Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] квартири за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 49а/68 та автостоянки №25 в будинку №49а у м. Львові, по вул. Наукова. Визначення за [PERSON] право власності на ? частки квартири за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 49а/68 та ? частину автостоянки №25 в будинку №49а у м. Львові, по вул. Наукова. Визначення за [PERSON] Володимирівною право власності на ? частки квартири за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 49а/68 та ? частину автостоянки №25 в будинку №49а у м. Львові, по вул. Наукова. Судовий збір покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 20 січня 2001 р. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації тактів цивільного стану у м. Калуш Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області. Під час шлюбу подружжя придбало квартиру за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 49а/68 та автостоянку № 25 в будинку № 49а у м. Львові, по вул. Наукова, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку визнати належну частку позивача, [PERSON] просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не зявилися, однак подала на адресу суду клопотання про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного: Судом встановлено, що 20 січня 2001 р. відділом реєстрації тактів цивільного стану у м. Калуш Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після державної реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на «Мода», що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії І-НМ №169196 від 24 січня 2017 року. Подружжя придбало квартиру за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 49а/68 та автостоянку №25 в будинку №49а у м. Львові, по вул. Наукова, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. За правилами ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки вищевказана квартира набута у період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, згідно з вимогами ст. 60 СК України, остання стає обєктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно зі ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Все вищенаведене свідчить про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved