Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 12.01.2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства. На даний час шлюбні відносини припинені. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої просить розглянути цивільну справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, час на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, час на примирення не потрібен. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 21.01.2017 року між сторонами по справі, Металургійним районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 18 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] [PERSON], [INFO] (а.с. 7), [PERSON], [INFO] (а.с. 8). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що відповідач спільно з позивачем тривалий час не проживає, відсутність спору про поділ майна, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, взяте під час шлюбу [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Ухвалою суду від 13.04.2018 року позивача було звільнено від сплати судового збору у звязку з складним матеріальним становищем. У звязку з цим з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved