Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просила вселити її до квартири [ADDRESS], зареєструвати її та малолітню дитину сторін за вказаною адресою, встановити порядок користування квартирою, виділивши їй та дитині в користування кімнати площею 14,6 та 12,4 кв.м., відповідно до чого розділити особовий рахунок по квартирі з відкриттям окремого рахунку на ім'я позивача. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22.05.2004 року, під час якого в них народилася донька [PERSON]. Також під час шлюбу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку було оформлено на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Як вказує позивач, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого відповідач [PERSON] вигнав її з донькою з помешкання, зібравши їх речі, змінив замки, чим перешкоджає користуванню позивачем та її донькою їх власністю. Як зазначає позивач, її звернення до Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, де тимчасово проживає позивач, результатів не дали, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду із вказаними вимогами за захистом своїх та дитини прав. В судове засідання позивач не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв'язку з чим суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Комунальне підприємство з утримання та обслуговування житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» в судове засідання не з'явилась, направивши заяву про розгляд справи у її відсутність. Треті особи Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації та Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі наявних у ній доказів приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 22.05.2004 року, під час якого в них народилася донька [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2013 року. Під час шлюбу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку було оформлено на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про право власності (а.с.15) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів позову, після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] позбавив [PERSON] та малолітню [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS], вигнавши їх неї та змінивши замки. На час розгляду справи позивач разом з дитиною проживає у помешканні вітчима в квартирі [ADDRESS]. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Виходячи з вказаної норми закону, позивач [PERSON] як співвласник нерухомого майна має право користуватись ним в обсязі не меншому за іншого співвласника, а також вчиняти інші дії, які пов'язані з реалізацією права власності, зокрема встановлення порядку користування, оформлення окремого рахунку для оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Факт вчинення відповідачем [PERSON] перешкод [PERSON] в користуванні квартирою знайшов своє підтвердження в позовній заяві та додатках до неї. За таких обставин суд приходить до висновку, що дії відповідача [PERSON] по не допуску позивача [PERSON] та її дитини до квартири, співвласниками якої вони є , неправомірні, а тому порушене право позивача на користування власним нерухомим майном підлягає захисту, а отже відповідача [PERSON] слід зобов'язати не чинити перешкод [PERSON] та її дитині [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] та відповідно вселити [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] до квартири [ADDRESS]. В свою чергу відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Враховуючи викладене вище та відсутність в сторін взаємної згоди на реєстрацію місця проживання позивача [PERSON] та її дитини [PERSON], суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо її реєстрації та реєстрації дитини в квартирі [ADDRESS], співвласниками якої вони є. Щодо вимог позивача в частині встановлення порядку користування квартирою, то суд приходить до такого. Встановлено, що квартира [ADDRESS] є трикімнатною, загальною площею 117,5 кв.м., жилою площею 39,2 кв.м., і складається з жилих кімнат площею 12,4 кв.м., 12,2 кв.м., 14,6 кв.м., кухні-їдальні 32,0 кв.м., санвузлів 3,3 і 3,1 кв.м., коридору 15,8 кв.м., гардеробної 3,0 кв.м. та холу 16,6 кв.м.. Позивач просить виділити їй в користування жилу кімнату площею 12,4 кв.м, доньці - 14,6 кв. м. і відповідно залишити відповідачу в користування кімнату площею 12,2 кв.м.. Згідно статті 358 Цивільного кодексу України, право спiльної часткової власностi здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен iз спiввласникiв має право на надання йому у володіння та користування тiєї частини спільного майна в натурі, яка вiдповiдає його частцi у правi спiльної часткової власностi. Виходячи з вказаного та враховуючи наявний між сторонами спір щодо порядку користування майном, що є в спільній частковій власності, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині встановлення порядку користування квартирою шляхом виділу їй в користування жилу кімнату площею 12,4 кв.м та її доньці кімнату площею 14,6 кв. м.., а решту приміщень, а саме: кухні-їдальню 32,0 кв.м., санвузли 3,3 і 3,1 кв.м., коридор 15,8 кв.м., гардеробну 3,0 кв.м. та хол 16,6 кв.м., залишити у спільному користуванні. В частині ж вимог позивача про укладення з нею окремого договору та особового рахунку суд приходить до такого висновку. Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Також статтею 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. З матеріалів справи встановлено, що позивач просить розділити особові рахунки між нею та відповідачем, що відповідає зазначеним вище вимогам, а отже такі вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В частині ж вимог про зобов'язання третьої особи Комунального підприємства з утримання та обслуговування житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» відкрити на ім'я позивача особові рахунки суд вважає правильним відмовити, оскільки в порядку позовного провадження суд не може встановити обов'язок для особи, що не залучалась до участь в справі в якості відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial