Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів посилаючись на те, що 05.09.1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 08.06.2000 року шлюб з відповідачем розірвано. 22.09.1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено постанову у справі № 1-1714/1998 р. про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини доході відповідача, починаючи з 25.08.1998 року і до повноліття дитини. 27.06.2012 року видано дублікат виконавчого листа. Виконавчий лист був на виконанні в Дарницькому районному управлінні юстиції м. Києва. З 2001 року і до подачі позовної заяви, вже понад 16 років, відповідач злісно ухиляється від виконання рішення суду. Заборгованість відповідача станом на 01.12.2015 року становить 61 416,16 грн. Відповідно до розрахунку пеня складає 28 172,68 грн. До суду позивач не з`явилась, засідання в режимі відеоконференції не відбулось з технічних причин, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по матеріалам справи. До суду представник третьої особи не з`явився, надіслав клопотання про слухання справи без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в суді 22.01.2018 року. 22.01.2018 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями (головуючий суддя Шевченко В.М.). Ухвалою від 31.01.2018 року матеріали справи передано на розгляд Дарницького районного суду м. Києва. 30.05.2018 року Дарницький районний суд м. Києва відкрив провадження у справі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.01.2019 року ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 30.05.2018 року скасована, справа направлена на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. 19.02.2019 року матеріали справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва. 22.02.2019 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями (головуючий суддя Чех Н.А.). Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, як не надав жодного документу на спростування доводів позивача. Не надано і контррозрахунку боргу та пені, при тому, що в судовому засіданні 12.12.2019 року повідомляв суд про незгоду з розрахунками позивача. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.09.1997 року, від якого мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 08.06.2000 року шлюб між сторонами розірвано. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.09.1998 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі по 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 25.08.1998 року і до повноліття дитини. Встановлено, що виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини перебувало на виконанні у Відділі ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. З наданих позивачем документів установлено, що станом на 01.11.2013 року борг відповідача по сплаті аліментів становив 57 705,75 грн., станом на 15.06.2016 року - 60 678,22 грн.. За розрахунком від 27.10.2017 року борг складає 50 406,64 грн. За розрахунками позивача пеня розрахована з 01.08.2001 року по 01.11.2015 року, і складає 28 172,88 грн. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. По даній справі встановлено, що відповідачем не сплачувалися у повному обсязі аліменти на утримання дитини, що дає підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення пені. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. По даній справі відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved