Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, зазначивши, що вона згідно рішення Коростенського міськрайонного суду від 14.10.2004 року отримує від відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], мінімальний розмір яких менший за мінімальний розмір аліментів, передбачений законодавством на даний час, тому просить їх розмір змінити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 20.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, в зв'язку з захворюванням дитини вона несе систематичні додаткові витрати на її лікування, тому просила щомісячно стягувати з відповідача 800 грн. додаткових витрат. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Пояснила, що неповнолітня дочка через виявлене захворювання потребує лікування, на яке необхідно витрачати кошти. Відповідач позовні вимоги в частині збільшення мінімального розміру аліментів визнав, вимогу про стягнення додаткових витрат не визнав. Пояснив, що сплачує та згоден сплачувати аліменти у визначеному законодавством мінімальному розмірі, має ще одну дитину, згоден добровільно приймати участь в лікуванні та оздоровленні дитини, однак на щомісячне стягнення додаткових витрат, які позивач лише прогнозує понести, не згоден. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо сплати аліментів та участі в додаткових витратах на дитину, який регулюється положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.185 СК України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Ст.223 ч.4 ЦПК України передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В той же час, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення (ППВСУ №3 від 15.05.2006 року п.17), оскільки зміна законодавства не є обставиною в розумінні ст.223 ч.4 ЦПК України, що впливає на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення. За таких обставин, вимога про зміну розміру аліментів є безпідставною, тому задоволенню не підлягає. Позивач же не позбавлена права звернення з заявою до виконавчої служби щодо нарахування аліментів у визначеному законодавством мінімальному розмірі, оскільки такий розмір є законодавчо визначеним і не потребує відповідного судового рішення, яким такий розмір визначається. Вимога про щомісячне стягнення наперед додаткових витрат на дитину, пов'язаних з її захворюванням, позивачем не обґрунтована, оскільки нею не представлено доказів того, що витрати, пов'язані з лікуванням дитини, носять постійний тривалий характер. В той же час позивачем представлено докази того, що нею понесено витрати в сумі 1800 грн. на діагностичне обстеження та придбання медичного пристосування (ортопедичної шини), що пов'язано з хворобою дитини сторін. За таких обставин, половина понесених витрат підлягає разовому стягненню з відповідача. Враховуючи вищевказане, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial