Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 20.01.2012. Під час проживання в шлюбі у них народився син - [PERSON] [INFO]. Подружні стосунки не склалися, шлюб носить формальний характер. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Крім того, позивач вказала, що оскільки дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги в повному обсязі на утримання малолітньої дитини, а відповідач працює не офіційно, має нерегулярний, мінливий дохід, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн., на дитину з дня звернення до суду до її повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позов визнав та просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 20.01.2012, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.01.2012. Сторони подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, що визнається сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть протягом тривалого часу, на розірвання шлюбу погоджуються, примиритися не бажають, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім'ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідач перебувають в шлюбі і від сумісного проживання в них народився син - [PERSON] [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.05.2015. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утримання, що не заперечується сторонами. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги в повному обсязі на утримання малолітньої дитини, а вона цього потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, та визнання позову відповідачем, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 3000 грн., оскільки відповідач має нерегулярний мінливий заробіток, та спроможний надавати матеріальну допомогу малолітній дитині в визначеному розмірі. Таким чином, позов підлягає до задоволення. Відповідно ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Outcome: approved