Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати дії відповідача щодо відключення енергопостачання в [ADDRESS] в якій проживає [PERSON] - неправомірними; зобов'язати відповідача в подальшому утриматись від неправомірних дій щодо [PERSON]; стягнути з відповідача 245 грн. 66 коп. незаконно стягнутих коштів за повторне підключення до електричної мережі, 106 грн. 50 коп. у якості компенсації за умовами договору про користування електричною енергією, 100000 грн. 00 коп. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було порушено її права, безпідставним припиненням постачання електроенергії до квартири позивача. За наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений нею спосіб. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні з посиланням на те, що відповідач діяв в межах норм чинного законодавства та не порушував прав позивача. Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2005 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було укладено договір про користування електричною енергією . 16 травня 2013 року у зв'язку з наявністю заборгованості за постачання електричної енергії в розмірі 369 грн. 95 коп. публічним акціонерним товариством «Київенерго» було попереджено [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] про припинення постачання електроенергії, яке у разі несплати заборгованості, відбудеться 09 липня 2013 року. Згідно Акту про відключення споживача від електричної мережі № 123733 від 09 липня 2013 року [ADDRESS] та в якій проживає [PERSON] було відключено від енергопостачання. Як вбачається з п. 27 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою КМ України № 1357 від 26 липня 1999 року (далі за текстом ПКЕЕН) у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Відповідно до п. 35 ПКЕЕН енергопостачальник має право відключити споживача, зокрема, у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному п. 27 ПКЕЕН. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи 06 липня 2013 року, тобто за три дні до відключення енергопостачання до [ADDRESS], в якій проживає [PERSON], останньою було сплачено рахунок на енергопостачання в розмірі 417 грн. 24 коп. В Акті про відключення споживача від електричної мережі № 123733 від 09 липня 2013 року відсутній підпис споживача - [PERSON]. Наведені обставини вказують на те, що Публічним акціонерним товариством «Київенерго» не було з'ясовано факту сплати позивачем заборгованості, що призвело до безпідставного припинення енергопостачання до [ADDRESS], в якій проживає [PERSON]. Згідно 36 ПКЕЕН відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. Як вбачається з матеріалів справи 09 липня 2013 року [PERSON] було сплачено кошти в розмірі 245 грн. 66 коп. за повторне підключення енергопоставчання до [ADDRESS]. Цього ж дня [PERSON] було подано заяву-звернення на підключення енергопостачання, в якій було передбачено планову дату виконання заявки 12 липня 2013 року. Проте фактичне підключення [ADDRESS], відбулося лише 17 липня 2013 року, що не заперечувалося представником Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в письмових запереченнях та в судовому засіданні. Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» здійснило відновлення енергопостачання в [ADDRESS] з порушенням вимог ст. 36 ПКЕЕН. Згідно п. 44 ПКЕЕН у разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. Зі змісту п. 19 договору про користування електричною енергією від 10 січня 2005 року укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» вбачається відповідальність енергопостачальника за шкоду заподіяну споживачу або його майну у разі тимчасового припинення електропостачання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження правомірності відключення [ADDRESS], в якій проживає [PERSON] від енергопостачання та її несвоєчасного підключення в установлений законодавством строк, відповідачем не надано. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання дій Публічного акціонерного товариства «Київенерго» з відключення енергопостачання в [ADDRESS] в якій проживає позивач - протиправними; стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 245 грн. 66 коп. незаконно отриманих коштів за повторне підключення до електричної мережі, 106 грн. 50 коп. у якості компенсації за умовами договору про користування електричною енергією, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Інші вимоги позивача задоволенні не підлягають з наступних підстав. Так, за положеннями ст.1167 України однією з підстав виникнення зобов'язання, є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає з неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне зобов'язання це зобов'язання, що виникло внаслідок заподіяння шкоди, а заподіяння шкоди іншій особі не завжди породжує деліктне зобов'язання. Воно виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин. За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За пп. 43 44, 46 Правил енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, у розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. Тобто відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та-Правилами, які не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії. Що стосується вимог Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно до п. 5 ст. 4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди в разі заподіяння такої небезпечною для життя і здоров'я продукцією у випадках, передбачених законом. Враховуючи встановлені у справі обставини, відсутні підстави для застосування п. 5 ст. 4 вказаного Закону до цього спору. Також не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов'язання відповідача в подальшому утриматись від неправомірних дій щодо позивача, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, у даному випадку у разі порушення права, свобод чи інтересів позивача у нього виникає право звернення до суду, а вимоги щодо зобов'язання вчинити певні дії на майбутнє, не можуть бути предметом розгляду в суді. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню в дохід держави 114 грн. 70 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial