Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач, звернулась до суду 09.01.2019 р. із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй належить квартира [ADDRESS], згідно договору обміну від 02.08.2000 р., посвідченому приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу. В даній квартирі крім неї зареєстрований її син - відповідач по справі, проте з 2004 року не проживає, його особисті речі відсутні. Зазначає, що на даний час має намір розпорядитись даною квартирою, проте цього зробити не може через реєстрацію відповідача. Оскільки відповідач тривалий час не проживає, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що обмежує її права як власника на розпорядження майном, а тому просила позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку ст.130 ЦПК України, відзив на позов до суду не подав. Позивач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву відповідно до якої просить заяву розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 08.04.2019 р. вирішено провести заочний розгляд справи. За таких підстав, з урахуванням вимог ст.ст.211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, від якого надійшла відповідна заява про розгляд справи за її відсутності, що не перешкоджає вирішенню спору, та відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правові норми із наведенням мотивів їх застосування. Як вбачається з копії договору обміну від 02.08.2000 р. ABM №888026 [PERSON] здійснила обмін належних їй 2/5 (дві п'ятих) частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS], на належну [PERSON] трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS].(а.с.4) Відповідно до акту СКП «НАШ ДІМ» №275 від 13.12.2018 р. [PERSON] [INFO] зареєстрований по [ADDRESS], але за указаною адресою не проживає з 2007 року по теперішній час, особистих речей у вказаній квартирі не має (а.с.5). Згідно з копією довідки про склад сім'ї виданої відділом державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №13332 від 13.12.2018 р. у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 319, 321 ЦК України). Позивач утримує вказану квартиру, сплачує комунальні послуги, проте реєстрація місця проживання відповідача порушує її право власності на нерухоме майно, створює перешкоди щодо його відчуження. Згідно із положеннями ст.ст.16, 383, 386, 391 ЦК України, власник … будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, а також вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ізст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі … судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користувач житловим приміщенням… Під час розгляду позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Так, власник житла має право вимагати визнання колишнього члена його сім'ї таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права користування цим приміщенням із зняттям останнього з реєстрації. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України,- власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до абз.2 п.34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,- під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Позивач є власником квартири [ADDRESS], і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не є власником даного майна, є сином позивача згідно свідоцтва про його народження, проте через добровільне залишення цього житла понад 1 рік без поважних причин втратив право на користування. Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України,- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання осіб такими, що втратили право користування. Суд вважає, що реєстрація відповідача у квартирі, яка належить позивачеві, порушує її права, оскільки перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання, відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом, доведені і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст.ст.16,316, 317, 319, 321, 383, 386,391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст. ст. 4, 12, 13, 28, 76-81, 128, 141, 206, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved