Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, яким просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2015 року. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Позивач до суду не прибула, у п. 3 позовних вимог просила розглядати справу за її відсутності. Крім того, через канцелярію суду подала аналогічну заяву, в якій також зазначила, що строку на примирення не потребує, наголошує на тому, що позов про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, прізвище після розірвання шлюбу бажає залишити без змін; судовий збір, сплачений нею за подання даного позову, просить залишити за її рахунок. Відповідач до зали судових засідань не прибув, також надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає, із доводами позову погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує, строку для примирення не потребує, вважає, що сім`я розпалась остаточно. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 17 липня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 324. Також встановлено, що в шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження останнього. За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.1 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні стосунки між сторонами припинені з причини відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна; відповідач позов визнає, з доводами позову погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує, вважає відновлення сімейних відносин неможливим. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила про своє бажання залишити прізвище без змін. Крім того, суд, враховуючи позицію позивача, вважає можливим залишити сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 гривень, за її рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved