Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони спору мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку. Відповідач фізично здоровий, працює в гімназії № 1 м. Могилева-Подільського Вінницької області, оператором котельні, однак добровільно матеріальної допомоги не надає. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить ухвалити рішення яким стягувати з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача подала до суду клопотання про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. Позов визнав частково, лише в розмірі 1/12 частини його заробітку (доходу), оскільки він сплачує аліменти на утримання двох дітей. Враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, враховуючи таке. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 12 червня 2014 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5,6). Згідно довідки квартального комітету № 3 від 01.02.2020 за № 11, діти проживають разом з позивачем (а.с.13). Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з тим, зі змісту вказаних вище норм слідує, що визначальною умовою стягнення аліментів на дружину є та обставина, чи може платник аліментів надавати таку матеріальну допомогу. Позивач вказує, що відповідач офіційно працює оператором котельні в гімназії № 1 м. Могилева-Подільського Вінницької області, однак жодних доказів на підтвердження такої обставини суду надано не було. Більше того, представник відповідача в заяві стверджує, що відповідач сплачує аліменти на двох дітей. Враховуючи те, що сторони спору є батьками двох неповнолітніх дітей, суд не може вважати безпідставним твердження відповідача про необхідність утримання цих дітей. Зважаючи на викладене вище, а також положення вказаних вище норм, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/12 частки заробітку (доходу) платника аліментів, оскільки саме такий розмір аліментів може сплачувати відповідач, про що зазначив його представник в поданій суду заяві. Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial