Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з наступних підстав. 06.10.1996 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З березня 2008 року шлюбні відносини між сторонами було припинено. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 08.12.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] не утримання неповнолітніх дітей у розмірі 800,00 грн. щомісячно. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 26.01.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. У квітні 2011 року позивач зверталась до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав, проте висновком Служби у справах дітей від 16.08.2011 року було вирішено надати термін [PERSON] для налагодження стосунків з дітьми, строком 6 місяців. Проте відповідач продовжував ухилятись від участі у виховання дітей, навчанні та розвитку, не відвідував та не спілкувався із дітьми, також ухилявся від матеріального утримання, не сплачував призначенні рішенням суду аліменти на їх утримання. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14.05.2012 року з [PERSON] було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2448,57 грн. На наступному засіданні опікунської ради 20.03.2012 року прийнято рішення про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей. Станом на сьогоднішній день [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дітей, не спілкується із ними взагалі та не провідує їх, зовсім не цікавиться їхнім життям, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тобто не дбає про нормальне самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює належних умов для розвитку їх природних здібностей. Тому позивач змушена звернутися із даним позовом до суду про позбавлення його батьківських прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні, пояснила, що відповідач жодного разу не бачив своїх дітей, та не цікавився їхнім життям, наданим шести місячним терміном для налагодження стосунків із ними не скористався, крім того самі діти наполягають на такому рішенні. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, наполягали на не позбавленні батьківських прав, оскліьи батько бажає брати участь у їх вихованні та ніколи не відмовиться від дітей. Відповідач пояснив, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні із дітьми. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судове засідання надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та просила суд позов задовольнити, пояснила, що самі діти прийшли до такого висновку. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала, просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих відповідно Китайгородською сільською радою Іллінецького району Вінницької області та відділом РАЦС Вінницького МУЮ. Матір'ю дітей згідно вищезазначеного свідоцтва про народження є [PERSON] Шлюб між батьками дітей розірвано 26.01.2011 року, що підтверджується відповідним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці про розірвання шлюбу. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 08.12.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] не утримання неповнолітніх дітей у розмірі 800,00 грн. щомісячно. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14.05.2012 року з [PERSON] було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2448,57 грн. У квітні 2011 року позивач зверталась до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав, проте висновком Служби у справах дітей від 16.08.2011 року було вирішено надати термін [PERSON] для налагодження стосунків з дітьми, строком 6 місяців. Проте відповідач продовжував ухилятись від участі у виховання дітей, навчанні та розвитку, не відвідував та не спілкувався із дітьми, також ухилявся від матеріального утримання, не сплачував призначенні рішенням суду аліменти на їх утримання. Судом встановлено, що питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради 07.10.2014 року, на якому було заслухано пояснення дитини [PERSON], матері дітей [PERSON] та батька дітей [PERSON], розглянуто документи, які стосуються даної справи. Мати дітей [PERSON] наполягала на позбавленні батьківських прав [PERSON], оскільки він протягом останніх 5 років не брав участі у вихованні дітей, не підтримував їх у складних ситуаціях, не брав участі у їх лікуванні та оздоровленні, зовсім не цікавився навчанням доньки і сина. Батько [PERSON] у своєму поясненні зазначив, що любить дітей та бажає брати участь у їх вихованні, але мати дітей [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином та донькою. [PERSON] повідомив, що систематично щомісячно сплачує аліменти в сумі 800,00 грн. на утримання дітей та заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Неповнолітній [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що протягом останніх 6 років батько взагалі не цікавився ні його життям, ні життям сестри [PERSON], не надавав їм ніякої підтримки та допомоги, не проявляв батьківської турботи. [PERSON] зазначив, що підтримує позов матері до суду про позбавлення батька батьківських прав. Відповідно до висновку служби у справах дітей Вінницької міської ради від 19.08.2014 pоку №01-00-011-42479 орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] його батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки він не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Судом береться до уваги те, що [PERSON] наданим йому попереднім висновком терміном у 6 місяців для налагодження відносин із дітьми не скористався, дітьми не цікавився. При цьому орган опіки та піклування Вінницької міської ради двічі в 2012 та 2014 році приходив до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду підтвердився факт ухилення ним від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому суд вважає, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При цьому суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що йому перешкоджали у спілкуванні з дітьми, оскільки ним не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження своїх пояснень. При цьому сам факт сплати аліментів не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 164, 165 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved