Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання в розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог вказала, що на даний час не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною та перебуває в скрутному матеріальному становищі. Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, просить вирішити спір в судовому порядку. 31.07.2018 року від [PERSON] надійшла заява, в якій просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання, решту позовних вимог підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. З матеріалів справи встановлено, що розгляд справи по суті не розпочинався, а тому суд вважає за можливе на підставі заяви [PERSON] залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Зі змісту довідки №205, виданої 31.01.2018 року КП «Виробниче житлово-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги, з метою забезпечення дотримання права дитини на належне утримання, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved