Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 24 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, проте подружні відносини між ними не склалися, з квітня 2015 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вважає, що її спільне з відповідачем життя, як подружжя, є неможливим, оскільки сімя фактично розпалася, зберегти її неможливо, шлюб між ними носить лише формальний характер. Просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Наполягає на розгляді справи та розірванні шлюбу, оскільки примирення між нею та відповідачем не можливе. Ствердила, що спільна дитина проживає з нею, спору про місце проживання сина немає. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.31, 36-37). Відповідно до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кондрашова) [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 24 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що складено відповідний актовий запис №15 та видано свідоцтво про шлюб серії І-НО №302710 (а.с.4). Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-НО №564816, виданим 18 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с.6), сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Малолітній проживає з матірю. Спору про місце проживання дитини немає. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ст.111 Сімейного кодексу України суд надав сторонам строк для примирення, однак таке не відбулося та позивач наполягає на розірванні шлюбу. У п.10 Постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд України надав розяснення про те, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved