Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на будинок по вул. Дружби, 80 (далі [PERSON]), та на гараж з земельною ділянкою № 126 по вул. Гетьмана Сагайдачного, 40-А в м. Новоград-Волинський (далі [PERSON] та Земля) . В обґрунтування позову зазначає, що після смерті [PERSON], який помер 27.09.2015 року, відкрилась спадщина, що складається з [PERSON], Гаража та Землі. Як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача просив вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 27 вересня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на [PERSON] те Землю. [PERSON] належав померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 грудня 1994 року та акта про закінчення будівництва і введення в експлуатацію закінченого індивідуального домоволодіння (добудови до існуючого будинку, побудованого нового будинку замість старого) від 26.01.2006 року (а.с. 14, 15). 06.04.2016 року на [PERSON] виготовлено технічний паспорт (а.с. 17-19). Земельна Ділянка, на якій розташований [PERSON], згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 17 грудня 1997 року, виданого на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської Ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 424, належала [PERSON], а цільовим її призначенням є будівництво та обслуговування гаража (а.с. 16). Відповідно до висновку начальника управління містобудування архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради, [PERSON] не порушує нормативних містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням (а.с. 39). Зареєструвати право власності на [PERSON], на який було виготовлено технічний паспорт, у встановленому законом порядку позивач не змогла і їй у цьому Новоград-Волинським міським земельно-кадастровим бюро відмовлено 06.05.2016 року (а.с. 11, 20-21). Після смерті [PERSON] позивач спадщину прийняла, однак у вчиненні нотаріальної дії постановами нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на [PERSON], Землю та Гараж у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів та документу, який підтверджує реєстрацію права власності (а.с. 23, 24). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. З введенням в дію з 05.03.2009 року нової редакції ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яка, в свою чергу, проводиться за заявочним принципом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (в тому числі і будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, порядок якої встановлюється законом (ст. 182 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Зважаючи на те, що самочинно збудований гараж знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у власності та користуванні позивача, не порушує права інших осіб, відсутні відомості про порушення будівельних, санітарних, екологічних та пожежних норм та правил, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та визнання за [PERSON] права власності на самочинно побудовий [PERSON] та земельну ділянку. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно набув на [PERSON] право власності, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію закінченого індивідуального домоволодіння. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на [PERSON], Землю та Гараж, що залишились після смерті [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved