Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12.09.2009 між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втратою по відношенню один до одного почуття любові та поваги. Позивач вказала, що з серпня 2012 сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають. Крім того, позивач зазначила, що відповідач взагалі матеріально не допомагає позивачу в утриманні їх спільної дитини, не приймає участі у її вихованні. Тому, позивач звернулась до суду та просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання від сторін надійшли заяви у яких вони просили розглянути позов у їх відсутність. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2009 між сторонами укладено шлюб (а.с. 8). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільного господарства подружжя не веде, сімейних стосунків не підтримують, мешкають окремо, сім'я сторін існує формально. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З серпня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу спільне господарство не ведуть, сім'я сторін існує формально. Підставами для припинення шлюбно-сімейних стосунків було те, що сторони мають різні погляди на подружні обов'язки та сім'ю, не можуть прийти однієї думки при вирішенні сімейних проблем, а також сварки, які відбувались між сторонами з цього приводу. За цей час примирення сторони не досягли. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім'ю сторін зберегти міцною та здоровою, подальше спільне життя може суперечити інтересам сторін та дитини, вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує обставини, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача. У відповідності до змісту ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 15.06.17 р. до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 640 грн. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved