Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання колишніх власників будинку - відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] , які не проживають за вказаною адресою, а існування їх реєстрації порушує права позивача як власника житла, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги за мешканців, які фактично не проживають в будинку. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, просила усунути перешкоди у праві користування майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 14.09.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату , час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в призначений час в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу серії ННЕ № 850683 від 19.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, який зареєстрований в реєстрі №1077 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2019 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . У відповідності до п. 3.3 вказаного договору, продавець зобов`язується зняти всіх зареєстрованих за даною адресою осіб строком до 19 червня 2020 року. Відповідно до акту обстеження за місцем реєстрації позивача №б/н від 08.09.2020 року, відповідачі значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , проте фактично за вказаною адресою не проживає з 19.07.2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно абзацу другого пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника житла таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на жиле приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Враховуючи, що відповідачі не виконали умов передбачених п.3.3. договору купівлі-продажу від 19.06.2019 року, а саме: не зняли всіх зареєстрованих за даною адресою осіб у строк до 19 червня 2020 року, а інших домовленостей з новим власником житлового будинку - позивачем, укладено не було, їх слід визнати такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved