Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача на її утримання до досягнення дочкою [PERSON], трирічного віку. На обґрунтування позову послалась на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 23.10.2015 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Своїх обов'язків по утриманню дитини відповідач не виконує, коштів для забезпечення спільної дитини не надає, матеріальними засобами не допомагає. На даний час позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою. Працювати та забезпечувати дитину та себе вона не в змозі. Відсутність матеріальної допомоги від чоловіка ставить позивачку у скрутне матеріальне становище та позбавляє можливості належним чином забезпечити потреби малолітньої доньки та свої потреби. На підставі протоколу повторно автоматичного розподілу від 27.06.2018 р. вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Ларіонової Н.М. До початку судового засідання позивачка звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також через канцелярію подано відзив, в якому позивач просить стягувати з нього аліменти на дитину в розмірі 10% його заробітку та аліменти на дружину - також в розмірі 10% його заробітку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 23.10.2015 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1052 від 23.10.2015 року. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №341 від 12.02.2016 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], офіційно працевлаштований, працюючи з 15.10.2015 р. в філії «Управління «Укргазтехзв'язок» АТ «Укртансгаз» на посаді провідного інженера. Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Так, в даному випадку, 50% прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить з 01.07.2018 року 779,5 грн. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов'язки до дитини, в т.ч. і обов'язку її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров'я, має офіційне місце роботи, а також враховує, що рівний обов'язок по утриманню дитини має також і позивач у справі. Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву просив стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 10% його заробітку та на утримання позивачки в розмірі 10% його заробітку, оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу. Між тим, жодних доказів на підтвердження даної обставини суду не надав, а відтак суд не враховує такі заперечення. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв'язку з чим приходить суд до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 09.03.2018 року, і до повноліття дитини. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на дружину, суд виходить з такого. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У ч. 4 ст. 84 СК України зазначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з наданих позивачем документів, вона перебуває на обліку в УПСЗН Подільської РДА в м.Києві та їй з 01.02.2016 р. по 01.03.2019 р. призначено допомогу відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» на дитину [PERSON], [INFO] р. З огляду на те, що дитина, якій не виповнилося трьох років проживає з матір'ю, а відповідач не надає матеріальної допомоги матері на утримання дитини добровільно, платник аліментів є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, а тому суд приходить до висновку про можливість відповідача надати матеріальну допомогу дружині, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 09.03.2018 і до досягнення малолітньою донькою трьох років. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1 409,6 грн. (за 2 вимоги немайнового характеру, якими є вимоги про стягнення аліментів, по ставці 704,8 грн. за кожну). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial