Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку № 88 по вул. Продольній в м. Запоріжжі. У цьому ж будинку зареєстровано відповідача, яка в будинку не мешкає. Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника будинку, в звязку з чим позивач просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26 грудня 2014 р. власником будинку № 88 по вул. Продольній 35 в м. Запоріжжі є [PERSON]. (а.с. 4-6) У вказаному будинку зареєстровано відповідача [PERSON], яка з 2006 р. згідно акту житлового органу в будинку не мешкає. (а.с. ) За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту також є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що підставою для встановлення особистого сервітуту (права користування відповідачем чужим майном) було перебування відповідача у родинних відносинах з минулим власником будинку. Вказана підстава на цей час перестала існувати в звязку з продажем будинку, тому позивач вправі вимагати припинення сервітуту в судовому порядку. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідача перешкоджає власнику будинку у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.4 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved