Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. У поданому позові зазначає, що 29.04.2017 о 16 год. [PERSON] , знаходячись в приміщенні орендованому релігійною громадою «Активістів Сьомого дня», за адресою м. Черкаси вул.. Добровольського, 2 спровокувала з позивачем сварку і на грунті неприязних відносин, що раптово виникли, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечних характер дій, спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, нанесла численні удари кулаками в голову, після чого схопила руками волосся і нахиливши голову знову нанесла велику кількість ударів коліньми по обличчю. Позивач внаслідок даного отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою суду від 18.11.2020 відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України, кримінальне провадження щодо [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України було закрито, а цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди - залишено без розгляду. Відповідач звільнена від відповідальності з нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження не звільняє її від відповідальності за заподіяння матеріальної та моральної шкоди. З 29.04.2017 по 08.05.2017 позивач перебувала на стаціонарному лікуванні нейрохірургічному відділенні КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги», що підтверджується випискою з історії хвороби № 7739. До теперішнього часу періодично проходить обстеження та лікування, що підтверджується випискою з амбулаторної карти по теперішній час. За період лікування витрачено 8991,71 грн. Під час вчинення кримінального правопорушення був пошкоджений смартфон НТС one V. Вартість ремонтних робіт становить 950 грн. Також позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилась у порушенні нормальних життєвих зв`язків, протягом розгляду кримінальної справи регулярно позивач ходила до правоохоронних органів, у неї порушився сон, частий головний біль та запаморочення, виникають перед очами події побиття. Таку моральну шкоду оцінює в 15000 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь 9941,71 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн моральної шкоди. До початку судового засідання позивач надала заяву та збільшила розмір позовних вимог до 12599,32 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити. Відповідач у судове засіданні не з`явилась, про причини неявки не повідомила, правом надати суду відзив не скористалась. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення учасників справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.11.2020 звільненои [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12017251010003693 від 30.04.2017 року, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12017251010003693 від 30.04.2017 року, щодо [PERSON] , [INFO] , по обвинуваченню у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрито, цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої злочином - залишено без розгляду. Відповідно до даної ухвали у судовому засіданні [PERSON] вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт протиправних дій [PERSON] - підтверджений рішенням суду і не підлягає доведенню. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За ч. 7 ст. 128 КПК особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Щодо розміру відшкодування то, суд вважає, що вони повинні бути задоволені частково, виходячи з наступного. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач просить стягнути з відповідача 12599,32 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Сума матеріальних збитків в розмірі 11296,41 грн. є математично підтвердженою відповідно до наданих копій товарних чеків, квитанцій шляхом складання визначеної в них суми. Крім цього, згідно з наданих доказів вбачається подвійне нарахування позивачем суми, для вирахування матеріальної шкоди, а саме: 171,87 грн., 249,81 грн., 244,61 грн. (а.с.25), які є фіскальним чеком щодо проведення операції банком та чеком з переліком придбаних медичних препаратів. В даних доказах дублюється сума сплачених коштів та час проведення платіжної операції. Окрім цього, позивачем включено у розмір матеріальної шкоди 950 грн., як вартість ремонтних робіт смартфона НТС one V. Так, відповідно до технічного акту від 21.06.2017 СЦ SoToS вартість ремонту становить 950 грн, строк поставки деталей становить 3-5 днів. Смартфон був зданий на діагностику. На час розгляду справи суду не надано доказів того, що ФОП [PERSON] має відповідну ліцензію для експертного визначення розміру вартості відновлювального ремонту мобільних телефонів, смарфонів тощо. Таким чином, розмір позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди слід зменшити. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач зазначає, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у перебуванні у стресовому стані, нервозності тощо, внаслідок чого, вона як інвалід ІІ групи, зазнає душевних хвилювань. Суд вважає, що внаслідок дій, які сталися внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано моральних страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності та справедливості. Суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Позивач оцінює компенсацію за нанесену їй моральну шкоду відповідачем у розмірі 15000 грн. Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду з часу вчинення неправомірних дій відповідачем, відсутності матеріального відшкодування збитків, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 2000 грн. є достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, тому судові витрати у справі стягуються з відповідача на користь держави в розмірі 908 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial