Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Послалась в позові на те, що 07.11.1994 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно. За життя спадкодавець вчинила заповіт, яким заповідала все своє майно двом дочкам. Даний заповіт належним чином посвідчено та на даний час не змінено і не скасовано. Проте, оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку позивач не має можливості, оскільки спадкодавець [PERSON] в заповіті зазначила прізвище позивача Циба (як громадянського чоловіка позивачки, з яким вона на той час проживала), тоді як в паспорті її прізвище записане як Олексієнко. В звязку з зазначеним, позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт, складений 19.05.1994 року [PERSON] на імя [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, належить спадкоємцю [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Так як на момент відкриття спадщини в 1994 році позивачка не прийняла спадщину з причин, що не знала про наявність заповіту матері, оскільки проживала в іншому населеному пункті і даний факт приховувався сестрою [PERSON] і її дітьми, та ухвалою Вінницького районного суду в 2014 році її заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишена без розгляду, тому вона згідно діючого ЦК України просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті матері. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.04.2015 року позовну вимогу [PERSON] щодо встановлення факту належності заповіту, залишено без розгляду. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечив з приводу задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у поданому запереченні на позов. Представник третьої особи [PERSON] при розгляді справи поклалась на думку суду, також пояснила, що заповіт вчинений [PERSON] дійсно вчинений на імя позивача по справі. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, 07.11.1994 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5), яка проживала в [INFO]. Спадкодавицею [PERSON] було складено заповіт, яким заповідала все своє майно двом дочкам - [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №745 від 01.07.2014 року (а.с.7) [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO]. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №746 від 01.07.2014 року (а.с.8) [PERSON] була зареєстрована та проживала з співмешканцем [PERSON] З позовної заяви вбачається, що, позивачка не подала заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, з тієї причини що вона не знала про наявність заповіту, оскільки мати [PERSON] проживала в іншому населеному пункті, а сестра [PERSON] про існування заповіту позивачці нічого не говорила. При цьому суд звертає увагу, що той факт, що позивачка не знала про існування заповіту не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. З пояснень учасників процесу суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу спадкового майна, яке залишилось після смерті в 1994 році [PERSON]. Також встановлено з пояснень учасників процесу, що спадкоємець [PERSON] (сестра позивачки) померла в 2009 році, і після її смерті спадщину майна прийняв її син [PERSON], а саме отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] проживала з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини і після її смерті фактично прийняла спадщину, а син [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, - [PERSON] в свою чергу прийняв спадщину після смерті матері і до нього перейшли усі права та обов`язки, що належали їй на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Позивач звернулася до суду\~ з позовом, що має юридичне значення (ці вимоги ухвалою суду від 28.04.2015 року залишено без розгляду) та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася в 1994 році і була прийнята іншими спадкоємцями, без зазначення вимог про виникший спір про право на спадкове майно, яке знаходиться\~ з пояснень представників позивача на території Літинського району. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась ще 1994 року, та на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР, нормами якого передбачено відповідні дії, які свідчили про прийняття спадщини. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (ред. 2003 року) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Суд вважає, що правила книги шостої ЦК України не можуть бути застосовано до спадщини, яка відкрилась до 01.07.2003 року, і яка була прийнята одним із спадкоємців. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом слід відмовити. В звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, с удові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed