Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] має на праві власності земельну ділянку площею 3,7177 га., призначену для ведення фермерського господарства, розташовану на території Сквирської міської ради Київської області, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], виданим 01.03.2005 року Сквирською райдержадміністрацією Київської області. На даній земельній ділянці позивач побудувала житловий будинок загальною площею 293,50 кв.м за власні кошти, згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки. Житловий будинок побудований у 1994 році, право власності на нього не оформляла, в Білоцерківському МБТІ не зареєстрований. Враховуючи те, що згідно будівельного паспорта забудовником є фермерське господарство, позивачка не може отримати документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Відповідно до п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ України №461 від 13.04.2011року, прийняття в експлуатацію об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Отримати вказану декларацію не представляється можливим, оскільки по будівельному паспорту забудовником являється фермерське господарство. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. До попереднього судового засідання позивач звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Як встановлено судом, позивач добросовісно проживає в житловому будинку [ADDRESS], з моменту експлуатації майна не допустила легковажності або самонадійності чи необережності по відношенню до можливого завдання шкоди будинку, відкрито володіє нерухомим майном, оскільки звернень державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб з приводу незаконного проживання в будинку не отримувала, безперервно володіє нерухомим майном з вищевказаного періоду більше десяти років, тобто без переривання строків його володіння за підстав передбачених законом, а тому вважається такою, що правомірно за набувальною давністю набула право власності на вказане нерухоме майно. Крім того, відповідачем - Сквирською міською радою Київської області до попереднього судового засідання позов визнано, про що подано до суду відповідну письмову заяву. Треті особи по справі до суду не подавали будь-яких заперечень проти позовних вимог позивача. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved