Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 03.08.12 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON], 24.10.12 р. н.. Зазначає, що з часу припинення спільного проживання з відповідачем, останній участі у вихованні та утримання сина не приймає, дитина перебуває на повному її утриманні. Її прохання про участь в утриманні дитини відповідач відкидає. Їй самій утруднено утримувати дитину. Відповідач працює, інших утриманців не має, є інвалідом 3 гр. та має доход. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Просить позов задовольнити. Позивач та її представник адвокат - у судовому засіданні позов, кожна зокрема, підтримала повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просять позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, уду, пояснив, що не заперечує свого обов»язку по утриманню дитини сторін, однак, вважає розмір частки, зазначений позивачем, завищеним. Письмового заперечення проти позову до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з пояснень сторін та стверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1 - ЕГ № 072891, виданого 03.08.23 р. відділом держреєстрації ацс по м Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 03.08.12 р., актовий запис № 283. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії I - ЕГ № 167664, виданого виконкомом Зеленської сільради Ковельського району Волинської області, сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], 24.10.12 р. н.. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Як зазначено у ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач має на утриманні вказану вище неповнолітню дитину сторін як спільну, відповідач добровільно коштів на утримання дитини сторін не надає. В даний час відповідач працює, отримує пенсію по інвалідності та має доход, а отже, можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Зокрема, відповідач будь - якого письмового заперечення проти позову до суду не подав, зазначивши лише про необхідність лікування. Таке відповідач проходив у 2015 р., відповідно до копії витягу з історії хвороби № 5\~362, виданої неврологічним відділенням Волинської обласної клінічної лікарні. Однак, суд вважає, що в даний час стан здоров»я відповідача не є таким, що свідчив би про неможливість виконання ним обов»язку по утриманню дитини сторін. Слід визначити розмір аліментів у відсотках до доходу відповідача, однак, у розмірі, меншому, ніж той, про який просить позивач, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: partial