Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 4 жовтня 2014 року між СФГ «Фаворит» та ТОВ «Тристарс» укладено Договір поставки № 03501, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов'язувався поставити і передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити зерно кукурудзи врожаю 2014 року на елеваторі в селі Артемівка, Чутівського району Полтавської області.Згідно з п. 5.1. Договору поставки Покупець здійснює оплату 100 % вартості Товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3-х банківських днів з дня отримання документів, вказаних в п. 6.2. цього Договору, а також рахунку-фактури на Товар із зазначенням точної суми ПДВ. З метою забезпечення виконання ТОВ «Тристарс» зобов'язань щодо сплати коштів, 4 жовтня 2014 року між СФГ«Фаворит» та [PERSON] укладений договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався у разі невиконання покупцем обов'язків щодо сплати коштів за договором поставки, сплатити позивачу в рахунок компенсації за нанесені збитки грошові кошти у розмірі 5 000 грн. Позивач покладені на нього умовами Договору поставки зобов'язання виконав у повному обсязі, та поставив зерно кукурудзи у власність останнього на зерновий склад, що підтверджується товарно-транспортними та видатковими накладними. Всупереч умовам Договору поставки, та ТОВ «Тристарс» на нього зобов'язання передбачені пунктом 5.1. Договору не виконав, оплату в 100 відсотковому відношенні до вартості товару не здійснив. На неодноразові звернення до директора ТОВ «Тристарс» [PERSON] останній на телефонні дзвінки не відповідає, за вказаною у договорі поставки та місцем реєстрації юридичної особи адресою - пров. Шкільний, 4 к. 24 м. Полтава - не знаходиться, а фактично за цією адресою розташовані прокуратири Ленінського та Київського районів м. Полтави. За цим фактом СВ СУ УМВС України в Полтавській області відкрито кримінальне провадження за №1201417017000069 за ч.1, 4 ст. 191 КК України. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.11.2014 року накладений арешт на зерно кукурудзи, що належить СФГ «Фаворит» у розмірі 369,05 тон, яка була ввезена ТОВ «Тристарс» на Артемівський елеватор(«Хлібна база №88») для запобігання її знищення, втрати або пошкодження, яка має значення для кримінального провадження як речовий доказ. Посилаючись на те, що з боку посадових осіб ТОВ «Тристарс» при укладенні договору поставки не було наміру щодо розрахунку за поставлений товар, про що не могло бути відомо позивачу, тому вважає, що свідчить про укладення договору під впливом обману, що свідчить про недійсність правочину. Просили стягнути з [PERSON] на користь СФГ«Фаворит 5 000 грн. заборгованості; визнати недійсним договір поставки № 03501 від 04.10.2014 року, укладений між ТОВ «Тристарс» та СФГ «Фаворит»; застосувати наслідки недійсності правочину (Договору поставки № 03501 від року) шляхом повернення від ТОВ «Тристарс» на користь СФГ «Фаворит» (поставленого товару зерна кукурудзи 3 класу врожаю 2014 року в розмірі 369030 кг. (369,03 тон), що знаходиться на зберіганні у філії «Хлібна база № 88» Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (Артемівський елеватор). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просив позов задовольнити. При цьому додав, що за вказаною у реєстраційних документах та договорі поставки адресою не знаходиться, на телефонні дзвінки не відповідає, будь-яка інформація щодо фактичного місцезнаходження відсутня, на виклики до слідчого не з'являється. Відповідачі та їхні представники, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не надали. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що 4 жовтня 2014 року між СФГ «Фаворит» та ТОВ «Тристарс» укладений Договір поставки № 03501, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов'язувався поставити і передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити зерно кукурудзи врожаю 2014 року на елеваторі в селі Артемівка Чутівського району Полтавської області(а.с.30-32). Згідно з п. 5.1. Договору поставки Покупець здійснює оплату 100 % вартості Товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3-х банківських днів з дня отримання документів, вказаних в п. 6.2. цього Договору, а також рахунку-фактури на Товар із зазначенням точної суми ПДВ. З метою забезпечення виконання ТОВ «Тристарс» зобов'язань щодо сплати коштів, 4 жовтня 2014 року між СФГ«Фаворит» та [PERSON] укладений договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався у разі невиконання покупцем обов'язків щодо сплати коштів за договором поставки, сплатити позивачу в рахунок компенсації за нанесені збитки грошові кошти у розмірі 5 000 грн. Відповідно до умов Договору поставки СФГ «Фаворит» у період з 04.10.2014 року по 16.10.2014 року відповідно до книги товарно-транспортних накладних здійснив вивіз кукурудзи до Артемівського елеватору («Хлібна база 88»), що знаходиться в селі Артемівка по вул. Першотравневій, 9 Чутівського району Полтавської області на загальну вагу 369030 кг був переданий відповідно до такого графіку: · 04.10.2014 року вагою 31380 кг, що підтверджується: Товарно-транспортною накладною (надалі по тексту - ТТН) № 0003501 від 04.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ- 00000958 від 04.10.2014 р.; видатковою накладною № 20 від 04.10.2014 р.; податковою накладною № 17/2(а.с. 72-75); · 04.10.2014 року вагою 40680 кг, що підтверджується: ТТН № 0003502 від 04.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ-00000974 від 05.10.2014 р.; видатковою накладною № 20 від 04.10.2014р.; податковою накладною № 17/2(а.с. 69,71-73); · 06.10.2014 року вагою 32020 кг, що підтверджується: ТТН № 0003503 від 05.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ-00001068 від 06.10.2014 р.; видатковою накладною № 21 від 05.10.2014р.; податковою накладною № 18/2(а.с. 64,65,67,68); · 06.10.2014 року вагою 31720 кг., що підтверджується: ТТН № 0003504 від 06.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ-00001068 від 06.10.2014 р.; видатковою накладною № 22 від 06.10.2014р.; податковою накладною № 19/2(а.с.62-64,66); · 08.10.2014 року вагою 31240 кг, що підтверджується: ТТН № 0003505 від 07.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ-00001132 від 08.10.2014 р.; видатковою накладною № 23 від 07.10.2014р.; податковою накладною № 20/2(а.с.58-61); · 09.10.2014 року вагою 40060 кг, що підтверджується: ТТН № 0003517 від 09.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ-00001183 від 09.10.2014 р.; видатковою накладною № 24 від 09.10.2014р.; податковою накладною № 21/2(а.с.54-57); · 10.10.2014року вагою 31660 кг, що підтверджується: ТТН № 0003506 від 10.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ-00001227 від 10.10.2014 р.; видатковою накладною № 25 від 10.10.2014р.; податковою накладною № 22/2(а.с.50-53); · 12.10.2014 року вагою 30420 кг, що підтверджується: ТТН № 0003509 від 12.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ-00001249 від 12.10.2014 р.; видатковою накладною № 26 від 12.10.2014р.; податковою накладною № 23/2(а.с.46-49); · 12.10.2014 року вагою 37940 кг, що підтверджується: ТТН № 0003518 від 12.10.2014 р.; реєстром ТТН № ХБ-00001327 від 12.10.2014 р.; видатковою накладною № 27 від 12.10.2014р.; податковою накладною № 24/2(а.с.42-45); · 13.10.2014 року вагою 30620 кг, що підтверджується: видатковою накладною № 28 від 13.10.2014 р.; податковою накладною № 25/2(а.с.40-41); · 16.10.2014 року вагою 31300 кг, що підтверджується: ТТН № 0006058 від 15.10.2014 p.; реєстром ТТН № ХБ-00001464 від 16.10.2014 p.; видатковою накладною № 28 від 15.10.2014 p.; податковою накладною № 26/2(а.с.36-39). Таким чином, за вказаний період СФГ «Фаворит» до Артемівського елеватору («Хлібна база 88») поставили кукурудзи для ТОВ «Тристарс» в розмірі 369,05 тон., що підтверджується вищезазначеними доказами. Всупереч умовам Договору поставки ТОВ «Тристарс» на нього зобов'язання передбачені пунктом 5.1. Договору не виконав, оплату вартості товару не здійснив. Як вбачається з пояснень представника позивача, на неодноразові звернення до директора ТОВ «Тристарс» [PERSON] останній на телефонні дзвінки не відповідає, за вказаною у договорі поставки та місцем реєстрації юридичної особи адресою - пров. Шкільний, 4 к. 24 м. Полтава - не знаходиться, а фактично за цією адресою розташовані прокуратури Ленінського та Київського районів м. Полтави. Згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.11.2014 року, у кримінальному провадженні за №1201417017000069, відкритому за ч.1, 4 ст. 191 КК України щодо посадових осіб ТОВ «Тристарс», накладений арешт на зерно кукурудзи, що належить СФГ «Фаворит» у розмірі 369,05 тон, яка була ввезена ТОВ «Тристарс» на Артемівський елеватор(«Хлібна база №88») для запобігання її знищення, втрати або пошкодження, яка має значення для кримінального провадження як речовий доказ(а.с.33-35). Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Як вбачається з наданих суду доказів, ТОВ «Тристарс» за вказаною у реєстраційних документах та договорі поставки адресою не знаходиться, на телефонні дзвінки не відповідає, будь-яка інформація щодо фактичного місцезнаходження відсутня. Це свідчать про те, що на момент укладення договору з боку ТОВ «Тристарс» не було умислу на виконання зобов'язань по договору щодо оплати товару, і про цю обставину не було повідомлено СФГ «Фаворит», що свідчить про навмисне введення його в оману. Зазначена обставина підтверджується також ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2014 року у кримінальному провадженні №1201417017000069 за ч. 1, 4 ст. 191 КК України. За таких обставин суд приходить до висновку, що договір поставки від 04.10.2014 року між ТОВ «Тристарс» та СФГ «Фаворит» є недійсним як такий, що вчинений під впливом обману. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, вимоги про застосування наслідків недійсності правочину та повернення позивачу з69030 кг зерна кукурудзи, що знаходиться на зберіганні у філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський КХП» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань покупцем, 04.10.2014 року між СФГ «Фаворит» та [PERSON] укладений договір поруки, за умовами якого останній поручився відповідати перед позивачем за належне виконання ТОВ «Тристарс» умов договору поставки від 04.10.2014 року у розмірі 5 000 грн. Враховуючи, що ТОВ «Тристарс» умови договору поставки не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] 5 000 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved