Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить на підставі ст.ст.182, 183СК України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх неповнолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 07.10.2016 року, та починаючи з 07.10.2016 року в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей Позивач подала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, оскільки судові повістки з іншими документами були завчасно надіслані відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, у наданих на вимогу суду відомостях адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області, що підтверджується що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та поштовим конвертом, який повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання»; про причини неявки позивач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матірю, а відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП № 091179 та серії І-ТП № 116410. На момент подання позову в суд сторони перебували в шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП № 257807. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітніх дітей не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дітей та платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі визначеному у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved