Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання сина: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що 14 лютого 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них 02.07.2014 року народився син [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалось, на даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені з жовтня 2015 року. Дитина проживає з нею, знаходяться на її утриманні, батько коштів на утримання дитини не надає. У звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судові засідання жодного разу не зявився, з невідомої суду причини, на адресу суду повернулися конверти з судовою повісткою та копіями документів, направлених відповідачеві за місцем його проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, на яких мається відмітка поштового відділення про повернення: «у звязку з закінченням терміну зберігання». Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 14 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Фролова) Ю.В. було укладено шлюб, актовий запис 81, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС номер 136364 (а.с.6). Судом встановлено, що причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають розходження характерів і життєвих принципів, в результаті чого в родині постійно виникали сварки та суперечки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з жовтня 2015 року, сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому вимога позовної заяви про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, як вже було зазначено вище, від вказаного шлюбу у сторін народився син: [PERSON], 02 липня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС номер 258788 (а.с.7). Згідно оригіналу довідки про склад сімї від 06 вересня 2016 року, [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чехова, 36 (а.с.8). Судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча є працездатним, а отже має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Крім того, оскільки за вимогу про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved