Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, який спільно із представником [PERSON] підтримав у судовому засіданні, посилається на те, що 10 жовтня 2011 року придбав у відповідача [PERSON] належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ІОС № 267963, що було видане Коломийським МРЕВ ДАІ ГУ УМВСУ України 11 серпня 2005 року, автомобіль марки Volkswagen Passat, 2000 року випуску. За вказаний автомобіль він передав [PERSON] 9 250 доларів США, що еквівалентно 74\~277, 50 гривень, про отримання даних коштів останній написав розписку. Узгодивши всі істотні умови угоди, представник [PERSON] [PERSON], видала на його, позивача, ім»я довіреність, надавши повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власника. На момент придбання вищевказаного автомобіля жодних заборон, арештів чи інших обтяжень не було накладено чи зареєстровано. Стверджує, що і він і продавець автомобіля у повній мірі виконали вимоги статей 655 та 207 ЦК України стосовно купівлі-продажу спірного автомобіля уклавшши письмовий договір про це у формі розписки, при цьому нотаріальне посвідчення його чи державна реєстрація не вимагаються. Отже на їх думку [PERSON] на законних підставах набув право власності на автомобіль. Порушення правил реєстрації транспортного засобу, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1988 року, на їх думку, не може розцінюватися як порушення, яке впливає на законність цього. Протягом всього цього часу він володів та користувався даним автомобілем, проводив необхідні ремонтні роботи, а коли осінню 2015 року звернувся до МРЕВ з метою переоформлення транспортного засобу на своє ім»я, то дізнався про знаходження останнього під арештом, що був накладений державною виконавчою службою Коломийського міськрайонного управління юстиції. Вважають, що працівники Коломийського відділу ДВС виконуючи рішення суду про стягнення коштів із [PERSON] і включивши в акт опису і даний автомобіль порушили право позивача на розпорядження ним. На їх думку описаного і арештованого державним виконавцем іншого майна, що належить відповідачу [PERSON] достатньо для погашення заборгованості перед банком. У зв»язку з виниклими обставинами просять суд визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль та зняти з останнього арешт, що був накладений постановою відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції. Представники відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, пояснили суду, що на підставі виконавчого листа № 346/4692/13 від 07 лютого 2014 року, виданого Коломийським міськрайонним судом, відділом виконавчої служби відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] 741\~892,10 гривень боргу на користь АТ «[PERSON] Аваль». Для забезпечення реального виконання рішення суду, постановою відділу державної виконавчої служби від 16 жовтня 2015 року було вжито всі визначені законом заходи, пов»язані з примусовим виконанням рішення суду, накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у тому числі і на автомобіль марки Volkswagen Passat , 2000 року випуску, що є власністю [PERSON]. Посилання представника позивача на не проведення виконавчою службою оцінки описаного майна, що могло б вказувати на достатність його для погашення боргу і без включення в акт опису автомобіля, яким керує позивач, вважає надуманим, оскільки такі дії здійснює не державний виконавець, а відповідний спеціаліст перед реалізацією описаного майна. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час і місце судового розгляду був належно повідомлений, про причини неявки суд до відома не поклав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON], відповідача по справі, на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» 741892 грн., боргових зобов»язань. З ціллю виконання рішення суду по стягненню даних коштів державним виконавцем встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Volkswagen Passat, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], на що вказує свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІOС № 267963, видане Коломийським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 11 серпня 2005 року, а тому у відповідності до закону постановою державного виконавця від 11 грудня 2015 року проведено опис та накладено арешт на даний автомобіль, який знаходиться у користуванні у [PERSON] у м. Моршин Львівської області. Як вбачається із розписки, написаної [PERSON] 10 жовтня 2011 року, він отримав від позивача, [PERSON] 9 250 доларів США, що еквівалентно 74\~277, 50 гривень за проданий йому автомобіль марки Volkswagen Passat, 2000 року випуску. Жодних претензій сторони правочину один до одного не мають. Також даною розпискою [PERSON] уповноважив [PERSON], як свого представника, надати [PERSON] та [PERSON] довіреність, яка б уповноважила останніх бути представниками довірителя у відповідних органах з питань пов»язаних з експлуатацією та відчуженням вказаного вище транспортного засобу. Така довіреність була видана 10 жовтня 2011 року та нотаріально посвідчена державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори. Із замовлень-нарядів за 2012-2015 роки вбачається, що позивач протягом всіх цих років експлуатував вказаний автомобіль та проводив з ним різні ремонтні роботи у ТзОВ «Колос-груп», що у м. Моршин Львівської області, по місцю свого проживання. Доказів вчинення будь-яких інших юридично значимих дій із даним автомобілем позивач суду не подав. Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст.ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності. Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством - Главою 24 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх, обов»язковими являються Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (п. 2 вказаних Правил). Пунктами 2, 7, 8 зазначених Правил передбачено порядок набуття права власності на танспортний засіб з обовязковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобовязані зареєструвати їх протягом десяти діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана субєктом господарювання, діяльність якого повязана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Ні доручення, ні розписка не є документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. Надана позивачем розписка на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу автомобіля в письмовій формі не може створювати у його сторін будь-яких прав і обовязків та відповідно бути підставою для набуття позивачем права власності на транспортний засіб. Таким чином, враховуючи, що спірний автомобіль позивачем не був знятий з обліку в органах ДАІ та продовжує бути зареєстрованим за відповідачем, суд приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та ст.ст. 207, 238, 240, 244, 328, 392, 638, 639, 655 ЦК України, п.п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, ст. 60 Закону України «Про виконавче првадження»,

Outcome: dismissed