Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 8 вересня 2007 року у виконкомі Світлодарської міської ради м.Дебальцевого Донецької області, проте подружні відносини між ними не склалися, з квітня 2016 року вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вважає, що її спільне з відповідачем життя, як подружжя, є неможливим, оскільки сімя фактично розпалася, зберегти її неможливо, шлюб між ними носить лише формальний характер. Просить шлюб розірвати. Крім того, просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує, однак просить суд зауважити, що сімя розпалась з вини позивача. Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Плєшивська) [PERSON], укладено шлюб, який зареєстрований 8 вересня 2007 року виконкомом Світлодарської міської ради м.Дебальцевого Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 102 та видано свідоцтво про одруження серії 1-НО №099164 (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-НО №188661, виданим 19 лютого 2008 року виконкомом Миронівської селищної ради м.Дебальцеве Донецької області (а.с.7), сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю [PERSON] Спору про його місце проживання немає. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Окрім того, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають присудженню аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина від дня предявлення позову до досягнення ним повноліття, в частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру, визначеного ч.2 ст.182 СК України. З огляду на викладене, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved