Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 21.01.2011 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Спочатку шлюбу був гармонійним та вдалим, але на протязі останнього року сумісного проживання між ними виникали непорозуміння та постійні сварки. Вони не можуть знайти спільну мову щодо участі кожного з них у веденні домашнього господарства, мають різні погляди на доцільність витрат сімейного бюджету та інше. Вона не розуміє відповідача, а тому і не підтримує. Вона не проявляє повагу до відповідача як чоловіка, в свою чергу, він до неї як до жінки та дружини. В їх відносинах тривалий час є непорозуміння, так як є розбіжності в поглядах на життєві обставини та стиль життя. Їх сумісне життя, збереження сім'ї та сумісне виховання дитини стало неможливим. Всі зусилля щодо збереження сім'ї виявилися марними. Вона втратила почуття любові та поваги до свого чоловіка. Не відчуває вона і з боку чоловіка до себе почуттів любові та поваги. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просили їх задовольнити. На розірванні шлюбу позивач наполягала, та додатково зазначила, що проблеми в сім'ї виникли вже давно, і раніше хотіла розлучитись, але відповідач погрожував забрати дітей. Вона єдина в сім'ї працює. Примиритися неможливо, відповідач її ображає, доводиться викликати поліцію. Крім відчуття страху, до відповідача нічого не відчуває. Він погрожував покласти її до психлікарні, встановити над нею опіку, дітей забрати. Більше семи місяців не підтримують шлюбні стосунки. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що він заперечує щодо розірвання шлюбу. До цього часу вони ведуть спільне господарство, разом опікуються дітьми, тваринами. У дружини встановлений діагноз психологічного напрямку. Перед новим роком викликав бригаду. Він, як чоловік, має дивитися за дружиною. Вважає, що викладене у заявах про домашнє насилля, вчинення злочину - неправда. Сварки в сім'ї бувають як у кожній сім'ї. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. 27.11.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.01.2011 року. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. По даній справі позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки нею втрачено до відповідачам почуття любові, поваги. Вона не бажає мати подружні стосунки з відповідачем. З наданих документів слідує, що позивачем неодноразово були здійснені виклики правоохоронних органів за вчинення домашнього насилля з боку відповідача, позивач зверталася до Київського міського центру роботи з жінками, їй надавалась консультація психологом, юрисконсультом за темою «Домашнє насильство». Суд не приймає доводи відповідача, так як вони є недоведеними та безпідставними. Крім того, враховуючи норми законодавства України, та те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що збереження даної сім'ї суперечить канонам сім'ї, яка має ґрунтуватися на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved