Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2928, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, відповідач залишив сім`ю, ведення спільного господарства та шлюбні відносин припинено з листопада 2018 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] . Як зазначає позивач, сімейне життя не склалося, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, з листопада 2018 року спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Ухвалою суду від 20.05.2021 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі, просить позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем, а розгляд справи проводити за її відсутності. Також зазначила, що діти залишаються проживати разом з нею. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої відповідач позов визнає в повному обсязі, погоджується на розірвання шлюбу з позивачем, а справу просить розглянути за його відсутності. Не заперечує проти проживання дітей з позивачем. Суд, врахувавши подані заяви позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2928, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського управління юстиції у Харківській області від 16.03.2016 р., та доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у м. Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у м. Києві від 20.09.2017 р. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved