Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 13 березня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Неповнолітні доньки являються інвалідами з дитинства, мають поганий стан здоров'я та, за висновком лікаря, мають перебувати під наглядом лікарів та потребують особливого догляду, в зв'язку з чим позивачка не має можливості працювати. Подружнє життя з відповідачем не склалося, між сторонами часто виникали сварки та конфлікти по різних побутових питаннях зумовлені несхожістю характерів, сторони припинили подружні відносини з січня 2014 року, більше їх не поновлювали і поновлювати не бажають, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення старшій доньці [PERSON] повноліття, а потім по 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення повноліття меншій доньці [PERSON], а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення меншій доньці [PERSON] шести років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштової кореспонденції, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, у зв'язку із неявкою сторін в судове засідання, хід судового розгляду за допомогою технічного засобу не фіксувався, згідно положень ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. 13 березня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №13. Від подружнього життя сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, між ними часто виникали сварки та конфлікти по різних побутових питаннях зумовлені несхожістю характерів, сторони припинили подружні відносини з січня 2014 року, більше їх не поновлювали. Примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дитини (а.с.8-9), які в даний час проживають із позивачкою (а.с.11). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частиною 1 ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст.182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня, позивач не погоджується із порядком та розміром матеріальної допомоги, яка періодично надається відповідачем, а тому позивач має право на стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач є працездатним, відсутність відомостей про утримання ним інших дітей та непрацездатних осіб, а відтак зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на дитину в розмірі 1/2 частки від його доходів на утримання трьох дітей до досягнення повноліття старшою дитиною, після чого стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходів на утримання двох дітей, зважаючи на передбачений законом обов'язок відповідача поряд із позивачкою брати рівну участь у матеріальному забезпеченні своїх дітей, оскільки менший розмір стягуваних з відповідача аліментів буде недостатнім для належного матеріального утримання дітей, що буде порушенням їх прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/2 частки від його доходів на утримання двох дітей до досягнення повноліття старшою дитиною, після чого стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходів на утримання однієї дитини, оскільки цей розмір аліментів буде необхідним для забезпечення дітям необхідного матеріального утримання. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років, то суд виходить з наступного. Так, відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідно до ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні доньки являються інвалідами з дитинства (а.с. 12-13), а відтак вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на їх утримання від чоловіка до досягнення меншою дитиною шести років є обґрунтованими. Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей не звільняє відповідача від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] шести років у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Відтак, позовні вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягають до повного задоволення. У відповідності до ст.ст. 88,367 ЦПК України, суд також стягує з відповідача 1102,40 грн. судового збору на користь державита рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved