Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, де є третя особа, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем, у них народилась дитина. Сторони шлюбу розірвали, відповідач був позбавлений батьківський прав по відношенню до доньки, проте з останнього стягнувалися аліменти до її повноліття, які в свою чергу відповідач сплачував нерегулярно, внаслідок чого має місце заборгованість. На даний час дитина сторін досягла повноліття, навчається на денній формі навчання, отримує стипендію, якої не вистачає на навчання, через неможливість відвідувати додаткові зайняття та купувати необхідну додаткову літературу з метою розвивання здібностей тощо. Більша половина стипендії витрачається на проїзд до навчального закладу. В свою чергу, позивач зазначає, що має нову сім'ю, яка складається з чотирьох осіб доньки сторін, чоловіка, який не працює, у зв'язку з скороченням, малолітнього сина, і позивачу не вистачає коштів на їх і своє утримання, одяг та їжу, оплату житлово - комунальних послуг. Добровільно коштів на утримання доньки відповідач не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала просила задовольнити. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині сторін, оскільки не працює, має мінливий дохід, на утримання є двоє дітей, а також непрацююча дружина, яка нещодавно перенесла операцію та потребує лікування. Третя особа позов підтримала та пояснила, що дійсно навчається на денній формі навчання, отримує стипендію близько 900 грн., хоча навчання є безкоштовним, іноді трапляються випадки коли необхідно придбавати підручники за власний кошт, за відсутністю останніх у бібліотеці. Крім того, третя особа зазначила, що з метою розвитку останній хотілося б відвідувати додаткові зайняття, які також необхідно оплатчувати, а більша частина стипендії витрачається на проїзд, отже коштів на оплату таких занять не вистачає. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.07.1993 року по 30.11.199 рік /а.с.3/. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька третя особа у справі /а.с. 12/. 11.12.2012 року відповідач позбавлених батьківський прав по відношенню до доньки /а.с. 15/ Враховуючи те, що на даний час донька сторін [PERSON] є повнолітньою, доводи позивача про те, що на підставі ч. 2 ст. 166 СК України відповідач не звільняється від обов'язку по утриманню дитини є неспроможними, оскільки [PERSON] в розумінні ст. 6 СК України правового статусу дитини не має, у зв'язку із досягненням повноліття. [PERSON] навчається у Національному університеті «Києво - Могилянська Академія» на денній формі навчання /а.с. 4/ і як пояснила в судовому засідання отримує стипендію, яка після підвищення становить 900 грн., що не оспорювалось учасниками процесу. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до абз.1 п. 20 ППВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 року але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна особа, повинна довести перед судом ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Обґрунтовуючи вимоги позивач не надала суду доказів про те, що донька сторін потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням і останній не вистачає отримуваної стипендії для купівлі навчального матеріалу, проїзду до навчального закладу тощо. Інші обставини, як то необхідність харчування, придбання одягу, відвідування донькою сторін додаткових занять для розвитку здібностей, гуртків, фінансові труднощі нової сім'ї позивача, наявність малолітньої дитини, юридичного значення не мають. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не працює /а.с. 33-34, 36-38/, має на утриманні двох малолітніх дітей /а.с. 31, 32/ дружину, яка перенесла операцію /а.с. 30, 147/. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що доводи відповідача про відсутність можливості надавати допомогу третій особі, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, пов'язаним із мінливим невеликим доходом є спроможними. Крім того, на підтвердження того, що позивач може надавати матеріальну допомогу, позивач доказів не надала. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають,оскільки в судовому засіданні не встановлено обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, які давали б підстави покласти на відповідача обов'язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed