Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що на період відпустки по вагітності основного вчителя вона з 29.08.2014 року тимчасово працювала вчителем світової літератури Лісогірської загальноосвітньої школи 1-11 ст. 12.01.2015 року коли позивач прийшла на роботу, її запросив до себе в кабінет директор школи і пояснив, що її звільнено у зв'язку із виходом на роботу вчителя, на посаді якого вона працювала. Позивачу було видано трудову книжку та направлено її до відділу освіти Городоцької райдержадміністрації для оформлення документів на звільнення. Там позивач повідомила про свою вагітність, однак її незважаючи на це звільнили з роботи. Так згідно запису у трудовій книжці позивача звільнено згідно наказу №4-к від 05.01.2015 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, з 12.01.2015 року в зв'язку з виходом основного працівника. Таке звільнення позивач вважає незаконним, оскільки згідно рішення ЛКК Городоцької ЦРЛ №26/4 від 09.02.2015 року вона знаходиться на обліку в жіночій консультації Городоцької ЦРЛ з діагнозом вагітність 15 тижнів, тобто на час звільнення вона була вагітною. Тому просить задовольнити позов та поновити її на роботі вчителя світової літератури Лісогірської загальноосвітньої школи 1-11 ст. Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що [PERSON] було звільнено з роботи законно у зв'язку із виходом на роботу вчителя, на посаді якого вона працювала. Крім того на час звільнення позивач нікого не повідомила про свою вагітність. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що наказом відділу освіти Городоцької РДА від 29.08.2014 року №174-к [PERSON] прийнято на посаду вчителя світової літератури Лісогірської ЗОШ 1-11 ст. тимчасово, на період відпустки основного працівника, [PERSON] з тижневим навантаженням 10 год., з 01.09.2014 року. Наказом відділу освіти Городоцької РДА від 09.10.2014 року №218-к [PERSON], вчителю світової літератури Лісогірської ЗОШ 1-11 ст. продовжено термін строкового трудового договору в зв'язку із відпусткою по догляду за дитиною основного працівника, [PERSON], з 09.10.2014 року. Таким чином між сторонами було укладено строковий трудовий договір, відповідно до п.2 ст.23 КЗпП України. Про це говориться і у ч.2 п.7 Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», де вказано, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Про даний факт говориться і у наказі відділу освіти Городоцької РДА від 09.10.2014 року №218-к про продовження терміну строкового трудового договору. Наказом №4-к від 05.01.2015 року [PERSON], на підставі відношення дирекції школи, звільнено з посади вчителя світової літератури Лісогірської ЗОШ 1-11 ступенів в зв'язку з виходом основного працівника з 12.01.2015 року, за п.1 ст.36 КЗпП України. Таке звільнення [PERSON] є незаконним. В даному випадку відповідачу слід було керуватись не п.1 ст.36 КЗпП України, а п.2 ст.36 КЗпП України, оскільки у зв'язку із виходом на роботу вчителя [PERSON] фактично закінчився строк на який позивача було прийнято на роботу. Також з врахуванням того, що згідно рішення ЛКК Городоцької ЦРЛ №26/4 від 09.02.2015 року [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації Городоцької ЦРЛ з діагнозом вагітність 15 тижнів, тобто на час звільнення вона була вагітною, відповідач не мав права її звільняти, що передбачено ч.3 ст.184 КЗпП України де вказано, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Таким чином звільнення жінок, зазначених у ч.3 ст.184 КЗпП України має особливості. Таке звільнення можливе, однак відповідач зобов'язаний при цьому працевлаштувати жінку на цьому ж або іншому підприємстві відповідно до її спеціальності. Розрив у часі між звільненням і працевлаштуванням у цьому випадку не допускається, однак відносини між сторонами з дня закінчення строку трудового договору мають істотну специфіку. Передбачено збе\-реження за жінкою на період працевлаштування середньої заробіт\-ної плати, однак не більше ніж на три місяці з дня закінчення стро\-кового трудового договору (а не з дня звільнення). Відповідач повинен тільки попередити жінку, що після закінчення строкового трудового договору вона до роботи допущена не буде, що вона на період по\-шуку підходящої роботи може перебувати вдома, що вона повинна буде з'явитися на підприємство, коли буде знайдена можливість її працевлаштування для продовження роботи (при працевлаштуванні на цьому підприємстві) або для одержання трудової книжки і розра\-хунку по заробітній платі (при працевлаштуванні на іншому підприємстві). За наявності зазначеного попередження можливий і інший варіант: продовження жінкою тієї ж (або, за її згодою, - іншої) роботи на цьому ж підприємстві до вирішення питання про її пра\-цевлаштування. Якщо жінка відмовиться від працевлаштування за спеціальністю без поважних підстав, вона може бути звільнена з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП, хоча б після закінчення строку трудового договору пройшло два чи три місяці. Вважати при цьому трудовий договір продовженим на невизначений строк, що виклю\-чало б застосування п. 2 ст. 36 КЗпП, неможливо, оскільки після закінчення строку мала місце вимога власника про припинення тру\-дового договору (ст. 39-1 КЗпП). Заперечення представника відповідача про те, що на час звільнення [PERSON] з роботи не було відомо про її вагітність судом до уваги не береться, оскільки норма ч.3 ст.184 КЗпП України відносно позивача починає діяти з часу настання її вагітності. Також відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу що становить 2098,20 грн., виходячи з такого розрахунку. Відповідно до довідки відділу освіти Городоцької РДА №4 від 12.01.2015 року середньоденна заробітна плата позивача становить 40 грн.35 коп. За період з 13.01.2015 року по 26.03.2015 року позивач вимушено не працювала 52 робочих дня. (52 Х 40,35 = 2098,20 грн.). Судові витрати слід стягнути з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved