Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.05.2010 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №39. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначила, що основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. На теперішній час сторони майже не спілкуються та не мешкають однією сімєю. Вважає, що збереження шлюбу істотно суперечить її інтересам, та просить розірвати шлюб з відповідачем, час на примирення не надавати. До початку слухання справи позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до абзаців 4, 5 ч. 5\~ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування. Згідно зі ст. 224 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також умови життя подружжя та інші обставини життя подружжя приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи, а саме копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК №093881 від 22.05.2010 року який був укладений між [PERSON] та [PERSON], Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №39(а.с.9). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За такого, в сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved