overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилаються на те, що [PERSON] на праві приватної власності належало будинковолодіння за адресою: Коломийський район, с. Спас, вул. Шашкевича, 190. 28 травня 2011 року [PERSON]. помер і після його смерті відкрилась спадщина за законом на вказане майно. Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном після смерті спадкодавця, не може оформити спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, оскільки померлий за життя не зареєстрував право власності на будинок. Просить суд, в зв’язку із виниклими обставинами, визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння. Представник позивачки в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у зв’язку із неявкою сторін, фіксування судового засідання не прводилося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 28 травня 2011 року [PERSON] помер. З метою оформлення спадщини після смерті спадкодавця, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Відповідно до [PERSON] Спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно Довідки Спаської сільської ради від 07 травня 2012 року № 92/2-18/06 вказано, що померлому [PERSON] належить житловий будинок за адресою: с. Спас, вул.. Шашкевича, 190. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. На підставі ст.ст. 16, 328, 392, 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилаються на те, що його батьку, [PERSON] на праві приватної власності належало будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина за законом на вказане майно. Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном після смерті спадкодавця, не може оформити спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, оскільки померлий за життя не встиг оформити право власності. Просить суд, в зв'язку із виниклими обставинами, визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду письмові заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою сторін, фіксування судового засідання не прводилося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. З метою оформлення спадщини після смерті спадкодавця, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно Довідки Раківчицької сільської ради від 28 січня 2014 року № 34 вказано, що померлий [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS]. Тип двору- робітничий. Після смерті [PERSON], спадщину прийняв [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. На підставі ст.ст. 16, 328, 346, 347, 392, 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого неодноразово доповнювались у процесі розгляду справи, посилається на заподіяння йому відповідачами матеріальної і моральної порушенням трудових прав його дочки [PERSON], як лікаря-стоматолога, яке виражається в дискримінації останньої під час виконання нею трудових обов'язків, зобов'язанні безпідставно сплачувати благодійні внески, придбавати апаратуру для роботи та незаконному звільненні. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2017 року в задоволенні позовних вимог до директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва [PERSON] відмовлено. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2017 року, справу повернуто до Деснянського районного суду м. Києва для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення по відношенню до відповідача: комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва про відшкодування шкоди. Відповідачі в судове засідання не з'явились і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи, повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами. Позивачка не заперечувала проти постановлення додаткового заочного рішення суду за відсутності відповідачів. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Як вбачається зі змісту заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2017 року, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України і в задоволенні позову відмовлено. Однак, у заочному рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2017 року, не вказано про відмову в задоволенні позовних вимог по відношенню до відповідача: комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. За таких обставин, необхідно ухвалити додаткове заочне рішення по відношенню до відповідача: комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого уточнювались у процесі розгляду справи і посилаючись на порушення свого права власності, просить ухвали рішення, яким усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні їй квартирою [ADDRESS] шляхом виселення із зазначеної квартири відповідача. У судовому засіданні позивач зі своїм представником, позов підтримали і просили про його задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлявся належним чином, як поштою, так і під розписку, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами, зокрема, зворотними поштовими повідомленнями і оригіналом розписки. Позивач зі своїм представником не заперечували проти заочного розгляду справи по суті за відсутності відповідача. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 02.07.2009 року і копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2010 року, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії довідки форми № 3 від 24.06.2015 року і копії довідки форми № 3 від 08.04.2016 року, відповідач у спірній квартирі не зареєстрований. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.11.2009 року, відповідача визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням спірної квартири. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про наявність у нього будь-яких прав на спірну квартиру, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Згідно зі ст. 391 ЦК України, 1. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Понесені ним судові витрати по справі, позивач просив покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого уточнювались у процесі розгляду справи, просить розірвати укладений ним із відповідачкою шлюб, посилаючись на припинення шлюбних відносин. Позивач зі своїм адвокатом у судове засідання не з'явились. У позові позивач просив про розгляд справи за його відсутності. Від адвоката позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача і його представника і в якій адвокат зазначає про підтримання ними позову. Відповідачка в судове засідання не з'явилася і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлялася належним чином за місцем своєї реєстрації, що підтверджується наявними у матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями. Суд вважає, що відповідачка не з'явилася в судове засідання без поважних причин. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності позивача, адвоката останнього та відповідачки. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про шлюб від 04.11.2015 року, сторони зареєстрували шлюб 19.09.1997 року. Як вказує позивач у своєму позові, він з відповідачкою сімейно-шлюбних відносин не підтримує, спільного господарства не веде і не має наміру поновлювати шлюбні відносини з відповідачкою. Будь-яких доказів у спростування позовних вимог про розірвання шлюбу, відповідачка суду не надала і судом таких доказів не здобуто. Суд вважає, що вищевикладене дає правові підстави для висновку, що подальше спільне життя сторін по справі, як подружжя і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, що в свою чергу має істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню, понесені позивачем судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу, суд покладає на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, і посилається на неналежне виконання відповідачкою договірних зобов'язань, просив стягнути з відповідачки: 15000 грн. - грошової винагороди. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідачка зі своїм представником, позов визнали повністю. Вислухавши пояснення сторін та представника відповідачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявного в матеріалах справи, оригіналу договору про надання послуг від 02.11.2013 року, укладеного між сторонами, позивач зобов'язався у судовому порядку вирішити питання про стягнення на користь відповідачки з [PERSON]: 200000 грн. - суми позики. Відповідачка у свою чергу зобов'язалась протягом 10 днів, після набрання законної сили судовим рішенням про стягнення з [PERSON] на користь відповідачки грошових коштів, виплатити позивачу грошову винагороду в розмірі 10 % від суми позики. Відповідачка не заперечувала в судовому засіданні, що відповідач особисто надавав їй юридичні послуги при розгляді в судовому порядку справи за її позовом до з [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто: 200000 грн. - суми позики. Дане судове рішення набрало законної сили 17.03.2014 року. Як вказує позивач, відповідачка сплатила йому лише 5000 грн. на виконання договору про надання послуг від 02.11.2013 року. Тому, пред'явивши даний позов він просив стягнути з відповідачки: 200000 : 100 % х 10 % - 5000 = 15000 грн. - недоплаченої йому грошової винагороди за договором про надання послуг. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачкою по відношенню до позивача, порушено зазначені норми права. Позовні вимоги позивача відповідачка зі своїм представником, конкретними правовими доказами не спростували, а навпаки, визнали. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову судовий збір не сплачував, то відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за договором зберігання, просить стягнути з відповідача суму грошових коштів за договором зберігання в розмірі: 259000 грн., що становить еквівалент: 10000 доларів США. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач у судову засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, повідомлявся під розписку, тобто, належним чином. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що у матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявного в матеріалах справи, оригіналу розписки, відповідач взяв у позивача на зберігання: 10000 доларів США на строк до 21.06.2016 року. Як вказує в своєму позові позивач, а його представник у судовому засіданні, відповідач не повернув отриманих на зберігання грошових коштів у строк вказаний у розписці. Згідно з ч. 1 ст. 949 ЦК України, 1. Зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань, просить стягнути з відповідача 1252 грн. 12 коп. заборгованості за кредитним договором від 05.04.2012 року, укладеним між позивачем і відповідачем. У судове засідання представник позивача не з'явився, зазначивши в позові прохання про розгляд справи за відсутності представника позивача, де також не заперечується проти заочного розгляду справи. Крім того, позивач додатково надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності свого представника та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. На запит суду надійшло повідомлення, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Києві, відповідач - [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], був знятий з реєстрації 30.04.2010 року, як померлий. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутність представника позивача та відповідача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь в справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії кредитного договору від 05.04.2012 року, цей договір укладався між сторонами по справі. Проте, [PERSON], помер, ще у 2010 році, тобто, ще до укладення кредитного договору від 05.04.2012 року і це в свою чергу, дає правові підстави для висновку, що станом на 05.04.2012 року, [PERSON] не міг укладати з позивачем кредитний договір від 05.04.2012 року. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на не проведення відповідачем оплати за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2008 року по лютий 2017 року, просить стягнути з відповідача: 7413 грн. 19 коп. - витрат по оплаті житлово-комунальних послуг та 640 грн. - судового збору. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, оглянувши в оригіналі надані позивачем платіжні документи по оплаті житлово-комунальних послуг, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2006 року, сторони в рівних долях є співвласниками [ADDRESS]. Згідно зі ст. 360 ЦК України, 1. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 544 ЦК України, 1. Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. 2. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Понесення позивачем витрат за нього по оплаті житлового-комунальних послуг у сумі, про яку йдеться в позові, відповідач у судовому засіданні не спростовував. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved