Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 червня 1989 року Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 9. Спільне життя не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини та протягом 20 років спільно не проживають. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим. Спільне господарство ними не ведеться. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, однак не бажає звертатися до відповідних органів. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву (а.с. 16), у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судові засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 12, 18-21), причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав. У звязку з чим причина неявки визнана судом неповажною. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 червня 1989 року Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 9, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЖС № 346933 (а.с. 6). Шлюбні відносини припинилися. Подальше сумісне життя та примирення між ними неможливе. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час (протягом 20 років) мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 СК України, [PERSON] слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved