Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 21.12.2013 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом із позивачем і перебуває на вихованні і утриманні. З літа 2015 шлюбні стосунки з відповідачем припинено, останній у зв'язку із навчанням виїхав до Китаю, матеріально не допомагає. Позивач вважає, що відповідач, як працездатна особа має можливість сплачувати аліменти на дитину в сум 4000грн. щомісячно та на дружину в сумі 2000грн. щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Відповідачем наданий відзив на позов, із якого вбачається, що останній визнає позовні вимоги частково, а саме, вважає, що розмір аліментів на утримання доньки, визначений позивачем, є завеликим. Стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, взагалі не відповідає нормам закону, оскільки позивач звернулася до суду після виконання донькою трирічного віку. Також відповідач зазначає, що має на утриманні хвору матір, за кордон не працює і його заробітку не достатньо для сплати аліментів на утримання доньки в розмірі 4000грн. на місяць. Просить розглянути справу у його відсутності, постанивши рішення на підставі наданих доказів. Позивач надала заперечення на відзив відповідача, де підвередила свої вимоги, посилаючись на недостовірність доводів відповідача. Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, встановлено що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2013. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження (а.с. 4,7). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу (далі СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що батько дитини проживає окремо від позивача та доньки, позивач мешкає самостійно виховує і утримує дитину (а.с.8). Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у Ії утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище матері дитини, платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки, визначаючи розмір аліментів в сумі 4000грн. Між тим, з боку позивача не надано суду жодного доказу у підтвердження визначення такого розміру аліментів. Відповідач в свою чергу, у підтвердження своїх заперечень щодо визначеного розміру аліментів позивачем, посилається на тяжку хворобу матері, недостатність коштів на матеріальну допомогу тощо, при цьому надає суду документи, що підтверджують рідство, сумісну з матір'ю місце реєстрації, виписку з медичної картки матері. Будь-яких доказів про утримання матері, надання матеріальної допомоги останньої у зв'язку із хворобою з боку відповідача, не надано. Відповідно до правил ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Отже, на підставі вищевикладеного, з урахуванням наданих сторонами доказів на підтверджених своїх доводів, суд вважає за необхідне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 1500грн., що є способом захисту права малолітньої дитини на належне утримання та забезпечення її інтересів. Далі, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у вигляді 2000грн. на її утримання до досягнення динною трирічного віку. Відповідно до положень ч.2 ст. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Так, позивач звернулася до суду із вказаним позовом 14.12.2017, тобто після того, як донька досягла трирічного віку - [INFO]. Право на аліменти після досягнення дитиною трьох років до досягнення нею шести років виникає за умови, що дитина має вади фізичного або психічного розвитку. Наявність таких вад, їх тяжкість, а також розмір аліментів можуть бути предметом спору, тому для присудження аліментів дружині-матері у цій ситуації потрібне окреме рішення суду (ст. 84 СК України). Отже, при таких обставинах вимоги позову в цієї частині є безпідставними і у суду відсутні підстави для задоволення такої вимоги. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України на відповідача покладається сплата судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial