Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 26 червня 2008 року. Від шлюбу у них народилися дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини між ними припинилися і влітку цього року відповідач пішов з родини жити до своїх батьків, після чого вони перестали проживати разом та вести спільне господарство, а сімя існує лише формально. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. Спору щодо місця проживання дітей після розлучення також не має. Примирення з відповідачем не можливе, внаслідок чого просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки від всього його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на кожну дитину. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи через канцелярію суду надала заяву про залишення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей без розгляду. Про що, 10.10.2017 року була винесена відповідна ухвала. В іншій частині позовні вимоги просила задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає та просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, 26 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 200. Від цього шлюбу подружжя мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, між ними часто виникають сварки, фактично сімя розпалася і існує лише формально. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного та припинили вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких обставин, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, при таких обставинах, шлюб сторін доцільно розірвати. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., за клопотанням позивача слід покласти на відповідача.

Outcome: approved