Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що працювала у відповідача на посаді провідного бухгалтера з якої була звільнена 18 квітня 2017 року наказом № 19/1 від 12.04.2017 за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Посилаючись на те, що фактично вона ходила на роботу та виконувала свої посадові обовязки по передачі бухгалтерської документації до 08.06.2017 та при звільненні їй не було видано трудову книжку, позивач просила: «Стягнути з Житомирського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8902,08 (вісім тисяч дев'ятсот дві гривні 08 коп.). Визнати недійсним запис № 18 від 18.04.2017 про «Звільнено з посади провідного бухгалтера Центру за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України», у трудовій книжці [PERSON] та зобов'язати Житомирський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді видати новий наказ про звільнення 08 червня 2017 року [PERSON] та здійснити новий запис в трудовій книжці [PERSON], в якій дата запису про звільнення буде 08.06.2017». В судовому засіданні позивач позов підтримала з викладених у ньому підстав. Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на те, що трудова книжка була видана позивачу в день звільнення, однак остання відмовилася розписатися в журналі видачі трудових книжок, у звязку з чим був складений відповідний акт. Також, представник відповідача посилалася на те, що позивач передала всі бухгалтерські документи 14.04.2017 тобто до звільнення, про що було складено відповідний акт. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку й провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно із ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (Інструкція № 58), власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Судом встановлено, що позивач працювала на посаді провідного бухгалтера з якої була звільнена 18 квітня 2017 року наказом №19/1 від 12.04.2017, за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вона виходила на роботу та виконувала свої посадові обовязки по передачі бухгалтерської документації до 08.06.2017 та при звільненні їй не було видано трудову книжку, оскільки такі посилання суперечать встановленим в судовому засіданні обставинам справи. Так, відповідно до наданого відповідачем акту, позивач отримала свою трудову книжку 18 квітня 2017 року, тобто в день звільнення, та відмовилася від підпису в особовій картці та книзі обліку руху трудових книжок (а. с. 19). Факт отримання трудової книжки позивачем та відмови від підпису в журналі обліку трудових книжок також підтвердили в судовому засідання свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також не підтвердився в судовому засіданні належними та допустимими доказами факт роботи позивача після звільнення, оскільки відповідно до акту прийому передачі документів, що був затверджений директором Житомирського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді [PERSON] 14 квітня 2017 року, станом на вказану дату позивач передала комісії бухгалтерську документацію, про що розписалась в акті та його додатках (а. с. 20-26). Факт передачі бухгалтерської документації позивачем також підтвердився показами вищезазначених свідків. Суд критично відноситься до показів свідка на стороні позивача [PERSON] про те, що позивач після звільнення виходила на роботу і продовжувала працювати та трудову книжку отримала 08.06.2017 оскільки вказані покази суперечать встановленим судом обставинам, зокрема вищезазначеним актам та показам інших свідків. Таким чином, позивач, в супереч вимог ст.81 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed