Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернулась в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На підтвердження свої позовних вимог зазначає, що між нею та відповідачем 28 квітня 2012 року центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано шлюб, актовий запис №187. За період спільного з відповідачем життя позивач народила дитину - [PERSON], [INFO]. У позивача з відповідачем подружнє життя не склалось у кожного різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги. Через постійні конфлікти, суперечки їхнє спільне життя стало неможливим та нестерпним. З 2014 року позивач з відповідачем почали жити окремо. Позивачем надано заяву, відповідно до якої, просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, строк на примирення просить не надавати. Відповідач надав заяву, відповідно до якої, просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, строк на примирення просить не надавати. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 квітня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано шлюб, актовий запис №187. Подружні відносини фактично між сторонами припинено, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто питання щодо зміни призвіща може бути вирішене після реєстрації розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами - розірвати. Відповідно до свідоцтва про народження від 09.01.2013 року, актовий запис №50 відносно [PERSON], [INFO], [PERSON] є його батьком а [PERSON] його матір'ю Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання малолітньої дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачем не надано суду доказів щодо стану свого здоров'я та матеріального становище, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Відповідно до ст. 182 СК України, та роз'ясненням п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду доказів щодо стану свого здоровя, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved