Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача та просить стягнути з останнього на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 72 802,91 грн., а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 53 477,65 грн. Позов мотивує тим, що з відповідачем спільно проживала та вела господарство з 20.12.2001 року по жовтень 2013 року. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2004 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно на кожну дитину, починаючи з 10.11.2004 року і до досягнення ними повноліття. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. На виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили цим же судом було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання і державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Відповідач не виконував свого обов'язку щодо утримання дітей і станом на 31.03.2018 року заборгованість по сплаті аліментів складає 72 802,91 грн. від цієї суми нарахована неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка відповідно до розрахунку становить 53 477,65 грн. В зв'язку з цим змушена звернутися до суду з вище вказаним позовом та просить його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на зазначені в позові обставини, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що дійсно у нього були труднощі з працевлаштуванням, на зараз він працює та сплачує аліменти на дітей. Щодо заборгованості у нього заперечень не має, але вважає, що розмір пені обраховано не вірно. Свого розрахунку заборгованості суду не подав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони спільно проживали та вели господарство з 20.12.2001 року по жовтень 2013 року. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2004 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно на кожну дитину, починаючи з 10.11.2004 року і до досягнення ними повноліття, тобто до 22.09.2020 року. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Вказане рішення суду набрало законної сила і на його виконання видано виконавчий лист, який пред»явлено до виконання. Відповідач певний період не виконував свого обов'язку щодо утримання дітей, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2018 року становить 72 802,91 грн., що підтверджується розрахунокм державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області (а.с. 7). Вказана обставина відповідачем не заперечується. Згідно з вимогами ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Верховний Суд України у справі № 6-149 цс14 зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. В Постанові Судової палати у цивільних справах від 16 березня 2016 року (справи №6-300цс16 та №6-2589цс15) Верховний Суд України зазначив, що неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на один відсоток пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно розрахунку за період з квітня 2013 року по березень 2018 року пеня складає 53 477,65 грн. Судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, виплат по іншим виконавчим документам не встановлено, на даний час заборгованість по сплаті аліментів ним виплачується, заперечень проти позову та наданого розрахунку ним не надано. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1 262,80 грн. На підставі викладеного і ст.ст. 182, 183, 196 СК України,

Outcome: approved