Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.11.2006 року №354/2006, додатковим договором №2 від 09.08.2012 року в розмірі 6848,05 доларів США. В ході судового розгляд справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 7847,54 доларів США, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 5435,44 доларів США, прострочених відсотків в розмірі 1195,60 доларів США та пені в розмірі 1216,50 доларів США; судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 16.11.2006 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ «Кредобанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №354/2006, додатковий договір №1 від 26.05.2008 року відповідно до умов яких банк надав позичальнику кредит в сумі 10730 доларів США на строк до 15.11.2013 року зі сплатою 13,5% річних. Відповідно до умов п.5.1 договору сторонами було передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник крім відшкодування збитків, сплачує банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в умовах договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. В ході виконання боржником взятих на себе кредитних зобов'язань, між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено трьохсторонній додатковий договір №2 від 09.08.2012 року, який є невід'ємною частиною кредитного договору №354/2006, відповідно до умов якого відбулась заміну боржника у зобов'язанні за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов цього договору, відповідач взяла на себе зобов'язання погасити до 15.11.2014 року заборгованість по кредитному договору в розмірі 5435,44 доларів США. Крім цього сторонами визначено, що положення кредитного договору №354/2006 врегульовують права та обов'язки сторін за додатковим договором. Однак відповідачем взяті на себе кредитні зобов'язання виконувалися не належним чином, станом на 28.07.2014 року утворилася заборгованість по кредиту та відсотках. Оскільки вимогу про виконання порушеного зобов'язання відповідач не виконала, заборгованість по кредиту не погасила, і умовами договору передбачено стягнення неустойки у виді пені, у випадку невиконання умов договору, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дала пояснення аналогічні вище наведеним. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, причин неявки суду не повідомила. Оскільки судові повістки про виклик у судове засіданні відповідачу не були вручені через поштове відділення за зареєстрованим місцем проживання останньої та повернулися суду за закінченням терміну зберігання, відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення в пресі. Зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а належно повідомлена про розгляд справи відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у її відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 16.11.2006 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ «Кредобанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №354/2006 (а.с.6-8), додатковий договір №1 від 26.05.2008 року (а.с.9) відповідно до умов яких банк надав позичальнику кредит в сумі 10730 доларів США на строк до 15.11.2013 року зі сплатою 13,5% річних. Відповідно до п.3.2 кредитного договору, сторонами визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою визначеною у п.3.2 цього договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у п.2.1 цього договору. Пунктом 3.5 договору передбачено, що у випадку неповернення позичальником кредиту в термін, визначений п.2.1 цього договору, на вимогу банку позичальник сплачує пеню, вказану в п.5.1 цього договору. Відповідно до п.5.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник крім відшкодування збитків, сплачує банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. В ході виконання боржником взятих на себе кредитних зобов'язань, між ПАТ «Кредобанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено трьохсторонній додатковий договір №2 від 09.08.2012 року, який є невід'ємною частиною кредитного договору №354/2006, відповідно до якого відбулась заміна боржника у зобов'язанні за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов цього договору, відповідач взяла на себе зобов'язання погасити до 15.11.2014 року заборгованість по кредитному договору в розмірі 5435,44 доларів США. Однак, як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобов'язання по кредитному договору №354/2006 від 16.11.2006 року, додатковому договору №2 до кредитного договору від 09.08.2012 року виконувала не належним чином, допустила утворення заборгованості по сплаті кредиту та відсотків по кредиту, у зв'язку із чим їй направлялася письмова вимога від 22.11.2013 року про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Проте, вимога банку про повернення коштів відповідачем виконана не була, грошові зобов'язання за кредитним договором перед банком не погашені, згідно із представленими розрахунками (а.с.32-35), станом на 28.07.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила 7847,54 доларів США, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 5435,44 доларів США, прострочених відсотків в розмірі 1195,60 доларів США та пені в розмірі 1216,50 доларів США. Оскільки відповідач добровільно взяла на себе зобов'язання щодо виконання умов кредитного договору №354/2006 від 16.11.2006 року, додатковому договору №2 до кредитного договору від 09.08.2012 року, однак такі не виконувала належним чином, допустила утворення заборгованості, вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань не виконала, а тому суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення із позичальника на користь кредитора усієї суми заборгованості за кредитом. При цьому, хоча і положення ст.ст. 524, 533, 627, 628 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента в іноземній валюті, а тому, з врахуванням взятих на себе відповідачем зобов'язань по кредитному договору у іноземній валюті, слід стягнути із неї заборгованість за кредитним договором у доларах США з визначенням гривневого еквіваленту станом на день винесення судового рішення. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved