overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,80 га на території Андріївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, визначену Державним актом серії [NUMBER], що належала [PERSON], яка проживала і померла [INFO] в с. Андріївка Кегичівського району Харківської області. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі. Відповідач надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі його представника. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами [PERSON], яка проживала і померла [INFO] в с. Андріївка Кегичівського району Харківської області, 19 березня 2009 року уклала заповіт про спадкування позивачем її майна. На день відкриття спадщини заповіт не змінено і не скасовано. До складу спадщини [PERSON], згідно заповіту, включено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,80 га на території Андріївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, визначену Державним актом серії [NUMBER]. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку із відсутністю оригінала Державного акта, який втрачено за невідомих обставин. Суд виходить із того, що правовідносини по справі регулюються ст.ст.1220,1225,1233-1235, ч.1 ст. 1268 ЦК України, щодо порядку відкриття спадщини, спадкування за заповітом. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку (а.с.3); копія паспорта та картки [PERSON] (а.с.4); копія заповіта, згідно з яким [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку розміром 4,80 га, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту серії [NUMBER] (а.с.5); копія з погосподарської книги (а.с.6); копія свідоцтва про смерть (а.с.7); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8); копія Державного акта серії [NUMBER] на право приватної власності [PERSON] на землю площею 4,80 га на території Андріївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9); копія довідки Кегичівського відділу Держгеокадастру про середню нормативну грошову оцінку 1 га ріллі по Андріївській сільській раді (а.с.10); копія спадкової справи №162/2016 до майна померлої [PERSON] З'ясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за нею права власності. Підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає, оскільки позивачем заявлено про залишення їх за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 3,12 га нормативною грошовою оцінкою 62809,56 грн., що знаходиться на території Мажарської сільської ради та належала померлій 30.03.2014 року [PERSON], відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР за №094710 від 30.12.2002 року виданого Кегичівською районною державною адміністрацією. Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, натомість подали заяви про розгляд справи без їх участі. Крім того повідомили позивач про підтримання позову, та залишення за нею судових витрат, відповідачі про його визнання. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами [PERSON], яка проживала в с. Мажарка та померла 30.03.2014 року була матір'ю позивача. За життя, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР за №094710 їй належала земельна ділянка площею 3,12 га, на території Мажарської сільської ради. Позивач є спадкоємцем після смерті матері за законом. ЇЇ брати [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. На даний час позивач фактично прийняла спадщину та звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що Державний акт на земельну ділянку має виправлення в кадастровому номері. Суд виходить із того, що правовідносини по справі регулюються ст.ст.1220,1225,1258, ч.1 ст. 1268 ЦК України, щодо порядку відкриття спадщини, черговості спадкування за законом. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копія паспорту позивача (а.с.5); копія свідоцтва про смерть [PERSON], 30.03.2014 року (а.с.6); копія Державного акту серії ІІІ-ХР №094710 на право приватної власності на землю [PERSON] площею 3,12 га на території Мажарської сільської ради (а.с.7); витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки 62809,56 грн. (а.с.8); повідомлення про виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру (а.с.9); копія витягу про земельну ділянку (а.с.11-12); копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON], 29.04.1970 року (а.с.13); копія свідоцтва про народження [PERSON], 24.03.1950 року, батьками якої є [PERSON], [PERSON] (а.с.14); копія постанови про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з підчисткою та дописуванням в Державному акті кадастрового номеру земельної ділянки (а.с.15); копія картки позивача (а.с.16); копія спадкової справи відносно [PERSON] Зясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачами позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку. Оскільки позивачем заявлено про залишення за нею судових витрат, підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 3,21 га та 1,66 га на території Кегичівської селищної ради Харківської області, визначені Державним актом [NUMBER], що належали [PERSON], яка проживала і померла [INFO] в смт. Кегичівка Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, натомість подали заяви про розгляд справи без їх участі. Крім того повідомили позивач про підтримання позову, відповідач про його визнання. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами [PERSON], яка проживала і померла [INFO] в смт. Кегичівка Харківської області була матір'ю позивача. Спадщиною матері є земельні ділянки на території Кегичівської селищної ради площею 3,21 га та 1,66 га, що визначено Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. При зверненні до Кегичівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що відділом Держземагентства було змінено кадастровий номер ділянок. Суд виходить із того, що правовідносини по справі регулюються ст.ст.1220,1225,1258, ч.1 ст. 1268 ЦК України, щодо порядку відкриття спадщини, черговості спадкування за законом. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копія постанови про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з невідповідністю кадастрових номерів земельних ділянок, що внесені до автоматизованої системи Державного земельного кадастру кадастровим номерам зазначеним у Державному акті (а.с.5); витяги про земельні ділянки (а.с.6-8; 9-11); копія Державного акту [NUMBER] на право приватної власності на землю [PERSON] загальною площею 4,87 га (1,66 га та 3,21 га) на території Кегичівської селищної ради (а.с.12); копія свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO] (а.с.13); копія паспорта позивача (а.с.14); копія свідоцтва про народження [PERSON] батьками, якої є [PERSON], [PERSON] (а.с.16); копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.17); копія довідки про середню нормативну грошову оцінку 1 га ріллі по Кегичівській селищній раді, що становить 35030,15 грн.; копія спадкової справи відносно [PERSON] З'ясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за нею права власності на зазначені земельні ділянки. Оскільки позивачем заявлено про залишення за нею судових витрат, підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 вересня 2010 року, виданого Третьою одеської державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 4-1937 на імя [PERSON] після смерті 08 лютого 2010 року [PERSON], визнання права власності на 1/4 квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що 28 січня 2010 року рішення Київського районного суду м. Одеси вона була визнана померлою, яке надалі було скасовано. Відповідачем позовні вимоги визнані. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ Судом встановлено, що, згідно з договором купівлі-продажу від 07 липня 2001 року, [PERSON] придбала у [PERSON] 1/4 квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2010 року, [PERSON] було оголошено померлою. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 вересня 2010 року, виданим Третьою одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 4-1937, [PERSON] отримала у спадок після смерті 08 лютого 2010 року [PERSON] 1/4 квартири [ADDRESS]. Надалі, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2010 року про оголошення померлою [PERSON] Згідно зі\~ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦК України, незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред'явника. Оскільки скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2010 року про оголошення померлою [PERSON], є всі правові підстави для повернення позивачеві належні їй 1/4 частини квартири [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання неповнолітніх дітей відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана квартира на праві приватної власності належить позивачеві. Відповідач була дружиною сина позивача [PERSON], котрий помер [INFO] На цей час в квартирі зареєстровані неповнолітні діти відповідача та померлого сина позивача [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які разом із матір'ю мешкають у іншій квартирі. З наведених підстав позивач просить суд визнати неповнолітніх дітей відповідача такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та його обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, заяву про розгляд справи у її відсутність не надала, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК ухвалив про заочний розгляд справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою донецької державною нотаріальною конторою 24 січня 2003 р., реєстровий № 3-177, позивач є власником квартири - квартири [ADDRESS]. (а.с. 7) У зазначеній квартирі зареєстровані позивач, а також її онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 10, 13-14) Згідно акту житлового органу вказані неповнолітні діти з серпня 2008 р. у спірній квартири не проживають, разом із матір'ю [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 11) У відповідності зі ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що реєстрація неповнолітніх дітей відповідача у квартирі, що належить позивачеві, перешкоджає їй у здійснені права користування та розпорядження своїм майном, що є підставою для визнання дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому суд приймає до уваги, що згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов'язані зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, та у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. В судовому засіданні встановлено, що батько неповнолітніх дітей помер, а вони мешкають разом із матір'ю у іншому житловому приміщенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстрована сестра позивача [PERSON] разом із неповнолітнім сином [PERSON], 2001 р. народження. Відповідач з сином з березня 2012 р. в квартирі не проживають, виїхали на постійне проживання до Канади. Реєстрація відповідача з дитиною порушують права позивача як власника квартири, в зв'язку з чим вона просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26 вересня 2002 р. позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстрована відповідач [PERSON], яка є сестрою позивача, разом із неповнолітнім сином [PERSON], [INFO]. Згідно акту житлового органу [PERSON] з сином з березня 2012 р. по цей час у спірній квартирі не проживають. Суд вважає, що реєстрація відповідача з сином у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача разом із неповнолітнім сином такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстрований, але не мешкає вже протягом року відповідач [PERSON] та його неповнолітня дочка [PERSON], які є онуком та правнучкою позивача. Оскільки відповідач та його дочка тривалий час не мешкають в квартирі без поважної причини, позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 9 червня 2004 р. позивач є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстровані онук позивача [PERSON] та правнучка позивача [PERSON], [INFO]. Згідно акту житлового органу відповідач [PERSON] та його дочка у зазначеній квартирі з серпня 2014 р. не мешкає. Суд вважає, що реєстрація відповідача та його неповнолітньої дочки у спірній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача та його неповнолітню дочку такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку № 29 по вул. Ростовській в м. Запоріжжі. У цьому ж будинку зареєстровано відповідача [PERSON], який є далеким родичем позивача. Відповідач з листопада 2011 р. в будинку не проживає, виїхав на постійне проживання до іншого житлового приміщення. Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника будинку, в звязку з чим вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надала, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14 жовтня 1969 р. позивач є власником будинку № 29 по вул. Ростовській в м. Запоріжжі. (а.с. 5-6) У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також відповідача [PERSON], який є далеким родичем позивача. (а.с. 11) Згідно акту житлового органу [PERSON] в спірному будинку не проживає з листопада 2011 р. (а.с. 12) Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. У цьому ж будинку зареєстрований, але не мешкає з 1999 р. відповідач, який є племінником позивача. Оскільки відповідач тривалий час не мешкає в будинку без поважної причини, позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 травня 2003 р. позивач є власником будинку [ADDRESS]. (а.с. 4) У вказаному будинку, крім позивача, зареєстрований відповідач [PERSON], який є племінником позивача. (а.с. 6-17) Згідно акту житлового органу [PERSON] з травня 1999 р. по цей час у спірному будинку. (а.с. 19) Суд вважає, що реєстрація відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved