Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до\~\~ [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, а саме договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 червня 1996 року, щодо квартири [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 11 червня 1996 року між позивачем, та [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] , на підставі довіреності №1362 від 30 травня 1996 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., на Одеській універсальній товарній біржі GIP був укладений договір купівлі-продажу № 96/0714 щодо квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 Договору № 96/0714 від 11 червня 1996 року [PERSON] , була власницею квартири на підставі договору купівлі-продажу № 3-6318 від 8 липня 1994 року, завіреного Шостою одеською держконторою, зареєстрована в МБТІ м. Одеси під №106 пр. стр. 47 р.380 від 27.04.1995 року. Вказаний договір відповідно до вимог, встановлених\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» було зареєстровано в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості» на Одеській універсальній товарній біржі GIP , реєстраційний номер 96/0714 від 11 червня 1996 року. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору. Договір між сторонами було виконано у повному обсязі. Після укладання зазначеного договору позивачами було повністю виконано його умови. Факт передачі покупної ціни від покупця підтверджується п. 6 Договору № 96/0714 від 11 червня 1996 року, відповідного до якого продаж здійснений за 1700000000 (один мілліард сімсот тисяч) карбованців, які отримані продавцем до підписання договору. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2021 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22 квітня 2021 року. До суду 22 квітня 2021 року сторони не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просили їх задовольнити. Інші учасники справи не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись. Про причини неявки суд не повідомляли. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст.\~43\~ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача в заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 червня 1996 року між позивачем, [PERSON] , та [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] , на підставі довіреності №1362 від 30 травня 1996 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., на Одеській універсальній товарній біржі GIP був укладений договір купівлі-продажу № 96/0714 щодо квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 Договору № 96/0714 від 11 червня 1996 року [PERSON] , була власницею квартири на підставі договору купівлі-продажу № 3-6318 від 8 липня 1994 року, завіреного Шостою одеською держконторою, зареєстрована в МБТІ м. Одеси під №106 пр. стр. 47 р.380 від 27.04.1995 року. Вказаний договір відповідно до вимог, встановлених\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» було зареєстровано в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості» на Одеській універсальній товарній біржі GIP , реєстраційний номер 96/0714 від 11 червня 1996 року. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору, договір між сторонами було виконано у повному обсязі. Після укладання зазначеного договору позивачкою було повністю виконано його умови. Факт передачі покупної ціни від покупця підтверджується п. 6 Договору № 96/0714 від 11 червня 1996 року, відповідного до якого продаж здійснений за 1700000000 (один мілліард сімсот тисяч) карбованців, які отримані продавцем до підписання договору. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцям екземпляра договору, другий екземпляр залишений на зберігання в біржі. Оскільки зазначений договір зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 11 липня 1996 року під № 380 стор. 6 кн. 169 пр., то позивач у встановленому законом порядку набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Спірний договір був підписаний сторонами 11 червня 1996 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу. На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу в червні 1996 року позивачці не було відомо, що правочин у відповідності до ст.\~47\~Цивільного Кодексу\~Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном як належні співвласники, що порушує їх права. Відповідно до ст.\~4\~ЦК Української\~РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. В відповідності до ст.\~41\~ЦК Української\~РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності. Всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст.\~128\~ЦК Української\~РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст.\~224\~ЦК Української\~РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст.\~47\~ЦК Української\~РСР 1963\~року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved