Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернулась\~до Орджонікідзевського\~міського суду\~Дніпропетровської області\~з позовом\~до відповідача,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб, зареєстрований 17.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що був зроблено актовий запис № 198, між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду письмову заяву згідно якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте до початку судового засідання надав письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, позов визнає у повному обсязі, з наслідками визнання позову ознайомлений. Заяв та клопотань не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 17.10.2015 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб, про що був зроблено актовий запис № 198 та про що видано відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають донечку [PERSON] , [INFO] .(а.с.5). Сумісне життя позивача з відповідачем не склалося, позивач із відповідачем виявились протилежними за своїм характером та світоглядом, між ними відсутнє взаєморозуміння та між ними часто виникають сварки побутового характеру. Між ними давно втрачені почуття любові і взаємоповаги одне до одного. З серпня 2020 року сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, кожен окремо один від одного будує своє життя. Шлюб між позивачем та відповідачем протягом тривалого часу носить тільки формальний характер. Позивач вважає, що їхня сім`я вже розпалася і відновлення сім`ї вже є не можливим. Тому позивач звернулась до суду із даним позовом. Відповідно\~до\~ч.2 ст.112\~ Сімейного кодексу України (далі - СК України)\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам\~їхніх\~ дітей,\~що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом\~ст. 55 СК України\~зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Outcome: approved