Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона зареєстрована та проживає в [INFO]. Квартира не приватизована та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлосервіс-2а». Крім позивачки у квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та малолітній [PERSON]. Вказані особи більше 10 років у вказаній квартирі не проживають, не приймають участі у сплаті комунальних послуг, через що у позивачки утворилась велика заборгованість з комунальних платежів. Випадково позивачка довідалася, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.02.2012р. задоволений позов її вітчима [PERSON], який помер 25.03.2012р., та визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Таким чином, з осіб, які зареєстровані, але не проживають у [INFO], залишилися [PERSON] та малолітній [PERSON], який є сином [PERSON], яка вже визнана особо, що втратила право користування цією квартирою. Тому в своєму позові позивач просила визнати [PERSON] та [PERSON] Михаїла Олексійовича такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 23.11.2015р. позов в частині вимог відносно [PERSON] залишений без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через пресу. В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, оскільки відповідач [PERSON] є сином позивачки, яка позбавлена відносно нього батьківських прав, є особою із числа дітей, позбавлених батьківського піклування і тому згідно ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за ним зберігається право на житло, в якому він проживав з батьками, до 23 років. Просила в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні прокурор Коробко С.Є. проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому підтримала позицію представника органу опіки та піклування, просила в задоволенні позову відмовити. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що проживає з позивачкою в цивільному шлюбі близько 13 років, мають спільну дитину, яка проживає разом з ними. За цей час з ними також проживала [PERSON], яка років 7-8 тому поїхала на постійне проживання до Росії. В 2010 році вона приїжджала, народила дитину та через кілька місяців знову поїхала до Росії, з того часу не приїжджала і у квартирі [ADDRESS] з того часу не проживала. Відповідач [PERSON] після призначення його піклувальником сестри позивачки [PERSON] в 2011 році, з того часу проживає з нею в Росії. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є сусідом позивачки з 1982 року. За цей час у квартирі [ADDRESS] проживали різні особи в різній кількості. Але останні, як мінімум, 3 роки у цій квартирі проживає лише позивачка, її цивільний чоловік та їх спільна дитина. Більше у квартирі ніхто не проживає. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представників третіх осіб, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO]. Квартира не приватизована та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлосервіс-2а». Крім позивачки у квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та малолітній [PERSON]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.02.2012р. задоволений позов [PERSON] та визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Згідно свідоцтва про смерть І-ЖС №232286, [PERSON] помер 25.03.2012р. Суд також вважає встановленим та доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON], що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] на протязі строку, не меншого, ніж 3 роки. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Але в той же час, відповідно до п.3 ч.3 ст.71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сімї. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 11.04.2011р., [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо їх сина [PERSON]. Згідно рішень виконавчого комітету Бердянської міської ради №№269, 273 від 17.05.2011р. та №538 від 08.11.2011р. неповнолітньому [PERSON], 29.09.1995р.н., надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; забезпечено за ним збереження права на житло за адресою: [ADDRESS]; піклувальником на неповнолітнім [PERSON] призначено його тітку [PERSON], яка проживає в Росії, м.Санкт-Петербург. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування це особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст.32 вказаного Закону, за дітьми-сиротами, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку до досягнення 18 років відповідач [PERSON] був дитиною, позбавленою батьківського піклування, і право на житло [ADDRESS] за ним зберігалося у відповідності до ст.71 ЖК УРСР. Після досягнення відповідачем [PERSON] 18 років, він набув статусу особи із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, і вказане житло за ним зберігається на підставі ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до досягнення ним 23 років. На момент розгляду справи в суді відповідачу [PERSON] виповнилося 20 років. Таким чином, право відповідача [PERSON] на користування житлом [ADDRESS] на час розгляду справи в суді гарантовано діючим законодавством до досягнення ним 23 років, не залежно від його проживання або не проживання у цьому житлі. За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed