Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення на його користь з [PERSON] суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.09.2017 року він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 гривень. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 29.09.2017 року. Дата зобовязання по поверненню вказаних коштів була встановлена 01.10.2012 року. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобовязання не виконав. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 5000 грн. та витрати понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 5000 грн. У судове засідання позивач та його представник не зявились, від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, з урахуванням положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про час, місце і дату слухання справи повідомлений належним чином.Відзиву на позов та будь-яких інших заяв, клопотань до суду не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно заяви представника позивача, останній не заперечує проти заочного розгляду справи, у зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі\~ст.76 ЦПК України, \~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.09.2017 року позивач передав грошову позику відповідачу у сумі 5000 грн. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 29.09.2017 року. Дата зобовязання по поверненню вказаних коштів була встановлена 01.10.2017 року. Ст. 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини першої ст.1049 ЦК України\~у\~разі укладення договору позики на позичальника покладається обовязок повернути позикодавцеві позику\~у строк\~та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання, як зазначено у ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У встановлений, за домовленістю сторін, строк відповідач не повернув позичені грошові кошти у сумі 5000 грн., тобто порушив грошове зобовязання. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної суми боргу підлягають задоволенню. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені на сплату судового збору.

Outcome: approved