Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири яке мало місце 12 червня 2012 року. 16 серпня 2013 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення яким задоволив позовні вимоги [PERSON] частково та вирішив стягнути з відповідачки [PERSON] майнову шкоду в розмірі 4 889 грн. 75 коп., 1272 грн. витрат на послуги експерта, 3000 грн. витрат на правову допомогу, 229 грн. 40 коп. судового збору. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.08.2013 року залишено без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області. В рішенні суду від 16.08.2013 року. Зазначено, що вина відповідачки в заподіянні майнової шкоди позивачу доведена. Також в рішенні вказано: «що стосується нарахованих коштів по ремонту меблів - 4978 грн. та 2500 грн. на демонтаж та монтаж, то суд звертає увагу, що в експертному висновку зазначено, що з виробником меблів заключні договори на виготовлення частини меблів на суму 6550 грн. та демонтаж і монтаж меблів виконає ТОВ «ГАЛ-АРТ-ДЕКО», однак позивачем не надано докази на укладення таких договорів для підтвердження нарахованих збитків». 07 квітня 2014 року між позивачкою та ФОП [PERSON] укладено договір № 47, який зобов'язувався, згідно договору, виконати демонтаж, ремонт, заміну окремих частин та деталей і монтаж меблів в квартирі позивачки, які були пошкоджені в результаті затоплення квартири в червні 2012 року. Позивачка 08.04.2014 року оплатила ФОП [PERSON] вартість робіт, яка становить 4500 грн., тому просить суд стягнути з відповідачки вказану суму як шкоду, яку їй було завдано залиттям квартири в 2012 році. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, а також надав суду копію висновку експерта від 14 січня 2013 року. Відповідачка та її адвокат в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, оскільки договір про демонтаж, монтаж меблів укладено значно пізніше ніж було завдано шкоди. Питання відшкодування шкоди вже вирішено судом в рішенні від 16.08.2013 року, просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Пунктами 8, 9 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 16 серпня 2013 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області частково задоволив позовні вимоги [PERSON] та вирішив стягнути з відповідачки [PERSON] майнову шкоду в розмірі 4 889 грн. 75 коп., 1272 грн. витрат на послуги експерта, 3000 грн. витрат на правову допомогу, 229 грн. 40 коп. судового збору. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.08.2013 року залишено без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області (а.с.7-8, 9-11). Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням суду від 16.08.2013 року встановлена вина відповідачки в заподіянні майнової шкоди позивачці внаслідок залиття квартири. В рішенні суду від 16.08.2013 року також вказано: «що стосується нарахованих коштів по ремонту меблів - 4978 грн. та 2500 грн. на демонтаж та монтаж, то суд звертає увагу, що в експертному висновку зазначено, що з виробником меблів заключні договори на виготовлення частини меблів на суму 6550 грн. та демонтаж і монтаж меблів виконає ТОВ «ГАЛ-АРТ-ДЕКО», однак позивачем не надано докази на укладення таких договорів для підтвердження нарахованих збитків» (а.с.8). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 07 квітня 2014 року між позивачкою та ФОП [PERSON] укладено договір № 47. Пунктом 1.1. договору передбачено, що замовник (позивачка) доручає, а виконавець (ФОП [PERSON].) зобов'язується виконати демонтаж, ремонт, заміну окремих частин та деталей і монтаж меблів в квартирі [ADDRESS], які були пошкоджені в результаті затоплення квартири в червні 2012 року (а.с.17). Позивачка 08.04.2014 року оплатила ФОП [PERSON] вартість робіт, яка становить 4500 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.18). Позивачка просить відшкодувати їй збитки в розмірі 4500 грн., які вона не змогла довести при розгляді справи в судді Польської М.В. та про які йдеться в рішенні суду від 16.08.2013 року. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В той же час, відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України). Вина відповідачки у завданні шкоди позивачці доведена та встановлена рішенням суду від 16.08.2013 року, однак, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено шкоду в розмірі 4500 грн. Позивачка посилається на висновок експерта в якому зазначено, що з виробником меблів заключені договори на виготовлення частини меблів на суму 6550 грн. та демонтаж і монтаж меблів виконає ТОВ «ГАЛ-АРТ-ДЕКО», однак позивачкою не надано доказів на укладення таких договорів для підтвердження нарахованих збитків. В той же час позивачка посилається на договір від 07 квітня 2014 року укладений з ФОП [PERSON], а не з ТОВ «ГАЛ-АРТ-ДЕКО», як це вказано у висновку експерта. Також у рішенні суду та висновку експерта йдеться про суму по ремонту меблів - 4978 грн. та 2500 грн. на демонтаж та монтаж, а на даний час позивачка просить відшкодувати їй 4500 грн. Крім того, затоплення мало місце в 2012 році, а договір на підставі якого позивачка сплатила 4500 грн. ФОП [PERSON] укладений аж в 2014 році. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61 ЦПК України,

Outcome: dismissed