Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути із відповідача [PERSON] , [INFO] на свою користь аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є її рідним батьком. 2007 року шлюб між батьками позивача було розірвано. Після розірвання шлюбу мати та батько позивача разом не проживають. На підставі рішення суду з відповідача стягувались аліменти на утримання позивача до досягнення нею повноліття. Після досягнення позивачем повноліття провадження про стягнення аліментів було закрито. На даний час відповідач не бажає добровільно надавати допомогу позивачу, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки свого постійного заробітку вона не має, так як навчається на денній формі навчання. На сьогоднішній день позивач є студенткою першого курсу факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин денної форми навчання Університету митної справи та фінансів, за контрактною формою навчання, вартість якого складає 23 436,00 грн. в рік, а також оплата за проживання в гуртожитку складає 6015,00 грн. Стипендію позивач не отримує та знаходиться на утриманні матері на утриманні якої знаходиться брат позивача - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надала до канцелярії суду заяву згідно якої просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Наслідки задоволення позову їй зрозумілі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 01.03.2021 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області 30.10.2002 р., запис №289, [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача [PERSON] . (а.с.6). Згідно довідки декана факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин [PERSON] , дійсно є студентом 1-го курсу факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин денної форми навчання Університету митної справи та фінансів (IV рівня акредитації) за напрямом підготовки (спеціальністю) «075 Маркетинг». Зарахована на навчання згідно наказу від 08.09.2020 №317 кс. Навчання проводиться в Університеті за освітнім рівнем «Бакалавр» до 30.06.2024 року (а.с.7). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По даній справі встановлено, що донька відповідача - позивач [PERSON] досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається на факультеті економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів за напрямом підготовки «075 Маркетинг». Навчання на контрактній формі вартість якого складає 23436,00 грн. в рік, а також позивач повинна сплачувати за проживання в гуртожитку, що складає 6015,00 грн.. Позивач перебуває на утриманні своєї матері, що підтверджується згідно наданої позивачем квитанції №18 від 11.09.2020 року та квитанцією №0.0.1829284612.1 від 09.09.2020 року (а.с.9,10). Тому позивач потребує утримання від відповідача. Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов`язки сумлінно, дбати про здоров`я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199, 200, 201 СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітню доньку [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом враховується, що відповідач - працездатного віку, доказів про наявність у відповідача стягнень за виконавчими документами суду не надано. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що право на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому стягнення аліментів з відповідача присуджується з дня подачі позову і до закінчення позивачем навчання, тобто до 30.06.2024 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved