Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], мотивуючи це тим, що їй на праві власності належить зазначений будинок, відповідачі в ньому не проживають та особистих речей в ньому не мають, в зв'язку з чим вважає, що відповідачі є особами, які втратили право користування житлом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказуючи на те, що йому штучно створюють перешкоди в користуванні будинком, право користування він не втрачав, оскільки відвідує будинок. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає навпроти будинку позивача, [PERSON] в будинку [ADDRESS] більше 10 років не проживає, при складанні акту особистих речей не було, на протязі останнього року приходив до будинку, коли саме не пам'ятає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] більше не проживає багато років, при складанні акту особистих речей на бачила, іноді до будинку приходить. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що зі слів [PERSON], коли він був відсутній вдома по [ADDRESS], де останній іноді проживає та доглядає за матір'ю., то він повідомляв, що ночував у [PERSON]. Крім того, особисто двічі бачила [PERSON] у дворі за адресою: [ADDRESS], протягом останнього року. Заслухавши сторони, покази свідків, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно договору свідоцтва про право власності від 22.06.1993 року за реєстровим № 256, позивачу належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с.7/. З представленої довідки Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 05.11.2018 року за № 03-22/989, слідує, що позивач зареєстрована та проживає за зазначеною адресою, та має наступний склад сім'ї: [PERSON], [INFO] - син; [PERSON], [INFO] - колишній чоловік (зареєстрований але не проживає); [PERSON], [INFO] - син (зареєстрований але не проживає). Згідно актів № від 05.11.2018 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає з 2005 року, особистих речей в будинку не виявлено, а [PERSON], [INFO], теж зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає з 2015 року, особистих речей в будинку не виявлено /а.с.9/. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Врахувавши той факт, що відповідач [PERSON] визнав позов, зважаючи на те, що він відсутній за зазначеною адресою понад один рік, тому він втратив право на користування цим житлом. За повідомлення Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20.11.2018 року за № 03-08/1005, [PERSON], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає. Можилве місце перебування за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS], та останній з'являвся на протязі останнього року до будинку позивача. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, обов'язок доведення обставин, на які вказує позивач як на підставу своїх вимог, покладається процесуальною нормою саме на нього, чого не було зроблено. Зважаючи на те, що відповідач позов не визнав, врахувавши той факт, що в судовому засіданні не встановлено відсутності [PERSON] в спірному будинку більше року, тому у задоволенні позову в частині вимог до нього слід відмовити. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial