Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що 09 червня 2006 року між позивачем та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений договір № 302/665/06 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб, предметом якого є відкриття банком та здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунку № 2620 6 201593632. Даний рахунок зазначено як поточний у кредитних договорах № СМ-302/142/2006 від 09 червня 2006 року, укладеного між цими ж сторонами, та № СМ-SМЕ302/100/2007 від 08 травня 2007 року, укладеного між позивачем ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк». Листом № 04-68-68-3/927-БТ від 01 березня 2016 року відповідач повідомив позивача про те, що у звязку з реорганізацією структури банку номер рахунку 2620 6 201593632 було змінено на 2620 3 201593632, на який був перераховані залишок коштів з рахунку 2620 6 201593632, тому рахунок 2620 6 201593632 був закритий 17 липня 2009 року. Дії банку із закриття одного рахунку та відкриття іншого без укладення з позивачем відповідної угоди позивач вважає неправомірними та просила суд визнати їх такими, а також просила суд визнати недійсним договір про відкриття рахунку № 2620 3 201593632, нібито укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]; судові витрати покласти на відповідача. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Електронним звязком на адресу суду надав заяву про відкладення розгляду даної цивільної справи у звязку з великою завантаженістю; просив застосувати строк позовної давності. Проте, враховуючи тривалий розгляд справи, а також те, що судовий розгляд справи вже відкладався за заявою представника відповідача, а в матеріалах справи наявні письмові заперечення, відповідно до яких відповідач заперечує проти задоволення позову як у безпідставному та недоведеному, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, 09 червня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», назва якого була змінена на ЗАТ «ОТП Банк», а в подальшому на ПАТ «ОТП Банк», був укладений договір № 302/665/06 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб, предметом якого є відкриття банком та здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунку № 2620 6 201593632 /а. с. 18/. Рахунок № 2620 6 201593632 зазначений як поточний у кредитних договорах № СМ-302/142/2006 від 09 червня 2006 року, укладеного між цими ж сторонами, та № СМ-SМЕ302/100/2007 від 08 травня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» /а. с. 49-50, 52/. З листа ПАТ «ОТП Банк» № 04-68-68-3/927-БТ від 01 березня 2016 року, адресованого [PERSON], вбачається, що у звязку з реорганізацією структури банку номер рахунку 2620 6 201593632 був змінений на 2620 3 201593632, на який був перерахований залишок грошових коштів з рахунку 2620 6 201593632. Також повідомлено, що рахунок 2620 6 201593632 був закритий 17 липня 2009 року /а. с. 16/, а відповідно до довідки ПАТ «ОТП Банк» № 302-3/61 від 11 лютого 2014 року /а. с. 17/ [PERSON] повідомлено, що на її імя у АТ «ОТП Банк» відкритий поточний рахунок № 2620 3 201593632 у валюті: долар США, гривня; дата відкриття 09 червня 2006 року. Листом № 24-0004/86785 від 20 жовтня 2016 року Національний банк України повідомив [PERSON] про те, що НБУ не розглядались документи стосовно реорганізації ПАТ «ОТП Банк»; до Державного реєстру банків внесені записи щодо нової редакції статуту у звязку із зміною назви з АКБ «Райффайзенбанк» Україна на ЗАТ «ОТП Банк», а в подальшому з ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ «ОПТ Банк». При цьому зазначено, що зміна найменування банку не є його реорганізацією та не потребує отримання дозволу Національного банку України /а. с. 75/. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» однією із умов відкриття фізичній особі поточного рахунку є заповнення нею заяви про відкриття поточного рахунку, встановленого зразка. А особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом власником рахунку. Відповідно до ст. 1067, 1068, 1071 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Пунктами 1.4, 1.5, 1.7 Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній і іноземній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492 від12 листопада 2003 року передбачено, що порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією; Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції; Банк може відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором. Відповідно до п. 6.4. Інструкції якщо фізична особа (у тому числі неповнолітня особа) вже має в цьому банку рахунок, цей клієнт ідентифікований та верифікований банком і сформована справа з юридичного оформлення рахунку, то відкриття нового поточного рахунку здійснюється в такому порядку. Фізична особа має: пред'явити уповноваженому працівнику банку паспорт або інший документ, що посвідчує особу; заповнити заяву про відкриття поточного рахунку (додаток 5) та картку із зразками підписів (додаток 4). Зразки підписів засвідчуються підписом уповноваженого працівника банку. Між фізичною особою і банком укладається договір банківського рахунку. Згідно з п. 7.1 Інструкції видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами. Довіреність може бути засвідчена уповноваженим працівником банку, якщо вона складається в банку (у присутності власника рахунку та довірених осіб). Така довіреність додаткового засвідчення не потребує. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо закриття рахунку № 2620 6 201593632, відкритого на імя позивача, та відкриття на її імя рахунку № 2620 3\~201 593632, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на адресу відповідача із відповідними заявами не зверталась, а перейменування юридичної особи банку не є його реорганізацією чим відповідач обґрунтував такі свої дії. Крім того, на рахунку 2620 6 201593632, відповідно до даних самого відповідача (лист №04-68-68-3/927-БТ від 01 березня 2016 року) на момент закриття рахунку були наявні грошові кошти, які були перераховані на новий рахунок 2620 3 201593632, у звязку з чим суд критично оцінює посилання відповідача як на підставу правомірності своїх дій на пункт 3.1 укладеного між сторонами договору №302/665/06 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб від 09 червня 2006 року, відповідно до якого можливо закриття банківського рахунку в односторонньому порядку при відсутності руху коштів на рахунку, якщо відсутній залишок на такому рахунку. При цьому суд також врахував, що відповідачем не була виконана ухвала суду від 23 листопада 2016 року про витребування доказів, яку відповідач отримав у грудні 2016 року. Запитувані документи могли б підтвердити або спростувати доводи позивача, але відповідач не вважав за необхідне їх надати. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В пункті 28 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року розяснено, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, також не вбачається підстав для застосування строків позовної давності до позовних вимог, оскільки за даним спором не оскаржується сам договір, укладений 09 червня 2006 року, а дії відповідача із закриття одного рахунку та відкриття іншого, про що позивачу стало відомо в березні 2016 року. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про відкриття рахунку 2620 3 201593632, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні на підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України, оскільки зважаючи на недотримання сторонами ч.ч. 3,4 ст. 203 ЦК України такий правочин є нікчемним. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача із закриття одного рахунку та відкриття іншого, в задоволенні вимог про визнання недійсним договору відмовити. Судові витрати розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial