Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернулась в суду з позовом до територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, треті особи Ізюмська державна нотаріальна контора, Лубенська райдержадміністрація Полтавської області, Управління держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. В позові вказала, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що знаходиться в с. Литвяки Лубенського району Полтавської області, який належав їй відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2002 року, виданого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №2038. Про існування іншого спадкового майна вона тривалий час не знала, лише в 2016 році їй повідомили далекі родичі, які проживають в с.Литвяки Лубенського району Полтавської області, що її померлій матері [PERSON] також належала земельна ділянка, яку та успадкувала після своєї рідної сестри [PERSON] Коли вона звернулась у березні 2017 року до нотаріуса з метою оформити спадщину на земельну ділянку, яка залишилася після смерті її матері, то їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно. Прохала суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON], померлій [INFO] року, розташовану на території Литвяківської сільської ради Лубенського району площею 3,75 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.02.2004 року, реєстраційний номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій прохала справу розглядати без її участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник Засульської сільської ради у судове засідання не з'явився, сільський голова звернувся до суду з листом, в якому прохав справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечував. Треті особи по справі, а саме, Ізюмська державна нотаріальна контора, Лубенська райдержадміністрація Полтавської області, Управління держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області в судове засідання своїх представників не направили, звернулися до суду з листами в яких прохали справу розглядати без їх участі, по суті позову покладаються на розсуд суду. У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача по справі - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8) Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що знаходиться в с.Литвяки Лубенського району Полтавської області, який належав їй відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2002 року, виданого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №2038 (а.с.9). Як стверджує позивач [PERSON], про існування іншого майна, яке належало її матері вона тривалий час не знала, лише в 2016 році їй повідомили далекі родичі, що [PERSON] також належала земельна ділянка, яку та успадкувала після своєї рідної сестри [PERSON] Коли позивач звернулась у березні 2017 року до нотаріуса з метою оформлення спадщини на земельну ділянку, яка залишилася після смерті її матері, то їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що в неї відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно. Але, як вбачається з листа Управління Держгеокадастру у Лубенському районі №31-1602-99.5-195/2-17 від 20.01.2017 року, померла [PERSON] дійсно отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії [NUMBER] від 18.02.2004 року, реєстраційний номер [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved