Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, згідно якого просить суд визнати за нею майнові права на 41,36 кв. м на об'єкт договору - однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 14.07.2003 року між [PERSON] (прізвище змінено на «[PERSON]» на підставі свідоцтва про шлюб від 16.08.2008 року) як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України» та Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» було укладено інвестиційний договір № 80/С-6. 19.05.2005 року у зв'язку із зміною нумерації та загальної планової площі квартир, інвестиційний договір було переукладено на договір на участь у пайовому будівництві № 81-03/С-2, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався здійснювати фінансування будівництва зазначеного житлового будинку та ввести його в експлуатацію у 3 кварталі 2006 року, а позивач, в свою чергу, взяла на себе обов'язок сплатити грошові кошти за об'єкт інвестування у строки та в порядку, визначені договором. На виконання умов договору позивач належним чином та в установлені строки здійснила оплату об'єкту інвестування, а саме 88913,25 грн., що підтверджується квитанціями про оплату до прибуткового касового ордеру від 14.07.2003 року № 939 та від 22.08.2003 року № 1140. Крім того, 02.03.2009 року АТЗТ «ДВК» без згоди позивача, як інвестора уклав із Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» договір про передачу функцій замовника № 1/09. [PERSON] зазначила, що відповідач не визнає його майнові права на об'єкт інвестування, та у нього відсутні документи, які б забезпечували його право на майно до завершення будівництва, а тому просив суд визнати за ним майнові права в судовому порядку. Представник позивачки в судовому засіданні обґрунтування позову та позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. У зв'язку з зазначеним суд визнає їх неявку без поважних причин та вважає можливим постановити заочне рішення відповідно до положень ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Згідно ч. 5 ст. 7 зазначеного Закону інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 14.07.2003 року між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК», в особі Голови Правління Тищенко А.Б. та позивачкою як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України», було укладено інвестиційний договір № 80/С-6, згідно умов якого відповідач зобов'язується здійснити будівництво обумовленого житла та надати позивачу всі необхідні документи для оформлення об'єкту інвестування у власність. Позивач може отримати у власність житло лише за умови повного інвестування у 100 % загальної площі відповідної квартири в терміни та на умовах вказаних у договорі. (а.с. 8-9) 19.05.2005 року між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК», в особі Голови Правління Тищенко А.Б. та позивачкою було укладено договір на участь у пайовому будівництві № 81-03/С-2, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався здійснювати фінансування будівництва зазначеного житлового будинку та ввести його в експлуатацію у 3 кварталі 2006 року, а позивач, в свою чергу, взяла на себе обов'язок сплатити грошові кошти за об'єкт інвестування у строки та в порядку, визначені договором. (а.с. 10-11) Судом встановлено, що позивачка змінила прізвище з «[NUMBER]» на «[PERSON]» на підставі свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1158. (а.с. 19) На виконання умов договору [PERSON] здійснила фінансування об'єкту договору та сплатила АТЗТ «ДВК» грошові кошти у розмірі 88913,25 грн., що складає 41,36 кв.м об'єкту інвестування, що підтверджується довідкою від 31.03.2015 року за вих. № 31/03-15 та квитанціями про оплату до прибуткового касового ордеру від 14.07.2003 року № 939 та від 22.08.2003 року № 1140 (а.с.27, 12). 02.03.2009 року між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» та Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» укладено договір № 1/09 про передачу функцій замовника, згідно умов якого сторони домовились про передачу функцій замовника будівництва житлового комплексу за адресою:[ADDRESS]. (а.с.13-14) Позивач зазначила, що відповідач не визнає її майнові права на об'єкт інвестування, свої зобов'язання по договору не виконав, об'єкт інвестування у визначені договором строки та на час розгляду справи в суді не збудований і не введений в експлуатацію. Крім того, згідно договору № 1/09 про передачу функцій замовника відповідач АТЗТ «ДВК» передав функції замовника будівництва об'єкта інвестування ПП «Будінвестмонтаж», без згоди інвесторів. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Таким чином до завершення будівництва об'єкта інвестування та введення його в експлуатацію позивачці належать майнові права на цей об'єкт, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 444,56 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved