Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду із даним позовом, відповідно до якого, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №35 в буд. №1 по вул. Чіатурська в м. Покров Дніпропетровської області. В \~обґрунтування своїх\~позовних вимог\~вказала на\~те,\~що вона\~перебувала в\~зареєстрованому шлюбі\~з [PERSON]\~з 17.08.2013\~року по\~29.09.2017\~року.\~28.11.2016\~року вона\~уклала договір\~купівлі-продажу\~квартири по\~вул. Чіатурська,\~1/35, при укладанні якого зазначено, що позивач придбала квартиру за власні грошові кошти, що також підтверджено її колишнім чоловіком [PERSON], шляхом подання до нотаріусу заяви про згоду на купівлю в її особисту власність зазначеної квартири. Відповідач хоча і зареєстрований у зазначеній квартирі, однак більше року там не проживає, комунальні послуги не сплачує, особових речей не зберігає. Оскільки відповідач не має бажання знятися з обліку в добровільному порядку, позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач, згідно наданих уточнень, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до суду повторно не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, причину своєї неявки та її поважність суду не повідомив, відзив та заяву про перенесення слухання не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України , суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2016р. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №35 в житловому будинку №1 по вул. Чіатурській м. Покров Дніпропетровської області (а.с.11). Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якої позивачу на праві приватної власності належить квартира №35 в житловому будинку №1 по вул. Чіатурській в м. Покров (а.с.12). Заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду від 29.09.2017р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). З довідки МКП «Житлкомсервіс» №464417 вбачається, що за адресою по вул. Чіатурській, 1/35 в м. Покров Дніпропетровської області зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] МКП «Житлкомсервіс» №244 від 22.05.2018 року [PERSON] зареєстрований [INFO]. З січня 2017 року [PERSON], зі слів сусідів, за даною адресою не проживає (а.с.14). В судовому засіданні позивач вказала на те, що її колишній чоловік [PERSON] тільки зареєстрований за адресою [INFO], однак фактично за вказаною адресою не проживає. Зазначила, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі порушує її право вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, зокрема, оформити субсидію. Крім того, в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, згідно яких він є цивільним чоловіком позивача. Вказує на те, що він з листопада 2017 року живе у квартирі позивача за адресою вул. Чіатурська, 1/35. Відповідач [PERSON] за даною адресою не проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала на те, що вона є сусідкою позивача та проживає за адресою [INFO]. Стверджує, що відповідач за адресою вул.. Чіатурська, 1/35 з зими 2017 року не проживає та вона його з того часу не бачила. Статтями 47, 48\~Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. [PERSON] із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою ст. 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням. Приписами ст. 317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Наведене відповідає правовій позиції Верховного [PERSON] України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час. Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. [PERSON] з п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved