Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом посилаючись на те, що з метою здійснення статутної діяльності між позивачем та відповідачем 21.09.2011 році був укладений договір оренди належної останній земельної ділянки строком 5 років, який був зареєстрований належним чином 23.01.2012 і з вказаної дати почався відлік дати оренди, який закінчувався 23.01.2017. З моменту реєстрації договору позивач продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою. У відповідності до ст.33 Закону України «Про оренду землі» та ст.777 ЦК України по закінченню строку оренди позивач має переважне право на укладення договору оренди на новий строк. Позивач завчасно повідомив відповідача про укладення договору оренди на новий строк та 24.01.2017 підписав з ним новий договір оренди. При реєстрації нового договору стало відомо, що 25.01.2017 було зареєстровано право оренди на ту ж земельну ділянку на третю особу, тобто відповідач уклав одночасно два договора оренди на ту ж саму земельну ділянку, чим порушено першочергове право оренди позивача. Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачем та третью особою, скасувати його державну реєстрацію та визнати поновленим договір оренди від 21.09.2011, укладений між ТОВ АПК «Насташка» та [PERSON] на умовах, передбачених вказаним договором. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі за викладених в ньому обставин та доповнила, що земельна ділянка, належна [PERSON], згідно договору перебуває в оренді позивача, який виплатив у 2017 році орендну плату за цей рік у розмірі 8000 грн., що підтверджено видатковим касовим ордером від 04.10.2017 з підписом [PERSON]. Просить суд не приймати до уваги лист [PERSON] про відмову у продовженні договору оренди з ТОВ АПК «Насташка», так як він направлений позивачу з порушенням термінів і, крім того, в листі не вказані причини відмови, так як позивач має переважне право при укладенні нового договору і він виплатив більшу суму орендної плати. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явилася, подала заяву, в якій не визнала позов та просить слухати справу за її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, в судовому засіданні позов не підтримала та пояснила, що 25.09.2015 між [PERSON] та ТОВ «Озерна-Агро» був укладений попередній договір, згідно якого [PERSON] зобов»язалася до 25.01.2017 передати в оренду належну їй земельну ділянку ТОВ «Озерна-Агро», але нотаріально цей договір не посвідчувався. Перед закінченням договору оренди [PERSON] направила листа ТОВ АПК «Насташка» з відмовою від продовження договору оренди. По закінченні договору оренди між [PERSON] та ТОВ АПК «Насташка» третьою особою з [PERSON] 23.01.2017 був укладений договір оренди належної їй земельної ділянки терміном 12 років, який був зареєстрований 25.01.2017 з виплатою 4565 грн. 94 коп. орендної плати і вказана сума була виплачена за 2017 рік, що підтверджено наданими видатковими ордерами від 01.08.2017 в розмірах 3676 грн. орендної плати та 5024 грн. допомога за 2017 рік.. Вважає, що підстав для визнання недійсним договору оренди немає. Заслухавши представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою у 2011 році був укладений договір оренди належної останній земельної ділянки кадастровий номер 3223783500:03:029:0011 строком 5 років, який був зареєстрований належним чином 23.01.2012 у Рокитнянському районному відділі Київської обласної філії Державного підприємства Центрі Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №3222700040000339 і з вказаної дати почався відлік дати оренди, який закінчувався 23.01.2017. З моменту реєстрації договору позивач продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою. У відповідності до ст.33 Закону України «Про оренду землі» та ст.777 ЦК України по закінченню строку оренди позивач має переважне право на укладення договору оренди на новий строк. Позивач завчасно повідомив відповідача про укладення договору оренди на новий строк та 24.01.2017 підписав з ним новий договір оренди. При реєстрації нового договору стало відомо, що 25.01.2017 було зареєстровано право оренди на ту ж земельну ділянку на третю особу, тобто відповідач уклав одночасно два договора оренди на ту ж саму земельну ділянку, чим порушено першочергове право оренди позивача. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» «По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов»язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди). Орнендар, який має намір скористатися переважним право на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов»язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється». Аналогічна вимога мається у ст.777 ЦК України: «Наймач, який належно виконує свої обов»язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов»язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі не досягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється». Те ж підтверджено п.5 Договору оренди земельної ділянки від 21.09.2011, укладеного між позивачем та відповідачкою, що після закінчення строку дії договору орендар має, за інших рівних умов, переважне право поновлення його на новий строк. Як вбачається із договору оренди земельної ділянки від 24.01.2017, укладеного між позивачем та відповідачкою, остання підписала його по закінченню дії первинного договору, тобто погодилася на умови, запропоновані позивачем, що підтвердила своїм підписом. В той же час при зверненні до державного реєстратора для здіснення державної реєстрації нового договору було встановлено, що відповідачка 23.01.2017 підписала аналогічний договір з третьою особою, який був зареєстрований 25.01.2017, тобто таким чином було порушено переважне право позивача на продовження чи укладення нового договору оренди з відповідачкою, так як під час дії договору оренди від 21.09.2011 позивач у 2017 році продовжує користуватися земельною ділянкою, належною відповідачці згідно акту приймання-передачі земельної ділянки, у 2017 році виплатив відповідачці орендну плату у розмірі 8 тис. грн., що підтверджено видатковим касовим ордером від 04.10.2017 з підписом [PERSON] і ніяких претензій з приводу розміру чи термінів виплати орендної плати, чи інших підстав за час оренди відповідачкою до позивача не було. У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов»язків. Згідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та кріплення підписом письмового документа. Отже сторони позивач та відповідачка при підписанні договору від 24.01.2017 досягли згоди щодо істотних умов договору оренди та скріпили його своїми підписами, що є моментом укладення договору оренди. Разом із тим, цивільні права та обов»язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації У момент державної реєстрації набуває чинності (юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору. Така правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 у справі №6-162ц13, яка, згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для суду при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Outcome: approved