Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.12.2011 по 12.12.2019. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач працює неофіційно і може надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини, однак ухиляється від свого обов`язку щодо її утримання та на протязі останніх трьох років ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти в такому ж розмірі за останні три роки до звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги змінює та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Від стягнення аліментів за минулий період відмовляється. Змінені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянути справу у її відсутність, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшло клопотання про відмову в позовних вимогах в частині стягнення аліментів за минулий період та згоду на задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісяця, справу розглянути в його та відповідача відсутність. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження від 10.10.2012 серія [NUMBER] (а.с.6) сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Тульчинського районного суду від 12.12.2019, шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 5) Згідно копії довідки виконкому виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 13.01.2021 № 02-34-27 (а.с.7) на утриманні [PERSON] знаходиться донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.180-183, 191 СК України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачем, тому аліменти необхідно стягувати на її користь, за вибором позивача в частці від доходу батька. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом врахованостан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, доказів щодо інших утриманців суду не представлено. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, викладенні в письмовому клопотанні про те, що на утриманні відповідача перебуває мати пенсійного віку, так як належних та допустимих доказів щодо вказаних обставин суду не надано. З огляду на те, що батьки зобов`язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, з урахуванням того, що дитина проживає з матір`ю і фактично тягар утримання лежить на ній, тому суд вважає можливим визначити розмір аліментів в заявленому позивачем розмірі. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість змінених позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 10.02.2021, відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання, щодо стягнення судових витрат, судом враховано наступне. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved