Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 14.05.2015 року мотивуючи тим, що з 15.09.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі [PERSON]. Від шлюбу у них народився син - [PERSON],[INFO]. 24.10.2012 року шлюб було розірвано та фактично шлюбні стосунки було припинено. Дитина проживає разом з нею та знаходить на повному її утриманні. Відповідач за цей час життям дитини не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись із дитиною та приймати участь у його вихованні. Вона із сином постійно проживає за однією адресою, дитині забезпеченні всі умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, доброзичливі стосунки, що сприяє належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Наглядом за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогодні здійснює вона, [PERSON], батько участі у цій сфері життя дитини участі не приймає. В порядку ст.164 СК України позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON],[INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні обставини зазначені у позові підтримала, просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON],[INFO], судові витрати по справі залишити за нею та пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, після розлучення відповідач бачив дитину лише один раз коли вона просила надати їй дозвіл на виїзд з дитиною за кордон. Протягом життя сина відповідач ніяких дій щодо спілкування з ним, догляд, турботу про здоровя та утримання не вчиняв. Аліменти відповідач не сплачує, тому утворилась значна сума заборгованості. Рішення суду від 25.12.2007 року відповідач вже позбавлений батьківських прав щодо двох неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, через оголошення у пресі. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київській області, за довіреністю у справі [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 28.04.2015 року за № 182 вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON],[INFO]. Згідно ст.224-226 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] з 15.09.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. ( копія свідоцтва про шлюб а.с.7). Рішенням Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 24.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. ( а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії І-ОК № 090506( а.с.8) батьками [PERSON],[INFO], являються позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON]. Малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з мамою за адресою: [ADDRESS]. Для проживання дитини створені усі належні умови. Квартира умебльована, наявні побутові прилади, в приміщенні охайно, затишно, чисто. ( акт обстеження умов проживання а.с.25). Позивач [PERSON], [INFO], займається вихованням та матеріальним утриманням сина [PERSON],[INFO], приймає участь у його суспільному житті, займається розвитком здібностей, турбується про стан здоровя, тобто належним чином виконує свої батьківські обовязки, 27.03.2015 року звернулась до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради з заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON],[INFO], що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 19-26) . Відповідач [PERSON], [INFO], за відомостями адресно довідкового підрозділу по м. Києву та Київській області місце проживання відповідача не зареєстровано. З жовтня 2012 року відповідач із сином не спілкується, не піклується про фізичний і духовний його розвиток, не спілкується з ним в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 19-21,25). Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків щодо сина [PERSON], ні матеріально ні в натуральній формі не допомагає утримувати дитину, не турбується про його здоровя та навчання, позивач місце проживання не змінювала, перешкод у спілкуванні з дитиною не чинила, тому відповідач мав можливість бачити сина та турбуватись про нього. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2012 року з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] на утримання сина [PERSON],[INFO], стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частина з усіх видів його доходу ( заробітку) починаючи з 05.07.2012 року до повноліття дитини. Станом на 28.02.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить 14250,55 грн. З довідки розрахунку ДВС від 25.03.2015 року за № 694 вбачається, що відповідачем аліменти з моменту стягнення не сплачувались, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.13-14,16,18). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.12.2007 року відповідач [PERSON], [INFO] позбавлений батьківських прав щодо неповнолітніх дітей - [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. ( а.с.15). Відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 28.04.2015 року за № 182 ( а.с.26) виконавчий комітет вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON],[INFO]. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобовязані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини ( ст..151 СК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлен¬ня і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків в повній мірі щодо виховання сина - [PERSON], [INFO], протягом його життя не піклується про фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя [PERSON], [INFO] займається його мати [PERSON], [INFO], яка забезпечує сина харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, створює умови для отримання ним освіти, піклується про фізичний розвиток, саме мама створила умови для розвитку особистості дитини, його самоусвідомлення та поглядів на життя. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, враховуючи рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 28.04.2015 року за № 182, приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON],[INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), однак просить залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved