Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи вимоги тим, що перебувала в шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 17 жовтня 1992 році. Рішенням Фастівського міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано, однак після цього вони проживати однією сімєю. Лише 16 вересня 2015 року зареєстрували розірвання шлюбу в відділі державної РАЦС, припинили фактичні шлюбні відносини. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у квітні 2005 року сторонам виконкомом Фастівської міської ради було надано 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] /бувшій Леніна/ в м. Фастові Київської області, вартість якої становила 270 000 грн. В рахунок ? частини квартири [ADDRESS], як спільного майна подружжя, позивачка придбала для чоловіка 1/3 частину будинку № 28 /бувший 30/ по вул. Куйбишева в м. Фастові Київської області. Оскільки відповідач не заперечує, щоб за позивачем було визнано право власності на квартиру [ADDRESS], просить здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити їй у власність зазначену квартиру. В судове засідання позивачка не зявилась, через канцелярію суду надала заяву в якій позов підтримує в повному обсязі, просить слухати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявивсь, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (\~стаття 11 ЦПК України\~) встановив наступне. Згідно відміток в паспортах [PERSON] та до [PERSON] сторони зареєстрували шлюб 17.10.1992 (а.с.19, 20). 16 вересня 2015 року сторони зареєстрували розірвання шлюбу в органах РАЦС, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблений відповідний актовий запис №60 та видано свідоцтво про розірванн6я шлюбу (а.с.15). Під час перебування в шлюбі, 05.04.2005 виконкомом Фастівської міської ради на імя відповідача видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на трикімнатну квартиру №38 по вул.Соборна (вул.Леніна) в м.Фастів, Київської області загальною площею 59, 2 кв.м (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, вказаною нормою права та нормами статті 60 Сімейного Кодексу України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України). Сторони досягнули домовленості про поділ майна. Так, 30.10.2015 [PERSON] придбав ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за № 28 (бувший № 30) в м.Фастів по вул.Куйбишева, за договором купівлі-продажу від 30 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 7-8). Як зазначає позивач, в рахунок належній чоловіку ? частини спірної квартири, як спільного майна подружжя, вона надала гроші для придбання чоловіком частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за № 28 (бувший № 30) в м.Фастів по вул.Куйбишева Незважаючи на той факт, що вищевказана квартира була зареєстрована лише на ім'я відповідача (як одного з подружжя), це майно вважається спільним майном подружжя. Частки кожного із співвласників в праві на спільну дану квартиру не визначені. У зв'язку з цим, кожен із співвласників квартири вважається власником усієї квартири спільно з іншим співвласником. Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що між сторонами досягнутий договір щодо визначення порядку поділу спільного майна подружжя, а відповідач визнав вимоги позовної заяви в повному обсязі, суд вважає вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення судових витрат з відповідача позивачем не заявлялись. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved