Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

\-\-Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. У 1948 її матірю [PERSON] був побудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по 1-му провулку Ястремського, №4, в с. Цурень Герцаївського району Чернівецького району, на земельній ділянці виділеній з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 01.05.1998 року [PERSON], у віці 75 років, померла. Позивачка після її смерті прийняла спадщину шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, так як проживання разом з нею в с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області та з дня відкриття спадщини проводила ремонт спадкового майна, обробляла земельну ділянку. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину та мали обовязкової частки у спадковому майні спадкодавця відсутні. При зверненні позивачки до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, нотаріус своєю постановою відмовив їй у цьому, мотивуючи відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, що і було підставою для звернення до суду з позовною вимогою визнати за [PERSON] право приватної власності на спірний житловий будинок, в порядку спадкування. Позивачка в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, однак від представника позивача [PERSON], який діяв на підставі довіреності, надійшла до суду заява, в якій просив розглянути справу у його відсутності, також зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направляв, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Однак від нього надійшла до суду письмова заява про розгляд справи у відсутності їхнього представника, також зазначивши що не заперечують щодо задоволення позову. Третя особа на стороні відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Однак від неї до суду надійшла заява, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, також зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позову. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, та докази якими обґрунтовуються підстави позову, прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 150627, 01 травня 1998 року померла [PERSON] Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визначається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця. Ст.549 ЦК УРСР 1963 рокувизначає 2 способи прийняття спадщини: 1)шляхом подачі заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, та 2) шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні були вчинятись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 69/2015 заведеної 07 серпня 2015 відносно спадкового майна [PERSON] судом встановлено, що остання проживала та була зареєстрована у власному житловому будинку по 1-му провулку Ястремського № 4 в с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області з 1924 року по день смерті. Позивачка після її смерті прийняла спадщину шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, так як проживала разом з нею в с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області та з дня відкриття спадщини проводила ремонт спадкового майна, обробляла земельну ділянку. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину та мали б право на обовязкову частку у спадковому майні спадкодавця немає. За життя [PERSON] заповіту не складала. Згідно витягу з погосподарської книги Цуренської сільської ради на 2011-2015 роки, номер обєкта погосподарського обліку 03258-1, за покійною [PERSON] рахувався житловий будинок, 1968 року побудови, який розташований по 1-му провулку Ястремського, №4, в с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області. Даний будинок був побудований нею на земельній ділянці виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га., в якому вона проживала по день смерті. В її домогосподарстві також була зареєстрована [PERSON] [INFO] Остання спадщину не приймала. Згідно даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 4 по вул. Ястремського, першого провулку с. Цурень Герцаївського району Чернівецької областіта довідки №12 від 14.08.2015 року виданої ФОП [PERSON], дане домоволодіння складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 52,20 кв.м., в тому числі житловою площею 26,50 кв.м., убиральні літ. «В», сараю літ. «Г» площею 4,40 кв.м., криниці №1, вигрібної ями № 2, вартістю 110\~753 грн. При звернені позивачки до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, постановою приватного нотаріуса [PERSON] № 289/02-31 від 14 серпня 2015 року їй було відмовлено, у звязку з відсутністю у спадкоємця документів необхідних для вчинення нотаріальних дій, що й було підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Відповідно до\~статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. У 1968 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї\~постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно\~ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268\~ЦК\~\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на момент смерті [PERSON] спірний житловий будинок був повністю збудований 1968 року, прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді за останньою, а позивачка в свою чергу прийняла спадщину, однак не може оформити її на себе через відсутність документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, вимоги про визнання за нею право власності на вказане майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved