Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 9713 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивував свої вимоги тим, що в ніч з 14 на 15 червня 2019 року на 12 км + 200 м автодороги «Західних обхід м. Львова» відбулася ДТП за участю водія [PERSON] , який, керуючи автомобілем марки «Мазда» номерний знак [NUMBER] , пошкодив 6 п.м бортового каменю та один дорожній інформаційно-вказівний знак 1.4.1 «Напрямок повороту» на двох односторонніх металевих опорах. Вина відповідача встановлена постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року у справі № 450/2234/19. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Окрім цього, клопотав про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 16 липня 2020 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки такого не повідомив, однак 11 листопада 2020 року від представника Сінгх А.К. до суду надійшло клопотання, у якому він заявлені позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи вона повідомлявся належним чином як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду про його виклик у судове засідання. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 липня 2019 року у справі № 450/2234/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. З постанови вбачається, що 15 червня 2019 року о 02 год. 0 хв. на 12 км + 200 м автодороги М-1001 «Західний обхід м. Львова», водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Мазда» номерний знак [NUMBER] проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не обрав безпечної швидкості руху, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», внаслідок чого здійснив наїзд на бордюр, виїхав на кільце та наїхав на дорожній знак із стійкою, у результаті чого автомобіль, бордюр, дорожній знак та стійка знаку отримали технічні пошкодження. В подальшому [PERSON] покинув місце події та не повідомив про це працівників поліції. Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 02 серпня 2019 року. За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на вказане, винуватість відповідача [PERSON] у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову шкоду, доведена вищенаведеними доказами. Відтак, саме відповідач несе майнову відповідальність за завдану шкоду. Роздруківкою з веб-сайту МТСБУ стверджується, що автомобіль марки «Мазда» номерний знак [NUMBER] на момент ДТП був застрахований в ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Вимогою від 13 лютого 2020 року № 01н-585/01-06 стверджується, що позивач звертався до страховика з вимогою відшкодувати завдану [PERSON] шкоду, однак отримав відмову, що стверджується відповіддю ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» вих. № 51/3125 від 27 травня 2020 року, у якій зазначено, що страхувальник або водій [PERSON] не зверталися до страховика з повідомленням про настання страхового випадку. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як попередньо встановлено, [PERSON] не звертався з повідомленням про настання страхового випадку до страховика. Згідно з п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. З огляду на вказані обставини, неподання відповідачем страховику повідомлення про настання страхового випадку є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Довідкою № 03-3792/08-01 від 01 серпня 2019 року стверджується, що Служба автомобільних доріг у Львівській області є балансоутримувачем автомобільних доріг загального користування державного значення, в тому числі ділянки автомобільної дороги «Західний обхід м. Львова» 12 км + 200 м і, відповідно, технічних засобів організації дорожнього руху (дорожніх знаків, металевого бар`єрного огородження, перильного огородження, сигнальних стовпчиків, опор освітлення тощо). З дефектного акту вбачається, що для відновлення пошкодженого бортового каменю та дорожнього знаку внаслідок ДТП, яка відбулася на 12 км + 200 м автодороги «Західний обхід м. Львова» проведено демонтаж та влаштування шести погонних метрів бортового каменю, демонтаж і встановлення інформаційно-вказівних дорожніх знаків 1.4.1 на двох металевих опорах. Як вбачається зі зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва від 01 серпня 2019 року, вартість вказаних вище робіт становила 9713 грн. Вимогою щодо добровільного відшкодування завданої майнової шкоди № 17-5981/01-06 від 18 грудня 2019 року стверджується, що позивач звертався до відповідача з метою відшкодувати завдану шкоду, однак така була проігнорована. З огляду на вказане, сума майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 9713 грн. Відповідачем не подано суду відзиву на позовну заяву, не заявлено жодних заперечень з приводу вказаної суми, не запропоновано власного розрахунку розміру завданої шкоди, не заявлено клопотання про проведення відповідної товарознавчої експертизи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 9713 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2102 грн. судового збору.

Outcome: approved