Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків, просила суд надати дозвіл на тимчасові неодноразові виїзди її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за межі України, в тому числі до країн Шенгенської угоди, до досягнення [PERSON] повноліття, без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], а також надати дозвіл [PERSON] на оформлення та отримання документів для тимчасового виїзду її неповнолітнього сина [PERSON] за межі України, в тому числі в`їзд до країн Шенгенської угоди, до досягнення [PERSON] повноліття, без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з вересня 2008 року по травень 2014 року вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, під час шлюбу у них народилась дитина: [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Позивач має бажання та можливість разом із сином тимчасово виїжджати за межі України з метою відпочинку та оздоровлення дитини, та як вона стверджує, зверталась до відповідача з метою отримання від останнього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на тимчасовий виїзд сина за кордон. Така згода влітку 2014 року була надана відповідачем на період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, однак можливість отримати згоду батька повторно відсутня, так як місце знаходження останнього вже більше 2-х років невідоме. В судове засідання позивач не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.21-22), надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якому вказало, що позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.23-25), з завами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у період з вересня 2008 року по травень 2014 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 08.09.2009 року (а.с.10). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Після припинення шлюбних відносин між сторонами, син проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2014 року відповідач надавав нотаріально завірену заяву про згоду на тимчасову поїздку [PERSON] до Автономної Республіки Крим в період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року у супроводі матері дитини - [PERSON] (а.с.15), однак можливість отримати згоду батька повторно відсутня, так як місце знаходження останнього вже більше 2-х років позивачу невідоме. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки дитина має право виїзду за кордон, для чого потрібно оформити проїзний документ, тому необхідно надати дозвіл [PERSON] на оформлення проїзного документу малолітньої дитини для виїзду за межі України без згоди її батька. Крім того, суд приходить до висновку надати дозвіл [PERSON] на тимчасове вивезення за межі України [PERSON], [INFO], без згоди і супроводу батька, таким чином, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved