Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою зняти арешт та оголошення заборони на її відчуження, накладений на квартиру №15, що розташована у м. Одеса, вул. Базарна 73, на підставі постанови від 22.02.2008 року, винесеної Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. При цьому посилалась на те, що 25 січня 2008 року Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист № 2-8324/07 про стягнення з її батька [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 10635 гривень, 84 копійок. Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрив виконавче провадження В-8/168, в рамках якого було накладено арешт на вищезгадану квартиру. 08 травня 2015 року її батько помер, через що позивач звернулась до нотаріуса з питання оформлення документів на спадщину, але зясувалося, що на майно батька накладений арешт. При зверненні до Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції виявилось, що зняти арешт з вищезазначеної квартири не представляється можливим, у звязку з відсутністю інформації в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень про стан виконавчого провадження, через що позивач звернулась до суду, оскільки позбавлена права отримати правовстановлюючі документи на спадщину. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечувала протии розгляду справи в заочному порядку. Представник відповідача всудове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд, у звязку з неявкою представника відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку\~статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень відпозивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не звився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2008 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 2-8324/07 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 10635 гривень 84 копійки, за яким Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрило виконавче провадження В-8/168, та в рамках вищевказаного провадження було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що підтверджується постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 лютого 2008 року. 8 травня 2015 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть,видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, актовий запис №5156. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії III ЖД №289416 від 03.12.1980 року та свідоцтвом про одруження від 21.06.2003р. Згідно листа Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №1628 від 27.01.2016р., зняти арешт з квартири [ADDRESS], не представляється можливим, у звязку з відсутністю інформації в Єдиному Державному реєстрі виконавчих проваджень про стан виконавчого провадження. Згідно п.п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого\~Наказом Міністерства Юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, строк\~\~зберігання\~\~завершених\~\~виконавчих\~\~проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Як визначено п.9.10 вказаного Порядку, завершені\~виконавчі\~провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення\~(додаток\~17),\~якщо передбачений\~для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в\~якому\~складений\~акт.\~Виконавчі провадження,\~строки\~зберігання\~яких закінчилися, підлягають\~знищенню\~після\~затвердження\~акта\~про\~вилучення виконавчих\~проваджень для\~знищення\~\~керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Згідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно у звязку з відсутністю виконавчого провадження, знищення якого за терміном зберігання свідчить про те, що воно було закінчено, а тому накладений арешт підлягав скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації права на отримання спадщини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із розясненням\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року\~з наступними змінами „Про судову практику в справах про виключення майна з опису, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ч.1\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем [PERSON], реалізація її прав є неможливою без надання захисту судом в обраний нею спосіб, суд вважає за можливе зняти арешт, накладений відповідачем на квартиру [ADDRESS]. Законних підстав для збереження накладеного арешту судом не встановлено, позивач не є стороною зазначеного виконавчого провадження, а тому, враховуючи усі інші встановлені судом обставини, подальше збереження без достатніх підстав вжитих попередньо заходів є неможливим та безпідставним. Згідно\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до\~ст. 16 ЦК України. Згідно до ч.1 ст.217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про щозазначає в рішенні. Враховуючи викладене та

Outcome: approved