Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання майна спільної сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, зазначивши, що 07.11.2005 року відповідач під час шлюбу з позивачем придбав за кредитні кошти у багатоквартирному жилому [ADDRESS], яка складається з коридору, ванної, туалету, кухні, трьох житлових приміщень (кімнат), кладової, лоджії та балкону, загальною площею 63,3 кв.м, житлова площа - 43,7 кв.м. На даний час позивачу відомо, що кредит повністю виплачений, заборгованість відсутня, квартира в іпотеці не перебуває, але кредитні та правовстановлюючі документи на квартиру відповідач приховує від позивача, банківська установа інформації по квартирі на розкриває. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач в квартирі не проживає, витрат на її утримання не несе, про свої наміри та дії не повідомляє. У зв'язку з чим виникає ризик продажу відповідачем квартири без відома позивача, без урахування належної їй частки у майні та без надання позивачу пріоритетного права першочергового викупу належної відповідачу частки. Просила суд визнати квартиру об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за позивачем право власності на ? частини квартири. У судовому засіданні позивач представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та зазначив, що кредит по іпотечному договору закрито, але арешт з квартири не знято, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 24 квітня 2004 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2016 року було розірвано. У період спільного життя, 07 листопада 2005 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відповідачем придбано квартиру № 244 житловою площею 43,7 кв.м., загальною площею 63,3 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку (доходу). Таким чином, квартира [ADDRESS] єспільною сумісною власністю та підлягає поділу, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки спірна квартира була придбане під час шлюбу за спільні кошти подружжя, то вона є спільним майном подружжя та за позивачем підлягає визнанню право власності на ? частину квартири [ADDRESS] На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 2204,80 грн.

Outcome: approved