Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 18.07.2016 року мотивуючи тим, що їй [PERSON] та донці [PERSON] належить на праві власності 3/4 частини квартири [ADDRESS] ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, 1/4 частина вказаної квартири належить [PERSON]. Проте, відповідач своїми протиправними діями порушує їх право на вільне користування приватною власністю, а саме: не допускає до квартири та не дозволяє заносити особисті речі до неї. На неодноразові звернення щодо надання можливості користуватись квартирою відповідач не реагує. В добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливим, тому позивач просить в судовому порядку зобовязати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] та [PERSON] в користуванні квартирою № 19 в будинку № 8 по вулиці Олеся Гончара ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області шляхом передачі [PERSON] ключів від вхідних дверей вказаної квартири, вселити [PERSON] та [PERSON] до квартири [ADDRESS] ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представник позивача,адвокат за договором, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та зазначила, що позивач із донькою отримали у спадок після смерті чоловіка та батька [PERSON] 3/4 частини квартири [ADDRESS] ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області, 1/4 частина вказаної квартири належить сестрі померлого [PERSON]. Відповідач не допускає позивача до житлового приміщення та не дає можливості вирішити спір мирними шляхом. Представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов в частині захисту прав малолітньої дитини підтримала, в решті вимог покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов до суду не надала. Суд, в порядку ст. ст. 224-226 ЦПК України, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право свободи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незаконно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, з матеріалів справи ( а.с.14-17) вбачаєтсья, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого народилась донька [PERSON], [INFO]. 20.06.2010 року [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2014 року, серії ВТХ № 152436 та № 152437, зареєстрованого в реєстрі за № 3- 438 ( а.с.10-14), позивачу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], належить на праві власності 3/4 частини квартири [ADDRESS] ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області, отримана ними в порядку спадкування після померлого 20.06.2010 року [PERSON]. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2014 року ( а.с.11), позивач [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували своє право власності на квартиру, по 3/8 частини за кожною. Згідно із свідоцтвом про право власності № 2531 від 09.03.1993 року ( а.с.13), право власності на квартиру [ADDRESS] ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області належало [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним. З висновку Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 28.05.2016 року ( а.с.64) вбачається, що відповідач [PERSON] є власником 1/4 квартири [ADDRESS] ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області, після померлої [PERSON], почала проживати у вказаній квартирі після смерті брата [PERSON] та не допускає позивача до житлового приміщення. Також, з матеріалів справи ( а.с.19-29 ) вбачається, що позивач неодноразово зверталась до відповідача та правоохоронних органів із заявами про вирішення питання щодо користування квартирою № 19 в будинку № 8 по вулиці Олеся Гончара ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили обставини щодо порушення відповідачем прав позивача та її малолітньої доньки у користуванні та володінні квартирою, позивач з донькою проживають у м. Києві в квартирі в якій проживають крім них ще 5 осіб. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання це - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Згідно із відомостями адресно довідкового підрозділу ( а.с.33) встановлено, що відповідач [PERSON],[INFO] зареєстрована за адресою: [INFO], а з висновку Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 28.05.2016 року ( а.с.64) вбачається, що в приміщенні квартири проживає сімя Обатіних. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2014 року ( а.с.11), вбачається, що квартира [ADDRESS] ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області має дві житлові кімнати - 18,90 кв.м., 9.80 кв.м., кухню 6,00 кв.м., ванну кімнату 3,00 кв.м., коридор 4,80 кв.м., вбудовану шафу 2,40 кв.м., балкон 0,60 кв.м., загальна площа складає 45,5 кв.м., житлова 28,7 кв.м. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач не надала до суду заперечень проти позову з належними, допустимими та переконливими доказами в їх обгрунтування та які б спростовували доводи позивача. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог щодо зобовязання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] та [PERSON] в користуванні квартирою № 19 в будинку № 8 по вулиці Олеся Гончара ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області шляхом передачі [PERSON] ключів від вхідних дверей вказаної квартири та шляхом вселення [PERSON] та [PERSON] до квартири [ADDRESS] ( 60-років Жовтня) в місті Біла Церква Київської області, оскільки відповідач перешкоджає їм у вільному доступі до приміщення квартири, чим порушує їх право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у справі в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved