Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями під [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка на момент смерті проживала за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS]. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з вказаного житлового будинку. Спадщину він прийняв, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом у встановлений для цього строк. Крім нього інші спадкоємці, передбачені за законом - відсутні. Однак, в зв'язку з тим, що державна реєстрація житлового будинку проведена не була, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач в особі сільського голови Могутненської сільської ради, Кіровоградського району і області, [PERSON] надав до суду письмову заяву про визнання позову та проханням розглянути справу без їхньої участі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, що не суперечить вимогам ч.4 ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], згідно запису в погосподарській книзі № 5 особовий рахунок № 190-1 з 1991 року і до дня смерті 29.01.2014 року була головою домогосподарства в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Могутненської сільської ради Кіровоградського району та області № 73 від 20 травня 2015 року (а.с. 7). [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого державним реєстратором Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області Секмедіном В. В. 06 серпня 2013 року за індексним номером [NUMBER] належала земельна ділянка площею 3,6468 гектарів, що розташована на території Могутненської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 30 січня 2014 року Могутненською сільською радою Кіровоградського району та області (а.с. 6). Позивач по справі [PERSON] є сином померлої [PERSON], та у відповідності до ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа за № 9/2014 заведена 03 лютого 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Воронько Тетяною Миколаївною. Спадкоємець [PERSON] від спадщини відмовився. Інші спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відсутні. 01 серпня 2014 року, нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Що ж стосується житлового будинку, то нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 208/02-14 від 29 травня 2015 року. З вказаної постанови вбачається, що відповідно до п. 4.12 глави 10, II розділу «Порядічу вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт (п. 4.14 вищезазначеного Порядку). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна (п. 4.15 цього ж Порядку) (а.с. 13) Згідно архівної довідки № 114250, виготовленої 02 березня 2015 року Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано (а.с. 9). Відповідно до роз'яснення, що міститься в листі Міністерства юстиції України до нотаріусів та бюро технічної інвентаризації № 19-32/319 від 21.02.2005 року, право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я померлої особи у разі наявності документів, які б підтверджували таке право. У разі смерті власника нерухомого майна, на яке не була проведена первинна реєстрація права власності, питання належності цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника повинні вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначені певні критерії розгляду справ, зокрема про визнання права власності на спадкові будинки в сільській місцевості. Так, пункт 3.1 цього листа передбачає, що відповідно до ч. 3. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу У країн,і від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, таке становище має місце по даній справі, а тому суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обґрунтування своїх вимог. На підставі викладенного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, а тому за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] - на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями під [ADDRESS].

Outcome: approved