Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що неповнолітній [PERSON] є її та відповідача сином. Шлюб між нею та [PERSON] розірваний рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2016 року. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року на її користь з відповідача на утримання сина стягнуті аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 30 квітня 2015 року до повноліття сина. Вказане рішення суду відповідач не виконує, аліменти на сина не сплачує та має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 липня 2020 року в сумі 24 453,33 гривень, що підтверджується довідкою від 13 липня 2020 року МВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську та розрахунком заборгованості. Також позивач зазначила, що дошлюбне прізвище « [PERSON] » вона змінила на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу 01 червня 2019 року. Вона та її син зареєстровані за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у справі з жовтня 2016 року відносно сина [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків. Останній раз відповідач бачився з сином у Куп`янській загальноосвітній школі № 6, де навчався [PERSON] . Після агресивної поведінки відповідача відносно сина, відповідач оголошений у розшук, що підтверджується довідкою від 13 липня 2020 року Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області, ОРС «Розшук» № 8517007 від 28 березня 2017 року, кримінальне провадження № 120162203700003088 від 25 жовтня 2016 року за частиною 4 статті 296 КК України. Крім того, позивач вказує на те, що відповідач протягом понад 4 роки не піклується про фізичних і духовний розвиток сина, не забезпечує його харчуванням, не надає ні продуктів харчування, ні коштів на їх придбання для сина, не цікавиться ні станом здоров`я сини, ні його фізичним та духовним розвитком, з 2017 року не відвідував учбові заклади, в яких навчався та навчається син, не цікавиться успіхами у навчанні, проблемами психологічного, емоційного характеру, не забезпечує сина необхідними медичними препаратами в разі захворювання, не цікавиться відпочинком сина, потребами щодо оздоровлення, станом здоров`я сина. У зв`язку з вищевикладеними обставинами вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у заочному порядку у її відсутності та її представника, просить задовольнити позов та не розподіляти судові витрати. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечень та відзиву проти позовних вимог до суду не надав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання також не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримали та вважають, що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Прийнявши до уваги позицію сторін по справі, вивчивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 06.07.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 8). 22.09.2015 року рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розміром - 700 грн., що підтверджується копією вказаного рішення, яке набрало законної сили 05.10.2015 р. (а.с. 19-20) Відповідно до копії рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.06.2016 р., шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 13.07.2016 р. (а.с. 15). У зв`язку з укладенням 01.06.2019 р. шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Холодногірським районним у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області 01.06.2019 року, актовий запис № 213 (а.с. 22). За відомостями Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 03.07.2020 р. за № 15-21/5758 [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 632/1489/15 від 22.09.2015, станом на 01.07.2020 р. боржник [PERSON] має заборгованість в загальному розмірі 24 453,33 грн. (а.с.21). З довідки, виданої сімейним лікарем КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради від 08.08.2020 р. вбачається, що з 07.08.2019 р. [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом вказаного КНП та за весь час перебування на обліку, з дитиною приходила його матір [PERSON] , а біологічний батько ніколи не цікавився станом здоров`я дитини і поліклініку не відвідував (а.с. 23). Відповідно до довідки, виданої КНП «Куп`янське територіальне медичне об`єднання» Куп`янської міської ради Харківської області від 08.07.2020 р. за № 1308-01, [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку у дитячого лікаря невролога ВП «КЦМЛ» з діагнозом: Дитячий невроз внаслідок стресу (з 14.11.2012 р.). В амбулаторній картці дитини вказана причина, яка викликала захворювання та погіршення стану здоров`я (агресивна поведінка батька зі слів матері). За наданням медичної допомоги [PERSON] зверталися його мати [PERSON] та бабуся [PERSON] . Батько [PERSON] за наданням медичної допомоги або піклуванням про стан здоров`я дитини з 06.06.2010 р. по теперішній час не звертався (а.с. 24). Крім того, в інформаційному листі КНП «Куп`янський центр первинної медичної допомоги» від 07.07.2020 р. за № 676/01-06 зазначено, що за медичною допомогою до сімейного лікаря [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , зверталася мама [PERSON] . Консультувались з приводу стану здоров`я дитини лише мама та бабуся [PERSON] . Батько [PERSON] до сімейного лікаря за наданням дитині медичної допомоги не звертався, станом здоров`я сина, починаючи з 06.07.2010 р. і по теперішній час, не цікавиться (а.с. 25). Згідно характеристики, виданої директором Куп`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 від 07.07.2020 р., [PERSON] навчався в 5 та 6 класах Куп`янської загальноосвітньої шкоди № 6, який під час навчання зарекомендував себе з позитивної строни. Успіхами у навчанні дитини цікавилась лише мати. Батько дитини, [PERSON] , за період 2017-2019 рр школу не відвідував, у вихованні сина участі не брав (а.с. 27). Відповідно до довідки Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 153 Харківської міської ради Харківської області від 13.07.2020 р. за № 01-26/349-20 з 01.09.2019 року батько дитини [PERSON] - [PERSON] не брав участі у вихованні сина, не цікавився станом успішності та розвитком дитини, не спілкувався з класним керівником, не забирав дитину, не відвідував батьківських зборів та не був присутнім на шкільних заходах (а.с. 26). З копії довідки, виданої Куп`янським ВП ГУНП в Харківській області 13.07.2020 р. за № Ж-278/119-85/01/19-2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Адіяман, Туреччина, який мешкав за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у розшуку по ОРС «Розшук» № 8517007 від 28.03.2017 р., кримінальне провадження № 120162203700003088 від 25.10.2016 р. за ч. 4 ст. 296 КК України. Станом на 14.07.2020 р. прийнятими заходами місцезнаходження розшукуваного [PERSON] не встановлено (а.с. 13). З копії заяви [PERSON] від 07.04.2021 р. вбачається, що він не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] до нього, та пояснив, що його батько мав до нього погане ставлення, спричиняв фізичне та моральне насильство, нав`язував мусульманську релігію і він не має бажання знаходитись поряд з батьком (а.с. 118). Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , складеного Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради від 26.04.2021 р. за № 263, з прийняттям до уваги рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в інтересах дитини за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 116-117). Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України(частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зазначено у п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Стаття 59 ЦК України передбачає, що над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, встановлюється піклування. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи із інтересів дитини, з урахуванням того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини без поважних причин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] . Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).

Outcome: approved