Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 липня 2015 року Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 54. Спільних дітей від шлюбу не мають. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося. Зокрема у неї є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , який потребує уваги, оскільки має особливості розвитку. Укладаючи шлюб були сподівання, що відповідач буде батьком для дитини. Натомість зі спливом часу стосунки погіршувалися, відповідач став до неї та її дитини холодно ставитись, часто не ночував вдома. Згодом лише повідомляв, що від`їжджає, а від спільних знайомих вона дізнавалася, що він літає до своєї країни. При цьому не запрошував ні її, ні її сина. Всі її намагання поспілкуватися виявилися марними. Разом вони не проживають вже більше двох років, тому подальше спільне життя не можливе, що стало підставою для звернення до суду. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою від 27.08.2021 провадження у справі відкрито і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Додатково повідомила, що фактично шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2017 року, примирення між сторонами неможливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. На адресу суду направив заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Проти позову не заперечував. Суд, заслухавши позивача, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 25 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, зареєстрований Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 54. Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, проживають окремо один від одного за різними адресами, не відновлюють сімейних відносин, сторони не згідні на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та формальне існування шлюбних відносин, суд приходить до висновку, що між ними сім`ю зберегти неможливо, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивачка при зверненні до суду від його сплати була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved