Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеною заявою і в остаточній її редакції просив суд, винести рішення, яким визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,0784 га, що призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також для ведення особистого селянського господарства. В судове засіданні сторони не з'явилися. Проте, як від позивача так і від відповідача по даній справі надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Представник реєстраційної служби поклався при вирішення спору на розсуд суду. Отже, судом вирішено проводити слухання справи за відсутності сторін. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 14 квітня 2004 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 6) площею 0,2284 га, розташованої в с. Пряжів Житомирського району Житомирської області, яка належала останній на праві приватної власності (а.с. 5). Частина вказаної земельної ділянки площею 0,15 га призначена для будівництва жилого будинку, а інша частина площею 0,0784 га - для ведення особистого селянського господарства. На вищевказані ділянки позивачем було оформлено витяг з Державного земельного кадастру, за яким земельній ділянці площею 0,15 га присвоєно кадастровий номер 1822086500:01:001:1079, і іншій земельній ділянці площею 0,0784 га було присвоєно кадастровий номер 1822086500:01:001:1080 (а.с. 7, 10). Заявник вказує, що через необізнаність він не оформив на своє імя нові державні акти на право власності на вказані земельні ділянки та вважав, що перереєстрації кадастрових номерів буде достатньо. З наведених підстав, при зверненні позивача до органів реєстрації прав та їх обтяжень на предмет державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки, останньому було відмовлено. Відтак, позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх не визнаних прав. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (абзац 1 ч. 2 ст. 373 ЦК України); Суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом (ч. ч. 1, 4 ст. 374 ЦК України); Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч. 1 ст. 392 ЦК України). Водночас, так як позовна вимога підлягає до повного задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи на підставі приписів ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються зі сплаченого позивачем судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 960,03 гривень за позовну вимогу майнового характеру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved