Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами, відповідно до яких просить звільнити з-під арешту іпотечне майно й скасувати: - постанову В-12/315, АА №648294 від 23.03.2010 року, винесену виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ; - постанову В-3/90 від 31.03.2010 року, винесену виконавцем Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ; - постанову В-4/1285 від 29.09.2010 року, винесену виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ; - постанову про відкриття виконавчого провадження 24542944 від 16.02.2011 року, винесену виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ; - постанову про відкриття виконавчого провадження 24570265 від 16.02.2011 року, винесену виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ; - постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 33123195 від 20.06.2012 року, винесену виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ. Позивач також просить припинити обтяження, зареєстровані у Державному реєстрі речових прав, а саме: - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9660316, номер запису про обтяження 289248 від 25.03.2010 року; - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9889101, номер запису про обтяження 254064 від 02.06.2010 року; - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10347746, номер запису про обтяження 254396 від 11.10.2010 року; - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10848385, номер запису про обтяження 254587 від 17.02.2011 року; - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10853406, номер запису про обтяження 254728 від 18.02.2011 року\-; - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12641411 від 20.06.2012 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що це майно перебуває в іпотеці, в силу чого підлягає звільненню з-під арешту в звязку з тим, що накладання арешту на нього, що первинно було передано в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу, за договором відступлення права вимоги від 07.07.2010 року передано ТОВ «ОТП Факторинг Україна», порушує права останнього як іпотекадавця на переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Представник позивача в судове засідання не зявилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримує, просить розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі - Приморський відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Київський відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в особі їх представників у судове засідання не зявилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлялись в установленому законом порядку, але про причини неявки в судове засідання не повідомили. Треті особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON] до суду не зявилися, про причини неявки до суду не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Ознайомившись з позовом, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 03.12.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі «Банк») та [PERSON], було укладено кредитний договір № ML-501/236/2007, в забезпечення виконання зобовязань за яким між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PМL-501/236/2007 від 03.12.2007 року, за умовами якого [PERSON], передала ПАТ «ОТП Банк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: садовий будинок, з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 152,1 кв. м, та земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:0872 що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н., с/рада Прилиманська, «Консервщик» ОГСТ, будинок 34 що належить на праві власності [PERSON] Згідно з умовами договору відступлення прав б/н від 07.07.2010 року Банк у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором іпотеки № PМL-501/236/2007 від 03.12.2007. За змістом ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязань є застава. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України іпотекою є застава нерухоме майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, іпотекодержатель, яким нині є ТОВ «ОТП Факторинг України», має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, а саме: - садовий будинок, з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 152,1 кв. м, та земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:0872 що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н., с/рада Прилиманська, «Консервщик» ОГСТ, будинок 34 (далі «Іпотечне майно») Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншим кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення. Згідно з правилом ст.572 Цивільного Кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимог інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом предявлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст.24 ЦПК, ст.12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання право власності майно звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», кошти отримані від реалізації заставного майна використовуються, насамперед, для задоволення зобовязань боржника перед заставодержателем. Згідно ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Наведеними нормами права передбачено підстави, що створюють правову можливість для позивача у цьому провадженні звернути стягнення на заставне майно у позасудовому порядку. Таким чином, оскаржувані позивачем арешти майна боржника накладено у вказаних виконавчих провадженнях, що нині є завершеними; окремі із зазначених арештів накладено в інтересах та на користь іпотекодержателя у цьому судовому провадженні, який просить його скасувати, оскільки ним створено перешкоди для звернення стягнення на арештоване майно у позасудовому порядку. Останнє дає підстави для суду стверджувати про відсутність умов для порушення прав іншої особи, оскільки й заявником (кредитором) у вказаному виконавчому провадженні є та сама особа. Крім того, [PERSON] згодна на звільнення майна з під арешту. Відомості про права та законні інтереси інших осіб, не залучених до розгляду цієї справи, судом не виявлено. Як встановлено судом, першу заборону в державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєкт нерухомого майна винесено та зареєстровано 03.12.2007 року, таким чином вимоги позивача мають пріоритет над вимогами інших кредиторів. Відповідно до ст.60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Таким чином, розглянувши позов в межах заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне звільнити з-під арешту вказане майно. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про визнання права. За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved