Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що є співвласником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира отримана внаслідок приватизації державного житлового фонду та належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло № 64399, виданого 14.09.2016 року. Співвласниками майна зазначено також [PERSON], [PERSON]. Право власності осіб визначено як спільна сумісна. Позивач зауважує, що 01.09.2017 року [PERSON], яка є її матір»ю, померла. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з тим, що частка померлої [PERSON] не визначена. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визначити за [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS]. В судове засідання учасники не з»явились, надійшли заяви про можливість слухання справи у їх відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 64399, виданого 14.09.2016 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [PERSON] померла 01.09.2017 року. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження особи, постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] від 19.03.2018 року. Вказаною же постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у вз»язку з тим, що майно належить на праві спільної сумісної власності, а виділення часток за згодою всіх співвласників не є можливим у зв»язку зі смертю [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Приймаючи до уваги ту обставину, що спадкуванням є перехід прав та обов»язків спадкодавця до інших осіб, відсутність визначення частки такої особи у праві спільної власності на майно порушує виправдані сподівання спадкодавців на реалізацію їх прав. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 5 ЦПК України визначено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи вищенаведене, а також те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не суперечить вимогам чинного законодавства, суд вважає необхідним задовольнити позов.

Outcome: approved