Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] вимоги мотивовані тим, що 08.04.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у подружжя не склалось, через різні погляди на сім'ю та життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені. [PERSON] вказує, що наразі нею подано позов до відповідача про розірвання шлюбу. Їхня малолітня дитина проживає разом із батьками та перебуває на утриманні матері. Донька сторін потребує постійного догляду та уваги, та відповідно значних витрат для забезпечення її нормального розвитку, які покладаються на позивача. Позивач зазначає, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, матеріально забезпечений, проживає разом з позивачем та їхньою донькою, працює вчителем фізичної культури Загальноосвітньої школи № 31 Вінницької міської ради, інших дітей у нього немає. Також відповідачу на праві власності належить дві квартири у м. Вінниці. Позивачем було запропоновано [PERSON] укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у звязку з передачею права власності на нерухоме майно. Проте, відповідач не погодився на таку пропозицію. Відповідач не виконує покладеного на нього обовязку, щодо утримання його неповнолітньої дитини. Враховуючи вищевикладене [PERSON] просить суд стягнути на її користь з [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з'явилась, однак до суду подала заяву в якій вказала, що наполягає на задоволенні її позову, та просить суд розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, однак також подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, та просить суд розглядати справу без його участі. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 08.04.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 049730 (на 6 а.с.). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], 10.07.2012 року, згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 230254 (на 7 а.с.). Відповідно до довідки МКП ЖЕК № 5 № 1667 від 12.04.2018 року, [PERSON], [PERSON] та їхня малолітня донька [PERSON], [INFO] проживають за адресою [INFO] (на 8 а.с.). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 704,80 гривні судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved