Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09.08.2016 року. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 23.11.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дітей є недостатньою, діти ходять до дитячого садочку та школи, у звязку з чим зросли витрати на їх утримання, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги зменшує та просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття та просить суд проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, визнає позовні вимоги в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та інтересам неповнолітніх дітей, а також не суперечить правам, інтересам інших осіб. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З досліджених свідоцтв про народження серії 1-ЕГ № 208097 та №024901 встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.12.2016 року, з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи те, що після визначення судом розміру аліментів змінився матеріальний стан позивача та збільшились витрати на утримання дітей, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, а також визнання відповідачем позову, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved