Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 грудня 1993 року. Від шлюбу мають дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через те, що подружжя перестало розуміти один одного, постійні сварки заважають нормально жити, займатись навчанням дітей. У зв'язку з цим просить розірвати шлюб в судовому порядку. Після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем, отриманим при реєстрації шлюбу «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву від 26.01.2017 згідно якої просить справу розглядати без її участі, підтримує заявлені вимоги та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі у якій позовні вимоги визнав. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 грудня 1993 року Куйбишевським районним відділом ЗАГС Запорізької області, актовий запис №89. З матеріалів справи судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, втрата поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер. Примирення і подальше спільне проживання неможливе і суперечить інтересам сторін та їх дітей. Майнового спору між сторонами на час розгляду справи немає. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Судові витрати, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved