overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.05.1988 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що більше ніж 5 років вони з відповідачем проживають окремо та шлюбних відносин не підтримують, та на протязі цього часу не зустрічались. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, проживають окремо, втратили почуття любові один до одного та бажання спільно проживати, через це примирення між ними неможливе, а отже їх шлюб фактично розпався, просила суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином за адресою проживання, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно\~встановлено,\~що 17.05.1988\~року між\~сторонами укладено\~шлюб,\~який зареєстровано\~уміському відділі ЗАГС м. Брянка Ворошиловградської області, актовий запис № 194, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1І-ЕД № 487979 (а.с. 3). Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18.01.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] На протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сімю. Внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Постійні сварки, що виникали спричиняли позивачу душевні страждання. На думку позивача, їх подальше спільне проживання з відповідачем і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що вони спільного господарства не ведуть, проживають окремо протягом останнього року, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно\~встановлено,\~що 18.01.2013\~р між\~сторонами укладено\~шлюб,\~який зареєстровано\~уВідділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 28, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 141225 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18.01.2013 року, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки вони мають зовсім різні характери, різні погляди на життя та сім'ю, втратили почуття любові та повагт один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили спільно проживати. На примирення з відповідачем позивачка не згодна, вважає, що їхня сім'я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер і спільне проживання суперечить її інтересам, просить суд шлюб розірвати. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 30.11.2018 р. [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Зі змісту заяви [PERSON] від 30.11.2018 р. вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, просить розглядати справу без його участі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 18.01.2013 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданим 18.01.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 28 (а.с. 9). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2000 року. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] Вячеславівану, [INFO]. та сина - [PERSON], [INFO] На протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сімю. Внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Постійні сварки, що виникали спричиняли позивачу душевні страждання. На думку позивача, їх подальше спільне проживання з відповідачем і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що вони спільного господарства не ведуть, проживають окремо протягом останнього року, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 19.12.2000 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Соколівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 1, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії 1-БК № 022806 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] Вячеславівану, [INFO]. та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 9). Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2006 р., від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки відповідач після народження сина став зловживати спиртними напоями, в нетверезому стані влаштовував сварки в присутності сина, що негативно впливає на розвиток дитини, її психологічний стан. Відповідач тривалий час не працює, не утримує сімю, негативна поведінка відповідача привела до того, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач змушена була залишити відповідача і перейти проживати до своєї матері. Позивач вважає, що їхня з відповідачем сімя розпалась, шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сімї, примирення між ними неможливе, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 25.02.2006 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 61, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 019839 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2007 р., від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося, виявилось, що вони мають різні характери , погляди на життя та сім,ю , втратили почуття один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. У судове засіданні позивач не з'явилася, надіславши заяви про слухання справи без її участі та підтримання позову. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов до суду не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у ній доказів, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 17.11.2007 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис №31, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 049980 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Однак їхнє сімейне життя не склалося, оскільки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що їхня сім'я розпалась, а шлюб існує лише формально. Позивач, посилаючись на те, що вони останнім часом з відповідачем проживають окремо, припинили шлюбні відносини повністю, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше їх спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Позивач також просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Демченко». Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 04.09.2009 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 155, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-ТП № 060173. Від шлюбу сторони мають мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачу після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище - «Демченко». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2014 р., від якого дітей вони не мають. Сімейне життя не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. На даний час відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. У судове засіданні позивач не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності та підтримання позову позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про прични неявки не повідомив,відзив на позов до суду не подав . За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у ній доказів, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 17.12.2014 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1885, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 174971 (а.с. 3). Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 т. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved