Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила зобов'язати [PERSON] та [PERSON], жителів [ADDRESS], знести самовільно збудовані споруди (добудови до [ADDRESS]). Стягнути судові витрати. Свій позов аргументувала тим, що незважаючи на приписи державних органів з вимогою усунути допущені порушення в 2009 р., жодних робіт для усунення порушень відповідачами здійснено не було. Так за заявою позивача, прокурорською перевіркою встановлено при виконанні вищезазначених добудов порушення відповідачами вимог ст. 15 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Виявлено, що вище рівня підлоги квартири №5 позивача, яка знаходиться на другому поверсі надбудовано дах прибудови, чим порушено вимоги п. 2.16-2.18 ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки» (дахи слід проектувати з організованим водостоком згідно ДБН В. 2.6-14, нижче або на рівні підлоги сусідньої квартири). Відповідачі здійснили добудову в порушення пожежних норм. Відповідачами виконані будівельні роботи добудови в порушення ст. 29 ЗУ «Про планування та забудову території» без дозволу Державної архітектурно-інспекції. В порушення ст. 125 ЗК України відповідачі використовують земельну ділянку площею 0,0044 га із земель житлової та громадської забудови на підставі договору сервітутного користування землею від 10.11.2009 без його державної реєстрації. Позивач вважає, що підставі ч. 4 ст. 376 ЦК України добудова відповідачів підлягає знесенню в зв'язку з її самочинним будівництвом, що порушує її права. Позивач та її представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав зазначених вище. Представник відповідачів проти позову заперечив з тих підстав, що факти законного переобладнання квартир [ADDRESS] відповідно до норм будівельних стандартів, встановлені судовими рішеннями від 22.12.2009, які набрали законної сили та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи, просив з цих підстав відмовити в задоволенні позову. Також подав заяву про застосування строків позовної давності в зв'язку з тим, що 26.05.2010 Жмеринським міськрайонним судом за аналогічним позовом [PERSON] до відповідачів вже було винесена ухвала про залишення його без розгляду, яка набула законної сили, а тому відповідач дізнавшись про порушення своїх прав ще в травні 2010 р. пропустила строк позовної давності. Суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити зважаючи на таке. В судовому засіданні встановлено, що згідно припису державного санітарного нагляду від 10.08.2009 [PERSON], виявлено самовільне будівництво прибудови до квартири [ADDRESS], що є порушенням вимог ДБНА2.2.0302004. Зобов'язано [PERSON] припинити будівництво до отримання відповідного дозволу на це. Також вказано, що згідно п.2.16-2.18 ДБН В.2.2.-15-2005 дахи слід проектувати з організованим водостоком згідно ДБН В.2.6-14, нижче або на рівні підлоги сусідньої квартири, фактично дах побудований вище рівня підлоги [ADDRESS]. Тому запропоновано змістити дах прибудови на рівень підлоги [ADDRESS] (а.с.4). В зв'язку з невиконанням вищезазначеного припису 31.08.2009 державною санітарно-епідеміологічною службою було складено акт про те, що дах на рівень підлоги [ADDRESS] не зміщено (а.с.6). Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю з приводу виявлення в 2009р. самочинного будівництва [PERSON] та вжиття заходів згідно ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» було повідомлено виконком Жмеринської міської ради (а.с.5, 7). Про вищезазначені порушення будівельних та санітарних норм Жмеринською районною санітарно-епідеміологічною станцією листом від 10.09.2009 №4819/02-02 повідомлено Жмеринського міжрайонного прокурора (а.с.8). Згідно постанови інспектора з пожежного нагляду Жмеринського району від 02.10.2009 Кабакову А.Б. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 177 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 грн. за здійснення добудови до [ADDRESS], в порушення п. 2.7. НАПБ А 01.001-04 без висновку з органів державного пожежного нагляду проектно-кошторисної документації (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 3 цієї Статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 цієї Статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч. 5 цієї Статті на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 7 цієї Статті у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 22.12.2009 Жмеринським міськрайонним судом винесено рішення (на підставі ч. 3 ст. 376), яким визнано за [PERSON] право власності на житлову квартиру [ADDRESS], яке набрало законної сили (а.с.23-24). Вказаним рішенням узаконено добудову до квартир [ADDRESS]. Вказане рішення було прийняте на підстав висновків органу державного пожежного нагляду (а.с.33), висновку санітарно-епідеміологічної експертизи (а.с.35), та дозволу на прибудову [PERSON] (а.с.30). Обставини встановлені вказаним рішенням в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Квартири [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстровані за [PERSON] в БТІ 05.02.2010 (а.с.25). 22.12.2009 Жмеринським міськрайонним судом винесено рішення (на підставі ч. 3 ст. 376), яким визнано за [PERSON] право власності на житлову квартиру [ADDRESS], яке набрало законної сили (а.с.26-27). Вказаним рішенням узаконено добудову до квартири [ADDRESS]. Вказане рішення було прийняте на підстав висновків органу державного пожежного нагляду (а.с.32), висновку санітарно-епідеміологічної експертизи (а.с.345), та дозволу на прибудову [PERSON] (а.с.31). Обставини встановлені вказаним рішенням в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Квартира [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] в БТІ 05.02.2010 (а.с.28). Отже, в даний час добудови до вищезазначених квартир не є самочинно збудованими в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, адже ще в 2009 році були узаконені на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України рішенням суду, а тому в задоволенні позову з цих підстав слід відмовити. В задоволенні позову слід відмовити ще й тому, що в силу ч. 7 ст. 376 ЦК України лише за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування суд може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову, або ж знести його. В задоволенні клопотання представника відповідача про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строків позовної давності (а.с.38-39) слід відмовити з тих підстав, що в його задоволенні суд відмовляє в зв'язку з недоведеністю позивачем своїх вимог, що відповідає позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист прав власності та інших речових прав № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013. На підставі ст. 88 ЦПК України, з врахуванням ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» з позивача на користь відповідачів в рівних частках слід стягнути судові витрати в загальній сумі 1461,60 грн., які складаються витрат за 3 год. участі представника позивача, який надавав правову допомогу у судовому засіданні 13.05.2014, 04.06.2014, 19.06.2014. На підставі ст.ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved