Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину №47316220 від 02.07.2009 року вона є власником 1/2 частки будинку [ADDRESS] та прибудинкових споруд. Відповідно 1/2 частка вищевказаного домоволодіння належить [PERSON] Проте відповідач перешкоджає користуванню житлом, самовільно змінила замок на вхідних дверях, ключі не дає. Згоди щодо порядку поділу та користування житлом сторони досягти не можуть, а тому позивач просив суд визначити порядок користування домоволодінням [ADDRESS] таким чином: виділити [PERSON] у користування житлову кімнату розміром 21,10 квадратних метри (позиція 1-4 на плані будови), погріб, який знаходиться під вказаною кімнатою (позначений на плані будови літера - «а/пд..»), коридор розміром - 7.70 квадратних метри (позиція 1-1 на плані будови), та сарай розміром - 4,05х4,47 позначений на плані будови літера В. Виділити [PERSON] у користування: житлову кімнату площею 15,80 кв.м. (позиція 1-3 на плані будови), житлову кімнату площею 7,80 кв.м. (позиція 1-3 на плані будови). Залишити у спільному користуванні та приватній спільній частковій власності сторін ганок розміром 1.6 кв.м. (позначено на плані літерою «а») та убиральню (позначено на плані літерою «Г»). Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 910 кв.м., на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] таким чином: виділити [PERSON] в користування 1/2 частину земельної ділянки - площею 455 кв.м. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Також подав до суду заяву, в якій просив стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати, а саме вартість експертизи - 4000 грн., та оплату послуг адвоката - 1000 грн. Дослідивши матеріали справи, а також матеріали цивільної справи № 357/17687/15-ц, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] Київської області з відповідними господарськими спорудами. Згідно свідоцтва про право на спадщину №47316220 від 02.07.2009 кожному на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка будинку. Вказане підтверджується матеріалами справи. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] області, виготовленого 12.05.2009, він складається з коридора 1-1 площею 7,70 кв.м, житлової кімнати 1-2 площею 7,80 кв.м; житлової кімнати 1-3 площею 15,80 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 21,10 кв.м, загальною площею 52,40 кв.м., житловою 44,70 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці площею 1839 кв.м, на якій знаходяться надвірні споруди: убиральня - Г, сарай - В, огорожа. Сторони не можуть досягти згоди щодо порядку користування та виділу в натурі кожному по 1/2 частці будинку, тому позивач для вирішення спору звернулася до суду. Представник відповідача подав заперечення на позов в якому зазначив, що [PERSON] здійснено самочинне переобладнання спірного будинку, даний факт встановлений рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 01.08.2016 року, яке набрало законної сили, за таких обставин всі приміщення, де пройшла реконструкція (перепланування) не можуть бути предметом спору щодо встановлення порядку користування ними. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 01.08.2016 року у справі № 357/17687/15-ц, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності. Вказаним рішенням суду встановлено, що спірний будинок є самочинно переобладнаним, що визнали сторони. Крім того, відповідно до висновку експерта № 1-23/06 від 23.06.2016 [PERSON] Українського центру судових експертиз, ринкова вартість будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в м. Білій Церкві Київської області без врахування вартості земельної ділянки складає 165 321 грн., відповідно 1/2 частки 82 661 грн. Ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1839 га по вул. [ADDRESS] в м. Білій Церкві складає 1 040 682 грн., 1/2 частки 520 341 грн. Виділити 1/2 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці [ADDRESS] в м. Біла Церква Київської області у відповідності до вимог нормативної документації в галузі будівництва, не вбачається можливим. Скласти можливі варіанти виділу 1/2 будинку чи інші варіанти виділу частки, розмір якої близький до ідеальної, у відповідності до вимог нормативної документації в галузі будівництва, не вбачається можливим. Висновки експерт обґрунтовував тим, що зіставляючи внутрішнє планування та конструктивні особливості житлового будинку, ідеальні частки співвласників в одиницях площі з вимогами ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В. 3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», ДБН В. 2.5-20-2001 «Газоснабжение», експерт приходить до висновку, що розподіл житлового будинку [ADDRESS] між співвласниками з виділенням співвласникам ізольованих квартир у відповідності до вимог нормативної документації в галузі будівництва не можливий. В судовому засіданні з метою визначення варіантів порядку користування житловим будинком, прибудинковими спорудами та земельною ділянкою, представник позивача просив призначити комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Українського незалежного інституту судових експертиз, на вирішення експертизи поставити наступні запитання: 1. Визначити для позивача та відповідача варіанти користування житловим будинком та прибудинковими спорудами, що розташовані за адресою: будинок [ADDRESS] відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння? 2. Визначити для позивача та відповідача варіанти користування прибудинковою земельною ділянкою, що розташована за адресою: будинок [ADDRESS] відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння? 3. Чи можна визначити порядок користування житловим будинком та прибудинковими спорудами, що розташовані за адресою: будинок [ADDRESS] за запропонованим варіантом позивача? Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні вважали за необхідне поставити перед експертом наступне питання, а саме: чи існує самочинно переобладнані приміщення за спірною адресою? Ухвалою Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 04.12.2017 року призначено по справі комплексну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Українського незалежного інституту судових експертиз та на вирішення якої поставити вищевказані питання. Витрати за проведення експертизи по питаннях № 1-3 покладено на позивача, [PERSON]. Витрати за проведення експертизи по питанню № 4 покладено на відповідача, [PERSON]. З висновку експерта № 20\\12-2017 від 06.02.2018 [PERSON] Українського незалежного інституту удових експертиз вбачається, що: «оскільки вартість експертиз по питаннях №1-№3 не проведена, дослідження по цим питанням не проводилось». Дослідження по питанню №4, а саме: чи існує самочинно переобладнані приміщення за спірною адресою, проводилося за результатами візуального обстеження та дослідження наданих матеріалів справи та складено висновок: «при проведенні натурного обстеження встановлено, що на місці віконного прорізу в приміщення 1-2 (нумерація згідно техпаспорту від 12.05.2009 року) влаштовано дверний проріз та встановлено дверний блок». Оскільки доступу до приміщень житлового будинку надано не було, встановити наявність перепланувань, переобладнань в приміщеннях житлового будинку не вбачається за можливе. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно роз'яснень п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76 -81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належних та допусттимих доказів на підтвердження заявлених вимог в частині визначення варіантів користування спірним майном, враховуючи фактичні обставини по даній справі. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу, 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експерті та проведенням експертиз. На підтвердження оплати судових витрат представником відповідача надано квитанцію №53 від 28.12.2017 року про оплату проведення комплексної судово-технічної експертизи в сумі 40000 грн. та квитанцію на оплату правничої допомоги №1 від 16.04.2018 року в сумі 1000 грн. Матеріали справи містять підтвердження оплати судових витрат на проведення експертизи та докази існування між позивачем та адвокатом договірних відносин на час надання таких послуг, а також конкретні послуги, що були надані за вищевказаною квитанцією, тому вимоги про стягнення судових витрат підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, а саме: витрати на проведення комплексної судово-технічної експертизи в сумі 4000 грн. та витрати на оплату правничої допомоги в сумі 1000 грн.

Outcome: approved