Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5», Ленінський районний відділ в м.\~Дніпропетровськ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Ленінської районної у м.\~Дніпропетровську ради, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатою № 322 в м.\~Дніпропетровську по вулиці Шелгунова, 4, та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не зявилась, натомість надала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради надав суду заяву, у які просив справу розглядати за його відсутності, ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Представники КП «Жилсервіс-5» та Ленінського районного відділення в м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У звязку з неявкою у судові засідання відповідача, за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Позивач та відповідач зареєстровані в кімнаті № 322 в м. Дніпропетровську по вулиці Шелгунова 4, що підтверджується довідкою № 1251 від 18.06.2015р. наданою КП «Жилсервіс-5». Спірна кімната була виділена їх батькові (дідусеві малолітнього) 11.09.1979р. відповідно до договору найму жилого приміщення в гуртожитку Дніпропетровського комбайнового заводу ім. К.Є. Ворошилова. Згідно з ч.1 ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач, будучи відповідальним квартиронаймачем, понад 15 років не проживає в ній, що підтверджується актами, складеними 19.05.2015р., 01.06.2015р., 19.06.2015р. КП «Жилсервіс-5», підписаними мешканцями гуртожитку, в якому розташована вказана квартира. Згідно з ч.2 ст.71 ЖК Української РСР якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач не є власником (співвласником) кімнати № 322 розташованої в м.\~Дніпропетровську по вул. Шелгунова, 4 та не проживає у ній понад 15 років, суд доходить висновку, що він втратив право користування нею, оскільки від нього не надходили заяви ні до суду, ні до позивача про те, що він відсутній у вказаній кімнаті понад 6 місяців з поважних причин, а також про те, що існують підстави для продовження цього строку. Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Крім того, цивільним процесуальним законодавством не передбачено право суду при вирішенні спору зобовязувати вчинити певні дії осіб, які не залучені до участі у справі як відповідачі. З огляду на викладене, а також враховуючи, що Ленінський районний відділ в м.\~Дніпропетровськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не залучений до участі у справі як відповідач, суд доходить висновку про відсутність підстав для зобовязання Ленінського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Дніпропетровську зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у спірній квартирі. Відповідно до ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial