Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, від якого сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з чим протягом останнього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У звязку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач неналежно виконує свій обовязок по утриманню дітей, а її коштів не вистачає на задоволення життєво необхідних потреб дітей. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що не заперечує свого обовязку щодо утримання дітей, однак розмір аліментів, які просить стягнути позивач, є надто великим для нього, оскільки він не має постійного заробітку, на цей час взагалі не працевлаштований, жодного заробітку не має, проживає за рахунок своєї матері. З урахуванням свого майнового стану, відповідач просить зменшити розмір аліментів, які будуть з нього стягуватися на утримання двох малолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 11 вересня 2004 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 111249 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЖС № 011803 та серії І-ЖС № 031857 (а.с. 4, 5 відповідно). Діти проживають з матірю за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Шевченка, вул. Побєди, буд. 31, про що свідчить довідка виконавчого комітету Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 608 від 19 жовтня 2016 року (а.с. 2). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено судом, діти проживають разом із позивачем, активно розвиваються та потребують належного утримання. Позивач потребує матеріальної допомоги на дітей від відповідача на теперішній час. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей. При цьому суд не погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача, обраним позивачем, та не знаходить розмір аліментів обґрунтованим і доведеним позивачем, у підтвердження саме такого розміру аліментного платежу не надано жодного доказу. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та розяснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначено у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, отже меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дітей, офіційно не працевлаштований, стабільного заробітку не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, при визначенні розміру якої суд виходить з того, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року N 928-VIII, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років 1531,00 грн. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини. В силу ст. 141 Сімейного кодексу України кожен із батьків зобовязаний забезпечити половину від цього прожиткового мінімуму. Отже, з урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоровя, стану здоровя дітей, наявності у відповідача можливості надавати допомогу на утримання дітей, які потребують такої допомоги, враховуючи на підставі ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, який має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не хворіє, відсутність у останнього постійного заробітку, а також положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення аліментів щомісячно в розмірі 780 гривень на утримання кожної дитини окремо. Саме такий розмір буде достатнім для утримання дітей, і відповідач реально в змозі його виплачувати. Визначаючи цей розмір аліментів, суд виходить з того, що кожен із батьків - сторін у цій справі зобовязаний забезпечити дитині встановлений законодавством прожитковий мінімум, а саме, на час розгляду судом цієї справи дітям - дочці [PERSON], яка має вік 11 років, сину [PERSON], який має вік 10 років, мінімально половину від прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, який складає з 01 травня 2016 року, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» 1531 гривня, половина від якого становить 765,50 гривень. Визначена судом сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дітей і ця сума не перевищує можливостей відповідача. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дочкою та сином сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мали б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 28 жовтня 2016 року. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial