Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім та дочка [PERSON], [INFO] На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.08.2007 року відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі по 150 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, оскільки дочка ходить до школи, у звязку з чим зросли витрати на його утримання, тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі по 1300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач на судовий розгляд справи подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги в розмірі по 1300 грн. щомісячно на дитину визнає повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не зявились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕГ №441108. Свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ №041_00 підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.08.2007 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі по 150 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Суд вважає доведеним, що у зв'язку з підвищенням цін на всі групи продовольчих та непродовольчих товарів, у зв»язку з чим було підвищено прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Також суд бере до уваги, що [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 150 грн. на дитину щомісячно, котрий згідно з вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що розмір аліментів в сумі 1300 грн. на дитину є наближений до мінімального розміру аліментів, встановленого ч.2 ст. 182 СК України та не є надмірним з точки зору звичайних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітньої дитини та достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Враховуючи те, що після визначення судом аліментів значно збільшились витрати на утримання дитини і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дитини та її гармонійний розвиток, внаслідок чого погіршився матеріальний стан позивача, а також визнання відповідачем позову, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення.

Outcome: approved