Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, де зазначила, що 18.08.1984 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03.07.2013 року шлюб розірвано. Під час шлюбу подружжям отримано земельну ділянку за адресою: м. Житомир, вул. Кармелюка, 4-а, та побудовано будинок. Вказуючи на те, що з боку відповідача не визнається її право як співвласника майна, просить визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку за адресою м. Житомир, вул. Кармелюка, 4-а, житловий будинок на вказаній земельній ділянці, визнати право власності на ? частини зазначеного нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та зазначив, що будівництво будинку здійснювалось подружжям під час перебування у шлюбі. На уточнюючі запитання суду представник повідомив, що будинок не є завершеним у будівництві, ступінь готовності йому не відомий. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень вказано на те, що будинок не прийнятий в експлуатацію, відтак не може виступати об»єктом цивільних прав. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Сторони перебували у шлюбі з 18.08.1984 року. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 032.07.2013 року шлюб розірвано. Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 31.08.1995 року № 467 про вилучення у землекористувачів земельних ділянок та надання їх в користування громадянам міста для індивідуального будівництва [PERSON] надано у користування земельну ділянку площею 600 кв.м. по вул. Кармелюка, 4-а в м. Житомирі. Рішенням Житомирської міської ради від 21.11.2007 року безоплатно передано у власність (приватизовано) земельну ділянку за вказаною адресою громадянину [PERSON] На підставі рішення виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0575 га. Судом встановлено, що на земельній ділянці за адресою: м. Житомир, вул. Кармелюка, 4-а, здійснено будівництво споруди. З дослідженого в судовому засіданні копії технічного паспорту вбачається, що роком будівництва є 1996 рік, відсоток зносу 20 %. У відповідності до ст. 105 ЦК УРСР (1963) громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Під час судового розгляду судом не отримано даних на підтвердження відомостей про те, що будівництво здійснювалось у відповідності до встановленого дозволу. Відповідно до «Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт» ( ДБН А.3 1-2 93), що були чинним на момент виникнення відповідних правовідносин, дозвіл на будівництво є юридичним документом, що посвідчує право забудовника та генпідрядчика на виконання будівельних робіт, їх фінансування, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж видачу ордерів на земляні роботи Дозволи забудовникам (замовникам) на виконання робіт з будівництва видаються органами державного архітектурно-будівельного контролю України (далідержархбудконтролю). Згідно п.3.5 «Порядку» дозволи реєструються органом держархбудконтролю в книзі реєстрації наданих дозволів на виконання будівельних робіт по формі згідно з додатком 7. Прийнята документація зберігається в органі держархбудконтролю на протязі строку виконання будівельних робіт і п'яти років після введення об'єкта в експлуатацію. Суд звертає увагу, що надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на підставі рішення міської ради не може ототожнюватись із дозвільним документом, необхідність в отриманні якого визначена чинним на день виникнення правовідносин законодавством, та не тягне за собою виникнення права на виконання будівельних робіт. Приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених нею обставин, а саме про будівництво будинку з отриманням дозволу на виконання будівельних робіт та в узгодженні із затвердженим технічним проектом, подані вимоги про визнання права власності на житловий будинок не підлягають до задоволення. Вимога про визнання права власності на будівельні матеріали, а також на відшкодування вартості будівельних матеріалів, позивачем не заявлялась. Також не підлягає до задоволення вимога про поділ земельної ділянки, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, земельну ділянку передано у власність на підставі рішення Житомирської міської ради від 21.11.2007 року в порядку приватизації. Відтак, вказане майно не є спільною сумісною власністю подружжя.

Outcome: dismissed