Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 21 листопада 2009 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3055. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує у позовній заяві на те, що від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною, що спонукала звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивачка зазначає те, що проживаючи у спільному шлюбі більше п'яти років вони вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане стосується перших років їх спільного життя, але останні роки вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. Позивач вважає, що на даний час їх спільна дитина є ще маленькою і багато речей не розуміє, однак в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім'ї. Протягом останніх років подружнього життя, вони як подружжя намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, однак ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалось за останній рік, хоча вони максимально прикладали для цього зусиль. На думку позтивача, з підстав наведених вище, збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем для неї є неможливим та є підставою для розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, що наведені у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову, вказавши, що її рішення є занадто виваженим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що об'єктивних причин, які б перешкоджали збереженню їх шлюбу не має, він як і раніше кохає дружину. За час який їм дали на примирення (місячний термін) вони лише один раз спілкувались з дружиною по телефону, однак спільної мови не знайшли. Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України \~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 076864, актовий запис №3055 (а.с.7), від якого мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у сторін не складається через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, а тому заперечення відповідача проти розірвання шлюбу не можуть прийматись до уваги, оскільки вказують лише на бажання однієї сторони зберегти сім'ю та не дають підстав для її збереження. Сторони тривалий час спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують, дитину спільно не виховують, спільного господарства не ведуть, позивач перебувати з відповідачем у шлюбі не бажає його збереження, а отже відсутні ознаки існування сім'ї. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що \~сім'я розпалась, \~шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем відсутні близькі стосунки і позивач не має будь-якого наміру продовжувати спільне життя з відповідачем. Окрім того, слід зазначити, що судом сторонам було надано місячний строк на примирення, однак останнє не відбулося, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу. За наведених обставин, суд дійшов до переконання про наявність усіх підстав для припинення шлюбу судом шляхом його розірвання, а відтак позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved