Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що вона є власницею частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 9-94-8862 від 20.07.1994 року, технічним паспортом та довідкою № 2100439 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Дана квартира крім неї ще належить на праві власності її матері - [PERSON] та її прабабусі - [PERSON]. Посилаючись на вказані обставини, на те, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті її матері та прабабусі, однак оскільки в її прізвище та в прізвище її матері існують різночитання, а також в зв'язку з тим, що факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] необхідно підтвердити в судовому порядку, просить суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у здійсненні нею права власності; встановити факт родинних відносин між нею та її матір'ю - [PERSON], факт родинних відносин між її бабусею - [PERSON] та прабабусею [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надавши до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про слухання справи за відсутності відповідача, зазначивши, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа надала до суду листа про розгляд справи за відсутності її представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченої копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 04.01.1953 року (а.с.36), матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON]. В послідуючому [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» в результаті укладання шлюбу з [PERSON] 14.02.1956 року, що підтверджується нотаріально посвідченою копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [NUMBER] (а.с.33,34), а в послідуючому 20.12.1973 року на «[PERSON]», уклавши шлюб з [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченою копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00014398477 (а.с.16,17). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0014394811 від 02.09.2014 року (а.с.27,28), батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00014394916 від 02.09.2014 року (а.с.30,31), 26.10.1975 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до нотаріально посвідченого свідоцтва про народження [NUMBER], матір'ю [PERSON] (рос.), [INFO], є [PERSON] (рос.). Таким чином судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є матір'ю позивачки [PERSON], [INFO], а [PERSON] є матір'ю [PERSON], [PERSON] є[PERSON] та позивачці [PERSON] бабусею та прабабусею відповідно. Згідно нотаріально посвідченої копії свідоцтва про смерть, [PERSON], [INFO], померла [INFO]. Як вбачається з нотаріально посвідченої копії свідоцтва про смерть від 21.07.2004 року, [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до нотаріально посвідченої копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], залишивши заповіт від 16.08.2005 року, яким заповідала все належне їй майно своїй онучці - [PERSON] (а.с. 40.41). З огляду на це, судом встановлено, що після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина відповідно до положень цивільного законодавства, що діяло на час відкриття спадщини. Згідно нотаріально посвідченої копії свідоцтва про право власності на житло від 20.07.1994 року та копії довідки КП «Харківське міське БТІ» від 09.09.2014 року № 2100439, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дане свідоцтво зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ» 25.07.1994 року № П-9-2689 (а.с.18,23). Як вбачається з довідки дільниці № 59 КП «Жилкомсервіс» від 05.09.2014 року № 880 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], (основний квартиронаймач) з 10.04.1985 року по день смерті [INFO]; [PERSON], [INFO], (дочка) з 07.06.1994 року по 03.09.2014 року; [PERSON], [INFO] (бабуся), з 10.04.1985 року по день смерті [INFO] та [PERSON], [INFO] (мати), з 01.08.1996 року по день смерті [INFO]. Таким чином судом встановлено, що після смерті спадкодавців - [PERSON] та [PERSON], спадкоємці першої черги - [PERSON] та позивач відповідно, прийняли спадщину з підстав передбачених статтею 549 ЦК Української РСР (1963) та статтею 1268 ЦК України. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадщину відповідно до заповіту від 16.08.2005 року. Доказів, які б це спростовували у суду не має. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкту нерухомого майна, відомості що квартири [ADDRESS] відсутні. Відповідно до наданих суду даних щодо наявності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті спадкодавців ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]), спадкова справа заводилась лише щодо відкриття спадщини після смерті [PERSON] за заявою її донько [PERSON] (позивач), після смерті інших спадкодавців, спадкові справи не заводились, свідоцтв про право на спадщину не видавалось, даних щодо перереєстрації права власності на їх майно після їх смерті у суду відсутні. Відповідно до положень статей 548,549 ЦК (1963), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно статті 1268 ЦК УКраїни, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавцями, факту прийняття спадщини після смерті кожного зі спадкодавців та визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] в цілому після смерті інших співвласників в порядку спадкування за законом та заповітом підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у здійсненні права на спадкування та відповідно реалізацію належного права власності, то останні задоволенню не підлягають в зв'язку з їх недоведеністю позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial