Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування. В зазначеній квартирі, зареєстрований відповідач - [PERSON] , 1991 року народження, який не проживає в даній квартирі з травня 2014 року та його місцезнаходження невідоме. Останній не є власником чи співвласником квартири, а також не є членом її сім`ї. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в повному обсязі користуватись правом власності, що позбавляє позивача отримати субсидію, також виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. Тому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте позивачка та її представник надали відповідні заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Суд прийняв рішення про розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 5-7). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] до теперішнього часу зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але останній фактично в будинку не проживає з травня 2014 року (а.с. 11 зв. б. - 12, 13-14, 18). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб . Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не мешкає у будинку за адресою: [ADDRESS] протягом тривалого часу та не є членом сім`ї позивача, тому відповідач втратив право користування цією квартирою, що є підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved