Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з 08.09.2004року працює на посаді медичної сестри. 25.09.2009р. була звільнена за власним бажанням. З 13.11.2009р. по сьогодні працює на посаді медичної сестри кабінету щеплень. Загальний трудовий стаж складає 9 років 6 місяців 6 днів. Однак, надбавку за тривалість безперервної роботи , виплата якої передбачена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, з червня 2014р. не отримувала. Крім того, вважає, що має право на отримання доплати в розмірі 12% посадового окладу за роботу з живими культурами, яку відповідачем в порушення вимог законодавства не було нараховано і виплачено, оскільки медичні сестри пологового будинку не працюють з живими організмами, вона за них проводить щеплення, а їм доплачують аж 15% до окладу. Просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою право на 40% надбавку за безперервний стаж роботи, визнати право на отримання цієї надбавки, а також визнати право на 12% доплату від посадового окладу за роботу з живими культурами за період з червня 2014 року по жовтень 2014 року ( включно), а також визнати право на отримання цієї доплати починаючи з листопада 2014 року. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, відмовилась від вимоги на отримання доплати в розмірі 12% посадового окладу за роботу з живими культурами, просила суд задовольнити вимогу якою визнати за позивачкою право на 40% надбавку за безперервний стаж роботи, пояснила, що 03 червня 2014 року вона вийшла з декретної відпустки на посаду сестри медичної кабінету щеплень Чернігівської амбулаторії ЗПСМ, 10 листопада 2014 року подала заяву головному лікарю, щоб їй нараховували надбавку в розмірі 40 % від посадового окладу за безперервний стаж більше 9 років, а не 10% відсотків як доплачують їй, пославшись на наказ Мінпраці та соціальної політики України, але 12.11.2014 року отримала відповідь, що їй відмовлено у нарахуванні і виплаті 40% до окладу, з посиланнями на наказ Мінпраці та соціальної політики України, міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» згідно п.1 пп. 4.1.1, з посиланнями на те, що доплата в 40% передбачена лікарям, дільничним медичним сестрам … які працюють в амбулаторіях розташованих в сільській місцевості. Вважає, що вона працює в сільській місцевості оскільки відповідно наказу державного комітету статистики України № 48 від 17.11.1997 р. «…вчителі та медичні працівники вважаються тими, хто працює в сільській місцевості, незалежно від того, чи районний відділ освіти або районне об'єднання (відділ) охорони здоров'я, де вони одержують заробітну плату, знаходиться в міському поселенні», вважає, що вона працює в амбулаторії яка розташована в сільській місцевості, їй повинні нараховувати 40% до посадового окладу за вислугу років. До того ж посада на яку вона була призначена наказом головного лікаря № 99-ос від 01.10.2013 року в штатному розписі була відсутня взагалі, в зв'язку чим наказом № 9-ос вона переведена на посаду сестри медичної Чернігівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Представник комунального закладу «Чернігівський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернігівської районної ради (далі буде: КЗ ЧЦПМС) за дорученням Усенко Ю.Д. проти позову заперечував і пояснив, що позивачка не має права на доплату в 40%, оскільки позивачка працює в амбулаторії яка не відноситься до сільської місцевості, про що їй надала відповідь головний лікар КЗ ЧЦПМС, а їм вже пізніше надали роз'яснення і Департамент охорони здоров'я Запорізької ОДА і комітет Запорізької обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я України. Чернігівська РДА надала заяву про розгляд справи в їх відсутність, просили суд в задоволенні позову відмовити. Представник Чернігівської районної рада в суді пояснила, що Комунальний заклад «Чернігівський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернігівської районної ради Запорізької області як комунальний заклад відноситься до Чернігівської районної ради, вони не мають повноважень до розпорядження коштами, а тільки надають в користування своє майно - нерухомість, обладнання, тому розгляд позову - на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників, допитавши спеціалістів: - [PERSON], заступник головного лікаря з економічних питань «Чернігівської ЦРЛ», пояснила, що доплата 15% нараховується сестрам медичним з палати новонароджених за роботу з малюками згідно умов праці; - [PERSON], економіст КЗ ЧЦПМС, пояснила, що 40% нараховується тільки лікарям, дільничним сестрам та сестрам медичним які працюють в сільській місцевості, а смт. Чернігівка до сільської місцевості не відноситься, приходить до наступного. Відмова позивача від частини позовних вимог не суперечить вимогам діючого законодавства, не порушує прав позивача і в цій частині судове слідство не проводиться. В частині вимог виплати 40% за безперервний стаж - вбачається, що загальний медичний стаж позивачки становить 9 років і 6 місяців, проти чого не заперечує і відповідач (а.с.12) і їй виплачується надбавка 10 відсотків від посадового окладу. У своїх вимогах позивачка посилається на наказ державного комітету статистики України № 38 від 17.11.1997 р. «Про затвердження одноразової форми державної статистики звітності № 9-с «Про склад сільського населення за статтю та віком на 01.01.1998 року» та Інструкції до її заповнення (зі змінами та доповненнями на жовтень 2010 року), відповідно до якої вказується розподіл сільських жителів на тих, хто працює в міській і сільській місцевості, на що вона вважає себе працюючою в сільській місцевості оскільки абзац 7 п. 2.10. (Показники чисельності жителів, що працюють на тих підприємствах, в організаціях та установах, які знаходяться в містах і селищах міського типу …) вказує, що «…вчителі та медичні працівники вважаються тими, хто працює в сільській місцевості, незалежно від того, чи районний відділ освіти або районне об'єднання (відділ) охорони здоров'я, де вони одержують заробітну плату, знаходиться в міському поселенні». Суд вважає, що позивачка помилково відносить своє місце роботи до сільської місцевості, оскільки амбулаторія в якій вона працювала і працює на даний час знаходиться в селищі міського типу «Чернігівка». Крім того, як пояснили представник відповідача та економіст [PERSON], відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства здоров'я України від 05.01.2005 р. № 308/ 518 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» згідно п. 1, пп.. 4.1.1. «Надбавка за тривалість безперервної роботи виплачується лікарям - незалежно від найменування посади, дільничним медичним сестрам і медичним сестрам загальної практики сімейної медицини які працюють в амбулаторіях розташованих в сільській місцевості». Їхні посилання підтверджені листами директора департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації та заступника голови обласної організації профспілки працівників охорони здоров'я (а.с. 41-42). Посилання позивачки на те, що вона була оформлена на посаду яка не була зазначена в штатному розписі, не може розглядатись в суді як доказ по даній вимозі, оскільки наказ на її призначення на посаду сестри медичної кабінету щеплень Чернігівської амбулаторії ЗПСМ позивачкою не оскаржувався. Згідно викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині нарахування та виплати надбавки 40% до окладу за безперервний стаж як сестри медичної кабінету щеплень як такої, що працює в сільській місцевості не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed