Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які було збільшено в процесі судового розгляду, про припинення права власності відповідача на 37/100 часток [ADDRESS], визнання за нею права власності на 37/100 часток вказаної квартири, посилаючись на те, що їй на підставі рішення суду належить 63/100 частини спірної квартири, 37/100 частини квартири належить відповідачу на підставі договору дарування. Тобто, правовий режим права власності квартири - спільна часткова власність без виділу часток в натурі. В вказаній квартирі зареєстрована вона, її діти [PERSON], [PERSON], невістка [PERSON] та онука [PERSON] Квартира складається з двох жилих кімнат, загальною площею 51, 4 кв. м., житловою площею 30, 7 кв. м. З моменту придбання квартири відповідач не проживає в ній та не використовує для проживання інших осіб з метою отримання прибутку, що свідчить про наявність в останнього іншого житла, а отже припинення його права власності на належну частку не завдасть останньому істотної шкоди. Крім того, виділення в натурі відповідачу його частки є неможливим, що свідчить про неподільність квартири. У зв'язку з зазначеним, позивач вважає, що наявні підстави, передбачені ст. 365 ЦК України, для припинення права власності відповідача на належну йому частку квартири та визнання права власності на неї за позивачем. В судове засідання від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме через оголошення у пресі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала сторона позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2008 за позивачем визнано право власності на 63/100 часток [ADDRESS]. (а.с. 9-10) У відповідності до договору дарування 37/100 частини квартири від 09.06.2010 відповідач є власником 37/100 часток [ADDRESS]. (а.с. 11-12) Згідно з технічним паспортом, [ADDRESS] складається з двох кімнат площею 19, 2 та 11, 5 кв. м., має загальну площу 51, 4 кв. м., жилу - 30, 7 кв. м. (а.с. 15-17) Відповідно до довідки ЖБК «КВАЗАР-7» від 19.01.2016 №7 в спірній квартирі зареєстровані позивач, її діти, невістка та онука: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 33) У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Зі змісту цієї норми закону вбачається, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Питання чи є частка незначною, підлягає вирішенню судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, також має робитись у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який спільним майном. У відповідності до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майну, відповідачу на праві приватної власності належить кв. № 148 [ADDRESS], загальною площею 29, 6 кв.м., житловою площею 13, 5 кв.м., що свідчить про те, що припинення права власності відповідача на 37/100 частини спірної квартири не завдасть йому істотної шкоди, у зв'язку з наявністю іншого майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі, не цікавиться її станом, не несе витрат по утриманню належного йому майна, не зареєстрований в зазначеній квартирі та не використовує квартиру в інших цілях, зокрема, з метою отримання прибутку, зокрема, доказів зворотнього суду не надано. При встановленні обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені в Постанові у справі №6-68цс14 від 02.07.2014 та встановлені судом обставини справи, зокрема: відповідачу на праві власності належить 37/100 частини квартири, житловою площею 30,7 кв., що становить - 11, 36 кв.м., тобто належна відповідачу частка у майні є меншою ніж третина, а тому є незначною; крім того матеріали справи містять докази того, що припинення права власності на належну відповідачу частку у майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача; зокрема частка відповідача в спірній квартирі не може бути виділена в натурі, зокрема, спірна квартира не містить кімнат площею, яка відповідає розміру його частки, тому суд приходить до висновку про те, що припинення права власності відповідача на свою частку в квартирі не завдасть йому істотної шкоди. Згідно Звіту ПП «Консалтингова фітма «ЛАГГАР» від 03.02.2016 р. про оцінку 37/100 частин квартири № 10, загальною площею 51, 4 кв. м, житловою площею 30, 7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ринкова вартість вказаної частки квартири на час складання висновку, становить 168 280 грн. Суду не надано належних доказів на спростування зазначеного висновку, тому його можливо покласти в основу рішення при визначенні вартості частки у квартирі. Відповідно до ч. 2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем внесено на депозитний рахунок Деснянського районного суду м. Києва № [NUMBER] в УДК у Деснянському районі м. Києві (код 820019 ГУ ДКСУ у м. Києві) 168 280 грн., що підтверджується квитанціями № 394 та №395 від 16.06.2016 р. Суд вважає, що вирішення спору між співвласниками квартири щодо розпорядження чи користування майном шляхом присудження грошової компенсації за частку у спільній власності не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності, якщо цю частку неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved