Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 09 жовтня 1998 року та зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району міста Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 709. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюбні відносини припинились через різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Вважає, що шлюб набув фактичного характеру. Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей. У відповідності до ст. 110 Сімейного кодексу України просить позов задовольнити. Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить доводи про відсутність дійсних обставин для розірвання шлюбу. Зазначає, що наявні спільні інтереси, які об`єднають сторін. Почуття любові і поваги до позивача надалі залишаються на високому рівні. Вважає, що збереження шлюбу цілком можливе. Просить у позові відмовити. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині, які в подальшому усунені. 25 січня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, яке неодноразово відкладалось за клопотаннями відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав позов повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Разом із тим, наполягає на розгляді справи у відсутності відповідача. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце цього засідання; від нього не надійшло заяви про відкладення засідання, не повідомлено про причини неявки, а тому з урахуванням думки позивача про можливість розгляду справи та наявністю відзиву на позову, суд вирішив здійснювати розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 09 жовтня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у приміщенні відділу реєстрації актів громадянського стану Залізничного району міста Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 709, що підтверджено оригіналом свідоцтва про одруження від 09 жовтня 1998 року серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження /арк. спр. 4, 5/. У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся в суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Суд враховує фактичні взаємини між подружжям, які склались між сторонами, обставини про які зазначено у позовній заяві. Суд критично оцінює твердження відповідача наведені у відзиві на позов, адже такі дані не підтверджено жодними доказами у відповідності до ст. 76-80 ЦПК України. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи встановлене, суд дійшов до висновку, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові та підтверджених у суді, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Суд застосовує спеціальну норму, які міститься у частині 2 статті 112 Сімейного кодексу України, беручи до уваги загальні норми права, на які посилалась позивач у позовній заяві, що містяться у ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено квитанціями, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved