Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та будівлею за адресою м. Львів, вул. А. Нової, 47 шляхом перенесення капітальної стіни будинку по вул. А. Нової, 47 зі сторони будинку № 47 на тій же вулиці на 95 см вліво від межі між будинками без облаштування вікон та демонтажу самочинно збудованої кухні площею 10,4 кв.м., позначеної в технічному паспорті від 06.10.2004р. під літ 1-4. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що проживає в будинку № 47 на вул. А. Нової у м. Львові, який належить їй на праві приватної власності згідно договору дарування від 25.12.2006р. В будинку № 45, який знаходиться поруч за цієї адресою проживає відповідач. На час набуття відповідачем у власність будинку № 45 такий складався з двох житлових кімнат площею 31 кв.м. та однієї кухні. Загальна площа становила 48,5 кв.м. У 1995р. відповідач розвалила старий будинок і на його місці самовільно побудувала новий, збільшивши його розміри та змістивши несучу стіну на 1,5 м. на межу її подвіря. Після реконструкції загальна площа будинку збільшилась та складає 87,6 кв.м. Під час відповідної перевірки компетентним державним органом встановлено порушення вимог будівельних норм та правил, повязаних з таким будівництвом. На новозбудованій стіні відповідач зробила три вікна, які виходять на її подвіря, що є порушенням протипожежних норм. Через ці вікна сусіди неодноразово вилазять на подвіря, пошкоджують її дерева та виливають нечистоти. З вікон часто лунала нецензурна лайка. Крім того, самовільна перебудова продовжувалась у 2000-х роках. Відповідач збільшила будинок на один поверх до двох, в результаті чого закрила доступ сонячних променів на її подвіря, збільшивши його затінення. Під час добудови змінила ухил даху на сторону її подвіря, що потягло його підтоплення дощовими водами. У зимовий період з цього даху звисають брили льоду та глиби снігу, що загрожує життю та здоровю людей, які перебувають на подвірї. Тим самим, не забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок, що порушує її право на вільне та безпечне володіння, користування та розпорядження власним подвірям та будинком. Для захисту порушених прав з посиланням на норми ст. ст. 376, 391 ЦК України, ст. 103 ЗК України звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], повноваження якої підтверджуються належною довіреністю від 14.03.2016р., а також адвокат [PERSON], повноваження якої підтверджуються ордером на надання правової допомоги серії ЛВ № 064807, позовні вимоги підтримали. Дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила. Зі згоди представників позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи ЛРА ЛМР, повноваження якої підтверджуються належною довіреністю від 04.01.2018р., [PERSON] висловилась про підтримку позовних вимог. Зокрема зазначила, що розпорядженням ЛРА ЛМР № 1319 від 21.08.2006р. відповідачу, на основі висновків міжвідомчої комісії, надано дозвіл на експлуатацію будинку № 45 після самовільно здійсненої прибудови та самовільно збудованого гаража. Таке розпорядження видавалось із врахуванням поверхового плану на будинок № 45 на вул. А. Нової у м. Львові, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 25.06.1996р. без позначок про самочинне будівництво, перепланування чи переобладнання та технічного паспорта від 06.10.2004р., в якому зазначено, що самовільно збудованими є тамбур а-1 та гараж [PERSON], за яких у поверховому плані 1996р. та технічному паспорті 2004р. відсутні дані про самочинне будівництво адміністрації невідомі. Без згоди власника адміністрація не вправі вносити зміни у розпорядження 2006р.,однак і таке розпорядження залишається не виконаним. Будинок в експлуатацію не введений, у звязку з чим будівництво вважається самочинним. Тому, вказане розпорядження не є перешкодою для задоволення позову, у звязку з чим вважає його обґрунтованим. Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові в судове засідання не зявився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. [PERSON] неявки не повідомив. За погодженням з учасниками процесу суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності, на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою м. Львів, вул. А. Нової, 47 площею 0,0171 га та житловий будинок, розташований за цієї адресою, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії договорів дарування від 25.12.2006р. Вказаний житловий будинок разом із зазначеною вище земельною ділянкою межує з житловим будинком № 45 по вул. А. Нової у м. Львові, власником якого є відповідач. Відповідно до оціночного акту (а.с.39), загальна площа будинку відповідача становила 48,5 кв.м. Згідно опису житлового будинку в договорі дарування від 22.11.1984р. (а.с.44), будинок № 45 на вул. А. Нової у м. Львові є деревяним та складається в цілому з двох кімнат та кухні, деревяний сарай та деревяний туалет. Житлова площа 31 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області від 17.09.1985р. № 452, архівна копія якого, посвідчена належним чином, долучена до матеріалів справи (а.с.25), відповідачу як власнику житлового будинку № 45 на вул. А. Нової у м. Львові надано дозвіл здійснити капітальний ремонт будинку з заміною фундаментів, частковою заміною деревяних стін на цегляні без збільшення зовнішніх габаритів та внутрішньої перепланіровки. Як вбачається з листа Департаменту ДАБІ у Львівській області (а.с.5), в ході проведення перевірки житловий будинок № 45 на вул [PERSON] у м. Львовіц збудований у 1994р.. Згідно поверхового плану є одноповерховим та складається з трьох житлових кімнат загальною площею 88,4 кв.м. Відповідно до штампу в інвентаризаційній справі, самовільно збудованими числиться мамбур та гараж, які зафіксовані пр. проведенні інвентаризації в 2004р. Дозвільні документи на будівництво будинку в цілому в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. Про відсутність документів, які посвідчують право власності на будинок по вул. А. Нової, 45 у м. Львові загальною площею 87,6 кв.м. також зазначається у довідці ОКП «ЛОР «БТІ та ЕО». У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України, залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого обєкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. У той самий час, частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності. Одночасно, приписами ст. 391 ЦК України передбачений спосіб захисту, якщо субєктивне право особи вже зазнало певних обмежень, і володілець такого права не взмозі користуватись та розпоряджатись своєю власністю у повній мірі. Так, за змістом цієї норми, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням приписів ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України, в поєднанні з положеннями ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, ВСУ під час розгляду справи № 6-137цс14 сформулював правову позицію від 17.12.2014р., відповідно до якої розяснив, що вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Згідно розяснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних у кримінальних справ, висвітлених у п. 5 Постанови № 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України», право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права. Абзацом 3 п. 22 згаданої вище Постанови розяснено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. В п. 23 цієї Постанови зазначається, що при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку зясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Як вбачається з листа Департаменту ДАБК у Львівській області (а.с.5), в ході проведення перевірки працівниками Департаменту ДАБІ у Львівській області встановлено, що будинок був перебудований на цегляний з збільшенням плащі та з порушенням будівельних норм, а саме без відступлення від межі з земельною ділянкою на вул. А. Нової, 47 у м. Львові для забезпечення обслуговування будинку, а також з порушенням протипожежних норм, а саме відстань до житлового будинку на вул. А. Нової, 47 становить 4 м при вимозі 6 м при ІІ групі вогнестійкості будівель та 8 м при ІІІ групі хоча б однієї будівлі. Вказане свідчить про те, що проведена реконструкція суперечить рішенню Виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області від 17.09.1985р. № 452 (а.с.25), оскільки в результаті такої реконструкції площа будинку збільшилась. Оскільки суду не представлено доказів здачі в експлуатацію будинку № 45 на після винесення розпорядження № 1319 від 21.08.2006р. (а.с.16), в розумінні ст. ст. 182, 331, 376 ЦК України таке будівництво на даний час вважається самочинним, а оскільки згадані вище порушення вимог будівельних норм та правил тим самим порушують права позивача як власника суміжного будинковолодіння, за відсутності доказів про протилежне суд знаходить позов обґрунтованим та ухвалює рішення про його задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved