Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав в позовній заяві зазначила, що з листопада 2009 року вона та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON]. З 2015 року [PERSON], проживає тільки з матір'ю, батько про сина не піклується, його життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує. Тому позивачка, на підставі ст. 164 СК України, приймаючи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітнього сина, права і інтереси, якого повинні бути захищені у встановленому зако\-ном порядку, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив суд задовольнити їх. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім цього, відповідач [PERSON], викликався в судове засідання через оголошення на офіційному сайті судової влади України за веб-адресою http://ln.zp.court.gov.ua. Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у судове засідання не з'явився, надав суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що з листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 15.03.2011 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2012 року з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03. 2012 року і до повноліття дитини. З 2015 року [PERSON] проживає тільки з матір'ю і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні сина, а також не надає матеріальної допомоги на його утримання. В серпні 2017 року позивач звернулася із заявою до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про примусове виконання вказаного рішення, на підставі якої головним державним виконавцем служби Вербицькою Л.Г. відкрито виконавче провадження, яке на теперішній час перебуває на виконанні. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача по аліментах вона станом на 31.08.2017року становить 18500,00 гривень. Крім того, відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за насильство в сім'ї та за ст. 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення за незаконне виробництво, придбання зберігання,перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах та до кримінальної відповідальністю за ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 1 ст. 309 КК України. Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 247 ТВО Дніпровського району м. Запоріжжя за вих. № 01-07/32, який відвідувала дитина, вихованням [PERSON] займається виключно мати. Відповідно до довідки Запорізької загальноосвітньої школи № 89 ЗМР за вих. № 60, яку відвідує дитина, організацією шкільного життя неповнолітнього [PERSON] займається виключно мати. Згідно з висновком Запорізької міської ради по Дніпровському району№05/01-27/0163 від 23.02.2018 року, визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків та характеризує [PERSON] з негативної сторони, як особу яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Батько малолітнього [PERSON], відповідач - [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає необхідного матеріального забезпечення для дитини, що негативно впливає на її розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved