Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом 29.05.2018 року мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2006 року, від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось по причині того, що відповідач порушує подружню вірність, вчиняє безпідставні сварки, скандали в присутності дітей, на зауваження та прохання щодо зміни поведінки не реагує, між ними відсутнє взаєморозуміння, вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.07.2006 року у Відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 902, від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вище викладеного, враховуючи, що позивач має стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу з відповідачем, а примушення до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, сплаченого при подачі позову до суду в розмірі 704,80 грн. ( а.с. 1), тому з відповідача на користь позивача стягуються вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved