Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, мотивуючи тим, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю та в них народилось двоє дітей. Рішенням суду від 07.07.2020 року визначено місце проживання дітей разом з матір`ю. Діти зареєстровані та проживають в м. Івано-Франківську. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у їх вихованні. Відповідач офіційного доходу немає, але має високий неофіційний дохід, оскільки часто виїжджає до Англії на заробітки. Відповідач здоровий, матеріально забезпечений, на утриманні інших дітей не має., а тому має можливість сплачувати аліменти в сумі 3000 гривень на одну дитину щомісячно. Відповідач позовні вимоги не визнав та надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 960 гривень 50 коп. на кожну дитину щомісячно. Також пояснив, що з кінця січня 2020 року малолітні діти майже рік проживали з ним в с. Байраки, він сам утримував дітей і не просив у позивачки грошей. При вариш енні питання про визначення місця проживання дітей позивач вказувала, що всім необхідним забезпечена, працевлаштована, має високу заробітну плату. Натомість у відповідача відсутнє право власності на будь яке житло, земельні ділянки, відсутнє джерело доходів. Суд критично оцінив майновий стан відповідача та його посилання на роботу за кордоном. Він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1445 грн. на кожну дитину щомісячно, здійснює грошові перекази через Укрпошту. Позивач натомість чинить йому перешкоди у вихованні дітей, не дає можливості з ними бачитись та спілкуватись. Більше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідач не має можливості сплачувати. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Суду пояснила, що на утримання дітей щомісяця позивачка витрачає близько 8000 гривень. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, в судовому засіданні пояснив, що відповідач не має можливості щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, оскільки немає таких доходів. Відповідач добровільно надає позивачці грошові кошти на утримання дітей, зокрема в сумі 1445 грн. щомісячно на кожну дитину. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями актів про їх народження (а.с.4-7). Згідно рішення Герцаївського районного суду чернівецької області від 07 липня 2020 року місце проживання дітей визначено з [PERSON] (а.с.10-13). Діти разом із позивачкою зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). [PERSON] отримує допомогу сім`ям з дітьми та допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою від 05.05.2021 року. Інформацію щодо своїх доходів позивачка не надала. Відповідач також не надав інформації щодо своїх доходів. Із квитанцій вбачається, що протягом січня-квітня 2021 року відповідач надсилав позивачці грошові перекази в сумі по 1445 грн. (а.с.36-43). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує відсутність інформації про розмір доходів позивача та відповідача, потреби дітей щодо належного утримання, факт добровільного надання утримання дітям зі сторони відповідача. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 01 квітня 2021 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 908 гривні судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial