overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 06 вересня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що на даний час вона проживає за кордоном і там має іншу сім»ю, миритися з відповідачем не бажає, а тому просила позов задоволити розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки він не втратив до позивача почуття любові та хоче зберегти сім»ю. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 06 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №1152, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області від 06 вересня 2003 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, від 02 березня 2004 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №367 (а.с.5). Дані обставини повністю підтверджуються заявою позивача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини, так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Крім того сторонам надавався строк для примирення, що підтверджується ухвалою від 23.01.2014 року (а.с.18), але примирення між сторонами не досягнуто, тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім'ї є не можливим. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище, у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15.11.2003 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] Сімейне життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи є заява, де вона вказала, що позовні вимоги підтримує, просить суд залишити прізвище «[PERSON]», та розглянути справу без її участі. Відповідач до суду не з»явився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, вказав на те, що позов визнає. Відповідно до ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 15.11.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] , що стверджується копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу сторін не в їх інтересах. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 24.09.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу дітей немає, спільне життя останнім часом не склалося, з відповідачем різні люди, мають характери, стремління і погляди на сімейне життя, між ними часто виникали сварки, відсутнє взаєморозуміння, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. Позивачка у судове засідання не з»явилась про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 280-285 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 24.09.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі не знайшли порозуміння у вирішенні сімейних проблем, наміру зберігати шлюб позивач не має. Судом враховується те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах. А тому враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за встановлених судом обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, яка підтримує поданий їй позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Князь ». При звернені до суду з позовом позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.133,141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що сторони уклали шлюб 01.02.13 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна неповнолітня дитина дочка [PERSON], 13 р. н.. Зазначає, що причиною звернення з розглядуваним позовом до суду стало те, що відповідач безвідповідально ставиться до сім»ї, не дбає про неї. Відразу після укладення шлюбу став погано до неї ставитись, ображати, принижувати, вигнав вагітною з дому, у жовтні 2013 р. побив. Вона тривалий час намагалась зберегти сім»ю, однак, безрезультатно. Сторони стали чужими одна одній. З вересня 2013 р. відповідач проживає окремо від сім»ї. Вважає, що шлюб збережений бути не може, сторони спільно не проживають на протязі 1, 5 р.. Дитина сторін проживає з нею. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснила, що шлюб розпався остаточно, вона категорично заперечує проти можливості примирення, наданий судом строк для примирення не дав бажаних результатів. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення сторонами можливості примирення, наявність неповнолітньої дитини, тривале окреме проживання сторін, те, що наданий попередньо судом термін для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з пояснень позивача та стверджується свідоцтвом про шлюб серії I - ЕГ № 077551, виданим 01.02.13 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 01.02.13 р., актовий запис № 31. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини сторін, останні мають спільну неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що сторони уклали шлюб 01.10.11 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], 13 р. н.. Зазначає, що причиною звернення з розглядуваним позовом до суду стало те, що відповідач безвідповідально ставиться до сім»ї, не утримує сім»ю, не працює офіційно та на постійній основі, не приймає участі у вихованні їх дитини. Неодноразові спроби до збереження шлюбу не дали бажаних результатів. Вважає, що шлюб збережений бути не може, сторони спільно не проживають на протязі 2 р.. Дитина сторін проживає з нею. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснила, що шлюб розпався остаточно, вона категорично заперечує проти можливості примирення, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належно оповіщений, про причини неявки суду не повідомив, письмового заперечення про ти позову до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення відповідно до положень ст.ст. 224 228 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення позивачем можливості примирення, наявність неповнолітньої дитини, тривале окреме проживання сторін, те, що наданий попередньо судом термін для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з пояснень позивача та стверджується свідоцтвом про шлюб серії I - ЕГ № 067326, виданим 01.10.11 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 01.10.11 р., актовий запис № 493. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини сторін, останні мають спільну неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що сторони уклали шлюб 25.01.04 р.. За час шлюбу у сторін народились спільні діти син [PERSON], 06 р. н. та дочка [PERSON], 06 р. н.. Зазначає, що причиною звернення до суду з позовом стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, між сторонами існують непорозуміння, що призвели до розпаду шлюбу. Сторони проживають в даний час окремо. Подружні стосунки сторін припинено. Вжиті ним заходи до збереження шлюбу не дали бажаних результатів. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснила, що шлюб розпався остаточно, подружні стосунки не відновлено на протязі більше 6 років. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що шлюб розпався остаточно, подружні стосунки не відновлено на протязі більше 6 р.. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення сторонами можливості примирення, наявність неповнолітніх дітей; те, що сторони категорично заперечують можливість примирення, проживають фактично окремо на протязі тривалого проміжку часу, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1 - ЕГ № 071225, виданим 25.01.04 р. відділом реєстрації ацс Ковельського міськрайуправління юстиції Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 25.01.04 р., актовий запис № 19. Та обставина, що сторони мають вищезазначених спільних неповнолітніх дітей, однак, син [PERSON], є 2004 р. н., стверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення; наданий судом строк для можливого примирення не дав бажаного результату, а тому шлюб слід розірвати. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2006 року, що був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що був зроблений актовий запис №564. Від даного шлюбу дітей не мають. З грудня 2019 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем зіпсувалися через відсутність взаєморозуміння, подальше спільне життя стало неможливим внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства і між ними немає взаємного порозуміння, тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд, розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2006 року, що був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що був зроблений актовий запис №564. На даний час фактичні шлюбні відносини між позивачем і відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2013 року, що був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про що був зроблений актовий запис №555. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З січня 2021 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем зіпсувалися через відсутність взаєморозуміння, подальше спільне життя стало неможливим внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства і між ними немає взаємного порозуміння, тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суд, розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2013 року, що був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про що був зроблений актовий запис №555. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. На даний час фактичні шлюбні відносини між позивачем і відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved