Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся у серпні 2012 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 02.04.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 107К, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 130000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 21,00% на рік з кінцевим терміном повернення 01.04.2013 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» та відповідачем [PERSON] договорів поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 10.08.2012 року у розмірі 208979,15 грн. що складається з: 82402,13 грн. - заборгованість за кредитом, 90967,20 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 24420,34 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 9939,48 штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 107К від 02.04.2008 року у розмірі 198979,15 грн. та сплачений судовий збір та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою суду від 02.12.2013 року заочне рішення суду від 29.08.2012 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 107К від 02.04.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 130000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 21,00% на рік з кінцевим терміном повернення 01.04.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 107К від 02.04.2008 року було укладено: договір поруки з [PERSON] від 02.04.2008 року та договір поруки з ПАТ «Акцент-Банк» № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно позовної заяви заборгованість за кредитом по кредитному договору № 107К від 02.04.2008 року станом на 10.08.2012 року у розмірі 208979,15 грн. що складається з: 82402,13 грн. - заборгованість за кредитом, 90967,20 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 24420,34 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 9939,48 штраф (процентна складова). У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що заявлені позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги частково підтверджуються матеріалами справи, інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» такими, що підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 173558,81 грн. та стягненню з Публічного акціонерного банка «Акцент-Банк» на користь позивача заборгованості у розмірі 10000 грн. У задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів пені у розмірі 25420,34 грн. суд вимушений відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності щодо штрафів та пені. Розмір пені за 1 рік за період з 20.08.2011 року до 10.08.2012 року складає 18468,70 грн. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial