Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся у листопаді 2012 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 04.09.2007 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0AK100183890, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 34751,87 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення 03.09.2014 року. Вимоги до відповідачки що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 28.09.2012 року у розмірі38577,57 доларів США, що складається з: 23059,26 доларів США- заборгованість за кредитом, 12322,89 доларів США заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 766,13 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 2429,29 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNU0AK100183890 від 04.09.2007 року у розмір і37326,01 доларів США та судові витрати по справі, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою суду від 05.09.2013 року заочне рішення суду від 29.11.2012 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNU0AK100183890 від 04.09.2007 року [PERSON] Ханлар Рза огли отримав кредит у розмірі 34751,87 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення 03.09.2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом по кредитному договору № DNU0AK100183890 від 04.09.2007 року станом на 28.09.2012 року у розмірі 38577,57 доларів США, що складається з: 23059,26 доларів США- заборгованість за кредитом, 12322,89 доларів США заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 766,13 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 2429,29 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становитиме 38577,57 доларів ША, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 28.09.0212 року складає 308350,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушенням зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Зобовязання за договором № DNU0AK100183890 від 04.09.2007 року забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом можу бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю., повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. В матеріалах справи відсутні докази про надання правової допомоги ПАТ КБ «Приватбанк» з необхідними розрахунками витраченого часу адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на його користь пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial