Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, зазначивши, що ЛМКП «Теплокомуненерго» постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в квартиру відповідачки. Відповідач надані послуги оплачує не регулярно, у зв'язку з чим з 01.06.2000 року по 01.12.2012 року утворилась заборгованість за фактично спожиту послугу у розмірі 7926 гривень 74 копійок. Відповідно до ст.67 ЖК України до комунальних послуг відноситься теплозабезпечення. Споживач послуг зобов'язаний щомісяця оплачувати комунальні послуги, як це передбачено ст. 68 ЖК України. Заяв від відповідачки з приводу відсутності теплової енергії та гарячої води в квартирі на адресу позивача не надходило, тому оплата нараховувалась по встановленому тарифу. У зв'язку з невиконанням відповідачкою зобов'язання утворилась заборгованість за надані позивачем послуги. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на користь ЛМКП «Теплокомуненерго» заборгованість за період з 01.06.2000 року по 01.12.2012 року в сумі 7926 грн. 74 коп. основного боргу, 2440,04 грн. - втрати інфляційних процесів, 935,41 грн. - 3% річних, а всього 11302,19 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити, в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні по суті надала заперечення, які були долучені до матеріалів справи, в яких вказала, що стягувач невірно вказує суму заборгованості, тому що період, за який стягувач пред'являє вимоги по заборгованості, перевищує три роки. Таким чином, заборгованість за період з квітня 2010 року, оскільки провадження по даній справі було відкрито в квітні 2013 року, повинна складати 3126 грн. 13 коп. з вирахуванням суми 594 грн. 01 коп., які не були враховані позивачем за листопад 2012 року, січень-березень 2013 року. Також відповідач зазначає та звертає увагу суду, що з позивачем жодного договору про надання послуг з опалювання не було укладено. В матеріалах справи відсутні документальні докази того, що стягувач у встановленому законом порядку набув статусу особи, яка має право надавати відповідачу житлово - комунальні послуги та вимагати їх сплати. Крім того, відповідачка неодноразово особисто зверталась до ЖЕКу та до ЛМКП «Теплокомуненерго» з питанням, чому холодно у квартирі, однак у відповідь ніякої реакції не побачила. Відповідач змушена була понести додаткові фінансові затрати та зробила капітальний ремонт системи опалення, тільки після цього в квартирі стало тепло, відпала необхідність користуватися додатковими приладами для обігріву. Позовні вимоги в частині стягнення з неї витрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних також вважає незаконними, оскільки п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачена інша відповідальність сторін у правовідносинах з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ніж це просить позивач, тому застосування ст.625 ЦК України щодо стягнення з боржника трьох відсотків річних та інфляційних не можна визнати обґрунтованими. До того ж в порушення строку позовної давності в один рік щодо стягнення неустойки, позивач заявляє її стягнення за період з липня 2000 року по грудень 2012 року. Просила застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованостів суду письмові заперечення проти позову, в яких по-перше, просив застосувати строки позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.04.2007 року по 01.06.2013 року, по-друге, зазначив, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS], лише з 15 червня 2012 року, що підтверджується актом про реалізацію предме Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені письмові докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 67 ЖК України наймачі житлового приміщення зобов'язані оплачувати комунальні послуги, у тому числі послуги з теплозабезпечення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в квартиру відповідачки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно зі ст. 64,68,162 ЖК України наймачі житлового приміщення зобов'язані оплачувати комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання. Плата за комунальні послуги стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Квартирна плата та плата за комунальні послуги вноситься щомісяця в строки, встановлені діючим законодавством. Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний сплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В порушення вимог ст. 68 ЖК України відповідач оплачує надані послуги не регулярно. За період з 01.06.2000 року по 01.12.2012 року утворилась заборгованість за фактично спожиту послугу у розмірі 7926 гривень 74 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості абонента, який є в матеріалах справи. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статтями 20 та 21 вказаного закону визначені обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пунктами 18-21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 встановлено, що плата за вказані послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк, відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Обов'язок споживача вносити плату за комунальні послуги у встановленому порядку також визначений положеннями статей 68 і 162 Житлового кодексу України. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 даного кодексу, якою визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачкою було подано до суду заяву, в якій просила застосувати строк позовної давності, тому як позивачем було пропущено строк на звернення до суду з приводу порушених прав за період з 01.06.2000 рік по квітень 2010 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Таким чином, з урахуванням строку позовної давності, заборгованість з відповідача за період з 01.01.2010 року по 01.11 2012 року включно підлягає стягненню у розмірі 3551 грн. 43 коп., відповідно до уточненого розрахунку за вказаний період, наданого позивачем та з яким в судовому засіданні погодилась відповідач. Отже, відповідач зобов'язана сплатити за спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідачки виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні нарахування в сумі 168 гривень 82 копійок та 3% річних - 158 гривень 83 копійок за період з 01.01.2010 року по 01.11.2012 року включно відповідно до уточненого розрахунку, наданого позивачем, який міститься в матеріалах справи та з яким погодилась відповідачка. Крім того підлягає стягненню з відповідачки судовий збір, що був оплачений при подачі позову у сумі 229, 40 грн. в межах суми задоволеного позову, в силу 88 ЦПК України.

Outcome: partial