Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач, звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у них народилась дитина [PERSON] [INFO]. 29 листопада 2012 року за рішенням суду шлюб між ними розірвано . Вона декілька раз зверталась до колишнього чоловіка з проханням надати дозвіл на виїзд доньки у її супроводі за кордон , але він безпідставно не дає згоди на виїзд дитини за межі України. Так як донька має здібності до вивчення іноземних мов , займається у різних розвиваючих гуртках, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню її світогляду, а також оскільки дитина часто хворіє на застудні захворювання і для її лікування та профілактики є необхідність у періодичному перебуванні дитини у санаторіях , а без дозволу батька виїзд за кордон не можливий змушена звернутись до суду з позовними вимогами , щодо надання дозволу на виїзд та на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України доньки без дозволу(згоди) та супроводу батька [PERSON] до : Арабської Республіки Єгипет , Турецької Республіки, Французької Республіки , Об'єднаних Арабських Еміратів ( ОАЕ), Автономної Республіки Крим, Російської Федерації в період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2017 року. Відповідно до заяви поданої позивачем, в порядку ст. 31 ЦПК України, збільшила заявлені позовні вимоги та просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини [PERSON] [INFO] з нею та оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України без дозволу(згоди) та супроводу батька [PERSON] до : Арабської Республіки Єгипет , Турецької Республіки, Французької Республіки , Об'єднаних Арабських Еміратів ( ОАЕ), Автономної Республіки Крим, Російської Федерації , Сполучених Штатів Америки до повноліття дитини , а саме до 01 червня 2028 року, а також допустити негайне виконання рішення суду. Позивач до судового засідання не з'явилась про день , час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у порядку ст.74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила . Представник позивача , за довіреністю [PERSON] , в судовому засіданні підтримав заявлений первісний позов та заяву про збільшення позовних вимог і просив суд задовольнити їх з підстав зазначених в них. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю, посилаючись в обґрунтування своїх заперечень на підстави викладені в запереченнях поданих в порядку ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Дніпровської районної в м. Херсоні ради, за довіреністю Бабієнко Н.Ю., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та вважала що це буде в інтересах дитини. Вислухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено що, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Крім того , згідно абз.8 п.п.2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затвердженого постановою КМ України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 травня 2015 року в м. Херсоні народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , а матір'ю [PERSON] . Як слідує з заочного рішення ухваленого Суворовським районним судом м. Херсона , яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано з 29 листопада 2012 року . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 14 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 14 листопада 2015 року і після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку і батьки несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки , мають право і зобов'язані виховувати дитину , піклуватись про її здоров'я , фізичний , духовний і моральний розвиток , навчання , створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини , готувати її до самостійного життя та праці, а ч.2 ст. 15 цього ж Закону закріплює обов'язок батьків , які проживають окремо від дитини , брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею , якщо судом визнано що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року , і яка набрала чинності 27 вересня 1991 року , згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини , яка розлучається з одним чи обома батьками , підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини , так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини . Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також принципу 6 Декларації прав дитини , прийнятій Генеральною Асамблеєю Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння . Вона повинна, якщо це можливо зростати , під опікою і відповідальністю своїх батьків і , в усякому разі , в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості . Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» від 7 травня 2014 р. № 152, а саме п.22 визначено, що для оформлення паспорта для виїзду за кордон особа подає: заяву-анкету; паспорт громадянина України (для осіб, що досягли шістнадцятирічного віку та постійно проживають в Україні);свідоцтво про народження (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку);відповідні документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів, або оригінал і копію документа про звільнення від таких платежів;заяву про відмову від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорта для виїзду за кордон (у разі потреби). У разі оформлення паспорта особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, таку заяву від її імені подають батьки (якщо батьки не перебувають у шлюбі, - той з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачі, опікуни, піклувальники або інші представники чи представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над цією особою. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства; у разі оформлення паспорта особі, що не досягла дванадцятирічного віку, або особі, яка не може пересуватись самостійно у зв'язку із тривалим розладом здоров'я, що підтверджується відповідною довідкою лікувального закладу, може бути подано дві кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра та одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого зображення особи шляхом сканування. Пунктом 23 вказаної Постанови встановлюється, що у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, також подає оригінал або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів:свідоцтва про смерть другого з батьків;рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;довідки про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію;оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем в інтересах неповнолітнього обґрунтовані , та з урахуванням положень абзацу 2 ч.2 ст. 16 ЦК України , відповідно до якого , суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, суд вважає необхідним захистити право неповнолітньої [PERSON] [INFO] на свободу пересування , шляхом надання дозволу на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України [PERSON] [INFO] , без згоди її батька - [PERSON] , до досягнення нею повноліття , а також надання дозволу на виїзд з України, [PERSON] [INFO] без згоди та супроводу її батька - [PERSON] досягнення нею повноліття . Позовні вимоги , в частині щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини та на оформлення документів у період з [INFO] по 01 червня 2028 року, тобто після досягнення [PERSON] повнолітня , на думку суду є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню. Доводи відповідача , про те , що його колишня дружина не зверталась до нього з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон , судом визнаються не переконливими і такими , що суперечать обставинам встановленим судом. Так , відповідно до рішення ухваленого Дніпровським районним судом м. Херсона від 03 лютого 2016 року судом надавався позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] [INFO] без дозволу батька та його супроводу у період з 03 лютого 2016 року по 01 жовтня 2016 року до Туреччини , так як останній не мотивовано відмовлявся його давати. Як слідує з показів представника позивача , проти чого не заперечував відповідач в судовому засіданні , з часу розірвання шлюбу між сторонами , а саме з 29 листопада 2012 року і до теперішнього часу між колишнім подружжям , які на теперішній час перебувають у повторних зареєстрованих шлюбах , тривають судові спори з приводу участі у вихованні дитини , її утриманні , зміни її місця проживання , яке також раніше вже було визначено рішенням суду. З письмових заперечень , поданих суду в порядку ст. 128 ЦПК України відповідач зазначив про те, що він надасть дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, лише в разі коли буде впевнений , що позивач діє в інтересах доньки. На підставі чого , можна дійти висновку про те , що сторони шляхом судових спорів , щодо дитини , продовжують з'ясування стосунків між собою. Крім того, з показань представника Виконавчого комітету Дніпровської районної в м. Херсоні ради даних в ході судового розгляду , слідує , що за час спілкування зі сторонами за останні роки , з питань пов'язаних щодо участі один одного у вихованні дитини , вони не змогли дійти згоди , без рішення суду , ні по одному питанню. У відповідності до положень Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, а саме у ст.3 зазначено , що : в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З огляду на викладене суд вважає , що втручання у батьківські права відповідача , шляхом надання дозволу [PERSON] на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] з матір'ю , за межі України без дозволу(згоди) та супроводу батька до її повноліття , здійснено на достатніх законних підставах та переслідує законну мету захисту прав малолітньої [PERSON], для того, щоб її було виховано у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Визначення строку для тимчасового виїзду за кордон позивача разом з дитиною , на що посилався відповідач як на підставу для відмови у задоволенні заявленого позову , з огляду на термін на який дається дозвіл суду , на думку суду є не доцільним, оскільки це може , при певних умовах необхідності перебування за кордоном у майбутньому , обмежувати їх право на вільне пересування. Положеннями ст. 367 ЦПК України визначено виключний перелік рішень стосовно яких суд допускає негайне виконання, до яких не включено вид рішення яке приймається за вказаним позовом , на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial