Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати квартиру, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.15, у житловому будинку літ.Б- кв.3, та автомобіль марки Honda, модель Accord, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], спільною сумісною власністю позивача та відповідача; визнати за позивачем право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири та право власності на 1/2 частки вищевказаного автомобіля, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що 07 жовтня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року розірвано. У період шлюбних відносин за спільні кошти сторонами було придбано квартиру, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.15, у житловому будинку літ.Б- кв.3, та автомобіль марки Honda, модель Accord, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Право власності на зазначене майно було зареєстроване за відповідачем. Між сторонами склались досить напружені відносини та відповідач фактично перешкоджає позивачу у доступі до їх спільного майна, тобто порушує право позивача на спільне володіння набутим у період шлюбу майном, а тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 12 грудня 2017 року відповідач подав заперечення проти позову відповідно до яких зазначив, що спірні квартира та автомобіль не були придбані за кошти сімейного бюджету. Так, спірна квартира була придбана після 28 днів з моменту укладення шлюбу, позивач не працювала у той час, а відповідач отримував не великий дохід, що виключає можливість придбання квартири за спільні сімейні кошти. На придбання квартири відповідач витратив свої особисті заощадження у розмірі 174769 грн., що були з 2008 року на депозитному рахунку в ПАТ «Комерційний банк «НАДРА». Він планував придбати квартиру ще до укладення шлюбу, однак реєстрація правочину затримувалась через неможливість отримати суму банківського вкладу, що була в валюті, з причини введення обмежень видачі готівкової валюти банками. Автомобіль Honda Accord, 2005 року випуску, був придбаний відповідачем за 100000 грн. за кошти, що були подаровані йому його батьком перед святкуванням Нового 2015 року в сумі 105000 грн. За період подружнього життя сімейний дохід подружжя складався із заробітної плати державного службовця, а позивач не працювала. Таким чином, відповідач вважає, що вказане спірне майно було придбане відповідачем не за спільні кошти подружжя, а саме квартира придбана за кошти, що належали йому особисто, а автомобіль за кошти отримані в дар, а тому просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2017 року частково задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та заборонено відчуження 1/2 частини квартири № 3, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.15, та 1/2 частини легкового автомобіля марки Honda, модель Accord, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], які належать відповідачу. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року задоволено клопотання відповідача та витребувано у Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області відомості про суми доходів, отриманих у період з жовтня 2011 року по січень 2015 року позивачем. Позивач, а також її представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх повністю. Також зазначили, що враховуючи, що спірний автомобіль було відчужено відповідачем третій особі, вони не заперечують проти компенсації відповідачем позивачу вартості ? частини автомобіля. Крім того, позивач у судовому засіданні пояснила, що вона з багатодітної родини та працює з дванадцяти років. Майже всі свої кошти вона витратила на купівлю спірного автомобіля, потім вона відкладала гроші на будинок. В 2011 році відповідач ніде не працював, все в квартирі було придбано та зроблено за її кошти. Спірна квартира була оформлена на відповідача, бо вона йому довіряла. Також позивач вказала, що брат подарував їй гроші на весілля. ЇЇ дохід після укладання шлюбу складався з роботи в наступних місцях: з 2010 року вона була арт-директором нічного клубу «Оранжерея», вдень школа з дітьми; концерти; 3-4 роки в неї був контракт з «Новим каналом», але в трудову книжку записи не вносилися. В середньому в місяць вона отримувала дохід в розмірі 3000 доларів США, в той час як відповідач займався викладацькою діяльністю з дітьми з математики та фізики близько трьох годин на тиждень і отримував дохід у розмірі до 300 грн. за годину. Разом з цим позивач не заперечувала, що у відповідача були кошти на розрахунковому рахунку в банку та щодо будь-яких позик чи дарунків від батька відповідача відповідачу їй нічого не відомо. Відповідач та його представники [PERSON] та [PERSON] заперечували проти позову повністю, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях проти позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в частині визнання спільним сумісним майном автомобіля марки Honda, модель Accord, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], та його поділу, оскільки на даний час він є власником спірного автомобіля, він купив його на законних підставах, а тому не розуміє, яке відношення його автомобіль має до даної справи. Вислухавши позивача, представників позивача \~ \~ \~ \~[PERSON], [PERSON], відповідача, представників відповідача \~ \~ \~ \~[PERSON], [PERSON], третю особу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 07 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року розірвано (т.1 а.с.73, т.2 а.с.124-125). У період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 листопада 2011 року відповідач набув право власності на квартиру за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.15, у житловому будинку літ.Б- кв.3 (т.1 а.с.145-149, т.2 а.с.104-105). Також 30 грудня 2014 року відповідач придбав легковий автомобіль марки та моделі Honda Accord, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який зареєстрував за собою. В подальшому зазначений автомобіль згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2017/443324 від 05 травня 2017 року відповідачем було відчужено на користь третьої особи [PERSON] (т.1 а.с.152-154, т.2 а.с.53). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її дитина з літа 2013 року займається вже більше чотирьох років три рази на тиждень по 10 доларів США на годину з позивачем вокалом, завдяки чому дитина почала приймати участь у конкурсах, різних заходах, концертах, має нагороди. Свідок [PERSON] вказала, що живе біля клубу «Оранжерея» та бачила, як позивач працювала там, займалась вокалом з дітьми, також вона проводила конкурси, знає, що всі ці заходи оплачувалися позивачу. Також свідок [PERSON] вказала, що їй відомо, що заробляла гроші лише позивач та вона ж і робила ремонт в спірній квартирі, у той час як відповідач працював викладачем та в нього було лише два учні. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що має дружні стосунки з позивачем. Знайома з нею з 2008 року, оскільки вона стала відомою і вона як режисер знайшла її та почала з нею співпрацювати. Свідок [PERSON] почала пропонувати позивача для участі в концертах та інших заходах. Позивач могла за день брати участь в трьох корпоративах, потім вона почала працювати як ведуча, таку діяльність позивача оплачували її замовники від трьох до дванадцяти тисяч гривень за виступ. Виплата гонорару позивачу відбувалася шляхом складання розписки перед замовником, а потім свідок [PERSON] розподіляла кошти між артистами. У судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що позивач є його рідною сестрою, знає, що сторони працювали та обоє вкладали кошти у спірне майно. Свідок [PERSON] вказав, що він подарував позивачу на наступний день після весілля сторін кошти в розмірі 10000 доларів США, але вони як були використані сторонами у справі йому не відомо. Для укладення договору дарування позивачу 10000 доларів США свідок [PERSON] до нотаріуса не звертався. Також знає, що позивач працювала з 2014 року на Новому каналі, «English Club», проводила заняття з вокалу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що 04 листопада 2011 року нею був посвідчений договір купівлі відповідачем квартири, адресу якої вона не памятає. Під час посвідчення даної угоди від позивача формально було взято згоду на її укладення, оскільки ніде не було зазначено, що кошти були спільними, та позивач казала, що не буде претендувати на квартиру, оскільки вона куплена за гроші відповідача. Зі слів батька відповідача свідок [PERSON], знає, що дідусі та бабусі відповідача подарували йому 30000 доларів США. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він дійсно продавав квартиру [ADDRESS], яка належала його батькові, у звязку з чим він і познайомився з відповідачем. Відповідач спочатку в вересні 2011 року дав йому завдаток за квартиру в розмірі 50000 грн., а потім на початку листопада 2011 року передав йому залишок коштів за квартиру у розмірі 15700 доларів США. Зі слів відповідача свідок [PERSON] знає, що в проміжок часу з дня передачі завдатку до купівлі квартири відповідач повинен був зняти кошти з рахунку в банку. У судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що відповідач є його сином. Зазначив, що в 2009 році він вирішив купити собі інший автомобіль у звязку з чим свій автомобіль Ланос він віддав відповідачу. В 2014 році відповідач захотів його продати та купити в грудні 2014 року автомобіль марки Honda. Свідок [PERSON] зазначив, що в нього були гроші в сумі 100000 грн., які він і подарував сину для купівлі спірного автомобіля. Також близько 5000 грн. він ще додатково давав відповідачу на оформлення купівлі автомобіля. Свідок пояснив, що він просто віддав гроші менеджеру, до нотаріусу для завірення договору дарування коштів вони не зверталися. Також свідок [PERSON] пояснив, що до шлюбу відповідач отримав спадщину від бабусь і дідусів та за ці кошти ним було придбано спірне житло. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання квартири за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.15, у житловому будинку літ.Б- кв.3, спільною сумісною власністю і визнання за позивачем права власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності на дане майно судом враховується наступне. Згідно пункту 3 частини першої статті 57 СК України, у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний обєкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 04 листопада 2011 року продаж квартири за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.15, у житловому будинку літ.Б- кв.3, був здійснений за домовленістю сторін, за суму 174769 грн. (т.1 а.с.145). З копії довідки за вих.№1-10-7773 від 27 листопада 2017 року, виданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «НАДРА», встановлено, що позивачем 16 липня 2008 року в ПАТ «КБ» НАДРА» було відкрито поточний (картковий) рахунок №79694393 та накопичувальний рахунок №988819 в доларах США в рамках пакету послуг «ПП Абсолют №1198722 (т.1 а.с.122). Відповідно до поточного звіту за операціями по накопичувальному рахунку № 988819 з 16 липня 2008 року по 23 листопада 2017 року вбачається, що позивачем 07 серпня 2008 року було внесено готівкою для зарахування на накопичувальний рахунок в ПАТ «КБ» НАДРА» 30000 доларів США. Також із зазначеного поточного звіту вбачається, що позивачем 09 вересня 2009 року було здійснено два перекази грошових коштів з накопичувального на поточний рахунок в сумі 1000 доларів США та 29000 доларів США (т.1 а.с.123). З поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку № 79694393 з 16 липня 2008 року по 23 листопада 2017 року вбачається, що позивачем за період 09 вересня 2011 року по 01 листопада 2011 року зі свого поточного карткового рахунку № 79694393 було знято 19162 доларів США (т.1 а.с.124-142), що станом на день проведення банківських операцій еквівалентно 152799 грн. 82 коп.: Дата відображення проведення операції по рахункуСума в валюті операції (долари США)Офіційний курс гривні до іноземної валюти - Долар США (станом на день проведення операції)Сума в гривні (грн.) (2*3) 1234 09 вересня 2011 року2307,97271833,721 13 вересня 2011 року5907,97234703,657 14 вересня 2011 року5907,97234703,657 15 вересня 2011 року5927,97234719,6016 16 вересня 2011 року5907,97334704,247 19 вересня 2011 року5907,97334704,247 20 вересня 2011 року5907,97374704,483 22 вересня 2011 року5907,97374704,483 23 вересня 2011 року5907,97374704,483 26 вересня 2011 року5907,97364704,424 27 вересня 2011 року5907,97364704,424 28 вересня 2011 року5907,97364704,424 29 вересня 2011 року5907,97364704,424 30 вересня 2011 року5907,97274703,893 03 жовтня 2011 року5907,97274703,893 04 жовтня 2011 року5907,97274703,893 05 жовтня 2011 року5907,97274703,893 07 жовтня 2011 року5907,97274703,893 10 жовтня 2011 року5907,97274703,893 11 жовтня 2011 року5907,97274703,893 12 жовтня 2011 року5907,97274703,893 13 жовтня 2011 року2007,97371594,74 14 жовтня 2011 року5907,97574705,663 17 жовтня 2011 року5907,97574705,663 18 жовтня 2011 року5907,97574705,663 19 жовтня 2011 року5907,97574705,663 20 жовтня 2011 року5907,97574705,663 21 жовтня 2011 року5907,97574705,663 24 жовтня 2011 року5907,97574705,663 25 жовтня 2011 року5907,97574705,663 26 жовтня 2011 року5907,97624705,958 27 жовтня 2011 року4307,97623429,766 28 жовтня 2011 року4007,97703190,80 31 жовтня 2011 року5907,97704706,43 01 листопада 2011 року2007,97701595,40 Всього:19162 152799, 82 Станом день укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від 04 листопада 2011 року 19162 долари США еквівалентно 152926,17 грн. (19162*798,0700/100) (згідно службового розпорядження Національного Банку України, офіційний курс гривні до долару США станом на 04 листопада 2011 року становить 798.0700 гривень за 100 доларів США). Крім того, 20 вересня 2011 року, до укладення шлюбу, позивач взяв в борг у [PERSON] грошові кошти на придбання квартири в сумі 50000 грн., що підтверджується відповідною розпискою (т.1 а.с.143). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач на час придбання спірної квартири мав достатній розмір коштів, які належали йому особисто, а саме у розмірі 19162 доларів США (що станом на 04 листопада 2011 року становило 152926,17 грн. в цілому або, враховуючи отримання даної суми періодичним платежем протягом періоду з 09 вересня 2011 року по 01 листопада 2011 року включно, у розмірі 152799,82 грн.) та 50000 грн., які ним були взяті в борг, за рахунок яких 04 листопада 2011 року ним було придбано за 174769 грн. квартиру за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.15, у житловому будинку літ.Б- кв.3, що повністю узгоджується з поясненнями відповідача, його представників, наданими суду письмовими доказами та показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивач та її представники, усупереч вимогам ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, в судовому засіданні не довели той факт, що джерелом набуття вказаного житла є сумісні кошти позивача та відповідача, будь-яких інших належних та допустимих доказів витрачання коштів відповідачем, аніж на купівлю спірної квартири, суду також не надано. Показання свідка [PERSON] про дарування позивачу на наступний день після весілля коштів у розмірі 10000 доларів США судом не приймаються до уваги з огляду на наступне. Частиною 5 ст. 718 ЦК України визначено, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Враховуючи, що до нотаріусу за посвідченням договору дарування позивачу 10000 доларів США свідок [PERSON] не звертався, судом такі покази не беруться до уваги та не оцінюються. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання квартири за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.15, у житловому будинку літ.Б- кв.3, спільною сумісною власністю і визнання за позивачем права власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності на дане майно задоволенню не підлягають, оскільки дане майно згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України є особистою приватною власністю відповідача та не підлягає поділу між сторонами. Посилання позивача та її представників [PERSON], [PERSON] на ту обставину, що позивач працювала та отримувала доходи не мають значення під час вирішення питання в частині поділу спірної квартири, оскільки вона була придбана за кошти, які належали відповідачу особисто. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання легкового автомобіля марки та моделі Honda Accord, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], спільною сумісною власністю, визнання за позивачем права власності на 1/2 частки у спільній сумісній власності в даному майні судом враховується наступне. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу - ч.1 ст.69 СК України. За змістом ч.ч.1,3,4 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. В п.24,30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст.65 СК). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи, що автомобіль марки та моделі Honda Accord, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], було придбано відповідачем 30 грудня 2014 року за час шлюбу з позивачем (т.1 а.с. 152-154, т.2 а.с.53), зазначений автомобіль належав сторонам на праві спільної сумісної власності. Посилання відповідача та його представників [PERSON] та [PERSON] на ту обставину, що зазначений автомобіль також є особистою приватною власністю відповідача, оскільки був придбаний відповідачем за подаровані батьком свідком [PERSON], кошти у загальному розмірі 105000 грн., судом не приймаються до уваги з огляду на вимоги передбачені ч.5 ст.718 ЦК України стосовно письмової форми і нотаріального посвідчення договору дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Показання свідка [PERSON] про дарування відповідачу грошових коштів у сумі 105000 грн. не є належним та допустимим доказом дарування вказаної грошової суми. Враховуючи, що до нотаріусу за посвідченням договору дарування позивачу 10000 доларів США свідок не звертався судом такі покази не беруться до уваги та не оцінюються. Доказів про те, що відчуження спірного автомобіля відповідачем було здійснено зі згоди позивача та в інтересах сім'ї, як і доказів на підтвердження факту використання отриманих від продажу автомобіля коштів в інтересах сім'ї, відповідач у порядку, передбаченому ст.81 ЦПК України, не надав, таких доказів матеріали справи не містять, твердження позивача про відчуження автомобіля без її згоди, відповідач не спростував. Отже, встановивши факт відчуження відповідачем спірного автомобіля, суд приходить до висновку, що його вартість підлягає врахуванню при поділі спільного майна сторін, враховуючи, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам розяснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В судовому засіданні, що відбулося 06 липня 2018 року, сторони погодили, що вартість спірного автомобіля складає суму зазначену в договорі купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2017/443324 від 05 травня 2017 року, а саме 221214 грн. (т.2 а.с.53, 56-57). Отже, враховуючи викладене, та те, що при відчуженні сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя інший з подружжя має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна, суд приходить до висновку, що позивач має право на компенсацію ? частки вартості спірного відчуженого автомобіля, що становить 110607 грн. (221214/2). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1106,07 грн. (1 відсоток ціни позову в частині визнання за позивачем права власності на його 1/2 частку автомобіля).

Outcome: partial