Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі , мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку починаючи з 21 листопада 2013 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що дочка [PERSON] не перебуває на утриманні позивача, оскільки мешкає окремо. Відповідач має незадовільний стан здоров'я , потребує лікування, тому просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] не проживає з позивачем, вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах , мешкає окремо . Відповідач не працює, має незадовільний стан здоров'я, на даний час вирішується питання щодо встановлення інвалідності . Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у позові. Суд, заслухавши сторони, свідка, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], [PERSON] - [INFO]. Їх батьками є сторони по справі. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. ст. 141,155 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами, [PERSON] не проживає з жодним із батьків, фактично створила свою сім'ю, є вагітною та перебуває на утриманні чоловіка. Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] відсутні. Що стосується стягнення аліментів на утримання [PERSON], то суд приймає до уваги, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги стан здоров'я відповідача, суд приходить до висновку щодо можливості стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходу з часу звернення до суду , а саме з 21 листопада 2013 року. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення в частині стягнення аліментів за місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial