Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2012р., шлюб було розірвано 01.12.2014р., відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], 20.12.2011р.н., останній проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 20.12.2011р.н., у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, на її користь. У судове засідання позивач не з,явилась, про час розгляду справи була повідомлена відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, надала суду заяву, в якій наполягає на позовних вимогах, не заперечує проти заочного рішення суду, просить справу розглянути у її відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з*явився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно до ст.280 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги повинні бути задоволені з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2012р., шлюб було розірвано 01.12.2014р. (а.с.7), від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спільне проживання між сторонами припинено. Відповідач мешкає окремо, є повнолітньою працездатною особою, працює, інших утриманців чи аліментних зобов,язань не має, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини. Зазначені вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов,язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов,язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов,язок утримувати дитину є рівною мірою обов,язком як матері, так і батька, причому, обов,язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved