Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить: визнати квартиру [ADDRESS] М. в місті Львові спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на 22/100 частини квартири [ADDRESS] М. в місті Львові; визнати за [PERSON] право власності на 78/100 частин квартири [ADDRESS] М. в місті Львові; визнати за [PERSON] право власності на диван, ліжко з матрацом, шафу-купе, столик під телевізор, тумбочку з дзеркалом для ванни, кухонну стінку, стіл кухонний, кухонну шафа-пенал, шафу балконну, телевізор «Philips», компютер (ноутбук) «Acer», порохотяг «Gorenje», холодильник «Elektrolux», морозильну камеру «Gorenje», газову плиту «Ariston». В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року по 03.10.2013 року. До укладення шлюбу відповідач придбав спірну квартиру за договором про пайову участь в технічному стані так званого «нульового циклу». Уже під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі спірна квартира була передана відповідачу забудовником за актом приймання передачі від 20 грудня 2006 року в технічному стані, передбаченому договором про пайову участь у будівництві від 17.09.2004 року, після чого за рахунок спільних коштів у ній було проведено необхідні будівельні та ремонтні роботи і внаслідок проведення цих робіт вартість квартири значно зросла, сама квартира стала придатною для використання за цільовим призначенням. Вважає, що ці обставини є достатньою підставою для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю та її поділ. Крім цього зазначає, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами за спільні кошти придбано автомобіль Wolksvagen Caddy, 2005 року випуску, який було зареєстровано на імя відповідача, і який відчужив цей автомобіль без її згоди відразу після розірвання шлюбу, а тому вважає, що це є підставою для врахування вартості цього автомобіля при поділі майна сторін по справі. Стверджує, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами за спільні кошти набуто рухоме майно, яке залишилось у володінні відповідача і частину якого виявлено у спірній квартирі державним виконавцем, про що складено акту опису та арешту майна від 07.04.2016 року. У судове засідання позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, забезпечила участь у справі повноважного представника, а тому суд відповідно до ст. 169 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи без її участі. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог, додатково пояснив, що згідно висновку призначеної судом інженерно-технічної експертизи вартість спірної квартири за рахунок проведення у ній ремонтних та будівельних робіт зросла щонайменеше на 17 відсотків, що, на його думку, є істотним збільшення вартості, а, крім того, внаслідок проведення цих робіт стала придатною для використання за цільовим призначенням, що є підставою для визнання вказаної квартири спільною сумісною власністю. Щодо врахування вартості при поділі майна подружжя придбаного під час перебування у зареєстрованому шлюбі автомобіля, пояснив, що, на його думку, при поділі майна слід врахувати вартість відчуженого відповідачем автомобіля станом на час вирішення спору, яка визначена у висновку призначеної судом автотоварознавчої експертизи. Просить при вирішення питання щодо поділу рухомих речей на підставі ст. 146 ЦПК України визначити їх вартість такою, яка була вказана позивачкою при зверненні до суду, оскільки відповідач від проведення судової товарознавчої експертизи ухилився, і виділити ці речі у власність відповідача, оскільки саме він ними користується уже тривалий час після розірвання шлюбу. А відтак просить уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, забезпечив участь у справі повноважного представника, а тому суд відповідно до ст. 169 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи без його участі. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що спірна квартира була придбана відповідачем до вступу в шлюб з позивачем, а відтак відсутні підстави для визнання такої спільною сумісною власністю. Зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що вона має право претендувати на спірну квартиру. А відтак просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з з 12.08.2006 року по 03.10.2013 року. Матеріалами справи встановлено, що 17.09.2004 року між КВПФ «Будекстра» та [PERSON] було укладено договір № 73/12/432 про пайову участь у будівництві, який остання повністю оплатила згідно платіжного доручення № 12315586 від 01.10.2004 року. 31.05.2005 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено угоду про відступлення права вимоги за договором № 73/12/432 про пайову участь у будівництві від 17.09.2004 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] набув усіх прав пайовика за цим договором. Спірна квартира передана відповідачу забудовником КВПФ «Будекстра» за актом приймання передачі від 20 грудня 2006 року в технічному стані, передбаченому договором № 73/12/432 про пайову участь у будівництві від 17.09.2004 року. На цей час відповідач уже перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Відповідно до Висновку №3041/4408 від 28.10.20016 року судової інженерно-технічної експертизи квартира [ADDRESS] в технічному стані, передбаченому п.1.2 договору № 73/12/432 про пайову участь у будівництві від 17.09.2004 року не могла використовуватись за цільовим призначенням квартири без проведення в ній будівельних та ремонтних робіт по внутрішньому оздобленню, завершенню робіт по влаштуванню енергозабезпечення, водопостачання та водовідведення. Відповідно до Висновку №3041/4408 від 28.10.20016 року судової інженерно-технічної експертизи ринкова вартість квартири [ADDRESS] в технічному стані, передбаченому п.1.2 договору № 73/12/432 про пайову участь у будівництві від 17.09.2004 року (так званий нульовий цикл) станом на момент проведення експертизи могла становити 630\~919 грн 35 коп, в той же час ринкова вартість такої квартири в середньому житловому стані на той же період часу може становити 759\~383 грн 67 коп. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суд вважає встановленим, що за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі вартість набутої відповідачем до реєстрації шлюбу квартири [ADDRESS] зросла на (759\~383 грн 67 коп - 630\~919 грн 35 коп) : 759\~383 грн 67 коп = 16,91%, що є істотним збільшенням вартості, а, крім того, стала придатною для проживання. Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних грошових чи трудових затрат, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або договором. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У постанові ВСУ від 08.11.2017 року по справі №6-1447цс17, яка є обовязковою для застосування, зазначено, що відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою обєкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що позовна вимога [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін по справі є підставною та підлягає задоволенню, проте, оплата за договором № 73/12/432 про пайову участь у будівництві від 17.09.2004 року проведена відповідачем до реєстрації шлюбу, тому частка позивачки при поділі квартири [ADDRESS] в грошовому виразі повинна становити (759\~383 грн 67 коп - 630\~919 грн 35 коп) : 2 = 64\~232 грн 16 коп. Судом встановлено, що 19.05.2010 року, тобто під час перебування в зареєстрованому шлюбі, сторонами придбано автомобіль Wolksvagen Caddy, 2005 року випуску, ідентифікатор WV1ZZZ2KZ5X079671, який було зареєстровано на імя відповідача [PERSON] Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 481778, спірний автомобіль 30.11.2013 року було зареєстровано на праві власності за [PERSON] на підставі довідки-рахунку ВІА 101219 від 30.11.2013 року, попереднім власником вказано відповідача [PERSON] Відповідно до Висновку № 3213 від 25.09.2017 року судової автотоварознавчої експертизи середня ринкова вартість спірного автомобіля станом на час проведення експертизи становить 139\~116 грн. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що вартість спірного автомобіля, відчуженого відповідачем після розірвання шлюбу, визначена станом на час вирішення спору, підлягає врахуванню при вирішенні спору про поділ майна подружжя, при цьому частка кожного з подружжя в грошовому виразі повинна становити 139\~116 грн : 2 = 69\~558 грн. Судом також встановлено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами набуто рухоме майно (меблі та побутова техніка), яке залишилось у володінні відповідача, та відповідно до акта опису та арешту майна від 07.04.2016 року, складеного державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ, виявлено у спірній квартирі та передано на зберігання відповідачу. При поділі майна подружжя його вартість визначається за згодою сторін, а у випадку недосягнення згоди визначається шляхом призначення відповідної експертизи. Позивачкою при зверненні до суду з позовом вартість спірного рухомого майна була визначена нею в сумі 64900 грн. У звязку із недосягненням сторонами згоди щодо вартості рухомого майна, ухвалою суду від 16.02.2017 року було призначено судову товарознавчу експертизу. Повідомленням № 3214 від 22.08.2017 року експерт повідомив суд про неможливість виконання судової товарознавчої експертизи по причині не представлення експерту обєктів дослідження. Оскільки обєкти дослідження передані на відповідальне зберігання відповідачу відповідно до акта опису та арешту майна від 07.04.2016 року, то суд приходить до висновку, що призначена судом товарознавча експертиза не проведена внаслідок ухилення відповідача від участі у ній, що, відповідно до ст. 146 ЦПК України, є підставою для визнання судом того факту, що ринкова вартість меблів та побутової техніки відповідає тій, яка зазначена позивачкою при зверненні до суду з позовом про поділ майна подружжя, та становить 64900 грн. З урахуванням досліджених по справі доказів суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що поділу між сторонами підлягає майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та є наявним у сторін на час вирішення спору - спірна квартира та рухоме майно (меблі та побутова техніка), при цьому при поділі підлягає врахуванню 139\~116 грн як вартість на час вирішення спору відчуженого відповідачем автомобіля Wolksvagen Caddy, 2005 року випуску, номер кузова WV1ZZZ2KZ5X079671, а також те, що приріст ринкової вартості квартири [ADDRESS] за рахунок проведення в ній ремонтних та будівельних робіт за кошти подружжя становить 128464 грн 32 коп. Отже, при поділі майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, кожному з подружжя має бути виділено майна на суму (128464 грн 32 коп + 139\~116 грн + 64900 грн) : 2 = 166\~240 грн 16 коп. При цьому частку у спірній квартирі в грошовому виразі 630\~919 грн 35 коп слід визнати набутою за особисті кошти відповідача. Отже, позивачці слід виділити майна на суму 166\~240 грн 16 коп, а відповідачу на суму 166\~240 грн 16 коп + 630\~919 грн 35 - 139\~116 грн = 658\~043 грн 51 коп. Обираючи спосіб поділу спільного майна подружжя, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що рухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу, уже протягом тривалого часу знаходиться у володінні відповідача та використовується ним, що покладає на нього відповідальність за належні зберігання та технічний цього майна. В той же час спірне рухоме майно не було представлено відповідачем для експертного огляду, тому оцінити реальний технічний стан цього майна та незмінність його складу після проведення його опису і арешту 07.04.2016 року не виявилось можливим. За таких обставин суд вважає за доцільне при поділі майна подружжя зазначене рухоме майно виділити у власність відповідачу, збільшивши за його рахунок розмір частки позивачки у спірній квартирі. Крім того, при визначенні розміру частки позивачки у спірній квартирі суд враховує, що такий розмір повинен бути збільшений за рахунок половини вартості відчуженого відповідачем автомобіля. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що внаслідок поділу майна подружжя, яке є наявним у сторін на час вирішення спору, за позивачкою слід визнати право власності на частку у спірній квартирі розміром 166\~240 грн 16 коп/759\~383 грн 67 коп = 22/100, за відповідачем визнати право власності на 78/100 спірної квартири вартістю 593\~143 грн 51 коп та рухоме майно вартістю 64\~900 грн, а всього на загальну суму 658\~043 грн 51 коп. Відповідно\~до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені у зв'язку з проведенням судових експертиз, у розмірі 13\~681,40 грн., та судовий збір у розмірі 530, 00 грн., а всього\~14\~211 (чотирнадцять тисяч двісті одинадцять) грн. 40 коп. На підставі ст.ст.\~62,\~63,\~69,\~70,\~71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368,\~372 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved