Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповіача на її користь 15094,50 грн страхового відшкодування та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 листопада 2020 між нею, [PERSON] , [PERSON] (за усним дорученням від імені яких вона діяла) з одного боку та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що діяла на підставі Агентського договору на реалізацію тур продукту №12205/16 від 29 січня 2020 року від імені та за дорученням ТОВ «Джоін АП!», з іншого, було укладено договір про надання туристичних послуг. Предметом договору була поїздка на відпочинок до країни Єгипет з 25 листопада 2020 року по 4 грудня 2020 року. Їм, як застрахованим особам, було видано свідоцтво про страхування. Перед запланованим вильотом на відпочинок її син [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] 24 листопада 2020 року отримали позитивні результати ПЛР тесту на вірус COVID-2019, а вона - негативний. Даний випадок є страховим, оскільки в результаті хвороби вони не поїхали на відпочинок до Єгипту. Вона звернулась до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Загальна вартість послуг складала 57155 грн на трьох туристів. Турагентом спільно із Туроператором було повернуто їй 36345 грн. Не відшкодованою залишилася сума 20810 грн., яка є сумою прямих збитків. Сума страхового відшкодування становить 15094,50 грн (20810 грн - 5715,50 грн безумовної франшизи 10% від страхової суми). Ухвалою від 20 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 16 серпня 2021 року суд отримав клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задоволити. У заяві від 13 серпня 2021 року третя особа [PERSON] просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 19 листопада 2020 року між [PERSON] , яка діяла за усним дорученням від імені [PERSON] та [PERSON] , з одного боку та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що діяла на підставі Агентського договору на реалізацію тур продукту №12205/16 від 29 січня 2020 року від імені та за дорученням Туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!» з іншого, укладений договір про надання туристичних послуг №2020/63, предметом якого була поїздка на відпочинок до країни Єгипет з 25 листопада 2020 року по 4 грудня 2020 року. За надання туристичних послуг за договором 19 листопада 2020 року позивачем було сплачено 57155 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 48838663.1. 23 листопада 2020 року позивачу видано свідоцтво про страхування №А2198078/3 до Генерального договору № 20.015017.1801-667 від 09.07.2020 добровільного страхування фінансових ризиків під час подорожі у разі зміни строків перебування за кордоном у зв`язку з коронавірусом (COVID-19) та №D2198078/2 до Генерального договору № 20.015017.1801-481 від 20.06.2020 добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном, яким засвідчувався факт страхування подорожі, зокрема, на випадок неможливості здійснення подорожі внаслідок захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID- 19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та/або близького контакту із хворою на коронавірус особою. 24 листопада 2020 року [PERSON] , та [PERSON] отримали позитивні результати ПЛР тесту на вірус COVID-2019, а позивач негативний, що підтверджується результатами аналізу від 24 листопада 2020 року №114269 та №114270 молекулярно-генетичного дослідження, дата взяття біоматеріалу 23 листопада 2020 року, виданими ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр МОЗ України». Зазначені обставини унеможливили заплановану подорож та стали підставою звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 4 грудня 2020 року позивач повідомила відповідача про настання події, що має ознаки страхового випадку, надіславши заяву про виплату страхового відшкодування та перелік документів, необхідний для отримання страхового відшкодування у зв`язку з виникненням збитків при неможливості здійснення туристами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подорожі, що було передбачено умовами страхування фінансових ризиків застрахованих осіб договору страхування. Страхове відшкодування відповідач не виплатив. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Підпунктом 3.1.1.13 Свідоцтва про страхування №D2198078/2 та №А2198078/3 від 23 листопада 2020 року визначено, що одним із передбачених страхових ризиків є інфікування застрахованої особи коронавірусом, що підтверджено лабораторними дослідженнями шляхом тестування методом полімеразної ланцюгової реакції (ПЛР) або іншим методом за розпорядженням МОЗ України, за виключенням будь-якого експрес-тестування. Документ, що підтверджує позитивний результат тестування, має бути датований не раніше ніж за 48 годин до початку туру. Підпункт 3.1.1.14 також визначає, що страховим ризиком є перебування застрахованої особи перед початком туру у близькому контакті з особою, яка інфікована коронавірусом, що підтверджено лабораторними дослідженнями шляхом тестування методом полімеразної ланцюгової реакції (ПЛР) або іншим методом за розпорядженням МОЗ України, за виключенням будь-якого експрес-тестування. Даний пункт діє за умови, що особа, у якої підтверджено позитивний результат тестування на коронавірус, планувала здійснити подорож разом із застрахованою особою (вказана у одній заявці на тур та/або в одному договорі на туристичне обслуговування). Згідно страхових свідоцтв №D2198078/2 та №А2198078/3 від 23 листопада 2020 року страховому захисту від фінансових ризиків забезпечувались усі учасники туру [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Від імені [PERSON] , 2010 року народження , позивач діяла як законний представник, від імені [PERSON] - за усним дорученням і в його інтересах. Договір про надання туристичних послуг укладений позивачем і нею ж понесені фінансові витрати. За умовами п.10 Генерального договору №20.015017.1801-481 від 20 червня 2020 року добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном розмір страхового відшкодування визначається в межах страхової суми та/або лімітів відповідальності, встановлених у Договорі страхування відносно відповідної Застрахованої особи, та не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнала така Застрахована особа. При одночасному страхуванні за Договором страхування ризиків декількох застрахованих осіб, які придбали туристичний продукт Страхувальника за одним окремим договором про туристичне обслуговування, виплата страхового відшкодування за настання страхового ризику (події), передбаченого договором страхування, здійснюється відповідній (-им) Застрахованій (-им) особі (-ам), яка (-і) визначається (-ються) згідно з умовами та обмеженнями пунктів 3.1.1. та 3.1.2. Договору страхування. Якщо фінансові витрати понесла третя особа, Застрахована особа зазначає її вигодо набувачем щодо отримання страхового відшкодування. Пунктом 10.6 Генерального договору визначено, що остаточний розмір страхового відшкодування встановлюється після відрахування із суми збитків, що підлягають відшкодуванню за Договором страхування франшизи та сум, що одержані Страхувальником (Застрахованою особою) від винних осіб в рахунок відшкодування збитків по страховому випадку, а також сум повернутих та/або які підлягають поверненню туристичною компанією за туристичний продукт та/або проїзні документи. За договором про надання туристичних послуг загальна вартість послуг складала 57155 грн. на трьох туристів. Турагентом спільно із Туроператором було повернуто позивачу 36345 грн. Сума 20810 грн. є сумою прямих збитків, відповідно сума страхового відшкодування становить 15094,50 грн (20810 грн. - 5715,50 грн. безумовна франшиза 10% від страхової суми). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч зазначеної норми цивільного процесуального законодавства відповідач не надав суду належних та допустимих доказів виплати позивачу страхового відшкодування, а позов належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved