Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31 141,19 гривень, посилаючись на те, що 05.02.2008 року [PERSON] звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05.02.2008 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договір, укладений з відповідачем, є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Також зазначає, що 26.12.2018 року сторони уклали додаткову угоду до Договору № SAMDN51000019816448, за умовами якої Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла з дати надання кредиту, а саме здійснює прощення процентів на 4101,5 грн., комісії 0 грн., пені на суму 23 065,7 грн., штрафів - 0 грн. Сторони визначили у додатковій угоді строк повернення кредиту до 25.03.2019 року, процентну ставку у розмірі 0,01%, а також порядок погашення кредиту шляхом внесення платежів на карту № [NUMBER] наступним чином: не менше ніж 1060,00 грн. у строк до 26.12.2018 року, надалі по 1991,29 грн. щомісяця до 25.03.2019 року. Відповідно до п.1.7 Додаткової угоди в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту понад 31 безперервно кредитна заборгованість є простроченою. Банк у позові зазначає, що відповідач не виконав умови додаткової умови, до 25.03.2019 року не сплатив у повному обсязі борг за кредитом, тому умови анулювання боргу за кредитом до заборгованості [PERSON] не застосовуються. Посилаючись на п.1.7 Додаткової угоди, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору станом на 16.12.2020 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 31 141,19 гривень, яка складається з 897,13 гривень - заборгованість за тілом кредитом; 4 566,17 гривень - заборгованість за відсотками, 25 677,89 гривень - пеня, які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 2102,00 гривень. Також позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 04.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі, та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач [PERSON] 05.02.2008 року звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05.02.2008 року. В заяві також зазначено суму бажаного ліміту за платіжною карткою «Універсальна» - 800,00 гривень, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом становить 3 % на місяць ( а.с. 5). В подальшому, 26.12.2018 року сторони уклали додаткову угоду до Договору № SAMDN51000019816448, за умовами якої Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла з дати надання кредиту, а саме здійснює прощення процентів на 4101,5 грн., комісії 0 грн., пені на суму 23065,7 грн., штрафів - 0 грн. Сторони визначили у додатковій угоді строк повернення кредиту до 25.03.2019 року, процентну ставку у розмірі 0,01%, а також порядок погашення кредиту шляхом внесення платежів на карту № [NUMBER] наступним чином: не менше ніж 1060,00 грн. у строк до 26.12.2018 року, надалі по 1991,29 грн. щомісяця до 25.03.2019 року. Відповідно до п.1.7 Додаткової угоди в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту понад 31 безперервно кредитна заборгованість є простроченою ( а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, на підставу позовних вимог Банк посилається на анкету-заяву [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 05.02.2008 року, додаткову угоду від 26.12.2018 року, розрахунок заборгованості за договором кредиту від 05.02.2008 року (а.с. 8-10). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Підписавши анкету - заяву та додаткову угоду до договору, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Заперечень щодо підпису указаної анкети заяви та довідки відповідачем не надано. Указана анкета -заява визначає, зокрема, суму бажаного кредиту, ставку процентів за користування кредитом. Також у постанові від 03.07.2019 року Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог банку в частині стягнення боргу за тілом кредиту. З урахуванням викладеного вимоги банку в частині стягнення з [PERSON] боргу за кредитом в сумі 897,13 гривень підлягають задоволенню. Також як убачається з матеріалів справи, у анкеті-заяві зазначено суму бажаного ліміту за платіжною карткою «Універсальна» - 800,00 гривень, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом становить 3 % на місяць. За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином у заяві позичальника від 05.02.2008 року базова відсоткова ставка за кредитним лімітом становить 3 % на місяць. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути і заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. За таких обставин вимоги банку про стягнення відсотків також підлягають задоволенню. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). При цьому, у заяві від 05.02.2008 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Натомість банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема, нараховану пеню за прострочене зобов`язання. Проте відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у виді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а підстав для стягнення грошової суми відповідно до ст.. 625 ЦК України у суду немає, оскільки суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у випадках передбачених ЦПК України (ст. 13 ЦПК України). Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування документально нарахованого позивачем розміру заборгованості та не представлено їх, а відтак в суду відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідно згідно ст. 526,599 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства та зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 897,13 грн., та відсотків у розмірі 4566,17 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 908,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved