Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб. 18 жовтня 2011 року в них народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на життя та сімю. Шлюбні відносини між ними припинилися з квітня 2015 року, спільне господарство не ведеться, спору щодо поділу майна та місця проживання дитини між ними не має. У звязку з вищевикладеним, позивач просить: розірвати шлюб з відповідачем, змінивши їй прізвище на дівоче «Кореш». Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, у звязку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів, за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 237751, актовий запис № 725 (а.с. 4) 13 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.5) в них народилась донька [PERSON], [INFO].Батьком дитини записаний відповідач по справі, а матірю - позивач. Донька на теперішній час мешкає разом із позивачем. Спільне життя у подружжя не склалося, причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя та сімю. Шлюбні відносини остаточно припинені, сторони проживають окремо з квітня 2015 року, спільне господарство не ведеться, подальше їх збереження неможливе. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. В силу ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)». Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та місця проживання дитини не має, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved