Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 23.04.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. З червня 2018 року сторони припинили шлюбні стосунки з причини несхожості характерів, відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на життя та втрати почуття любові один до одного, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, у зв`язку із чим просила розірвати шлюб. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23 квітня 2004 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 2004 року (а.с.20). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2004 року, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 березня 2012 року (а.с.10, 13). З червня 2018 року сторони припинили шлюбні стосунки з причини несхожості характерів, відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на життя та втрати почуття любові один до одного, спільне господарство не ведуть. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати за сплату судового збору у сумі 908 грн. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved