Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до Коростишівського районного суду з вказаною позовною заявою (вимоги об`єднані в одне провадження) в обґрунтування якої зазначила, що вона 09.04.2001 року призначена на посаду провідного спеціаліста з питань членства, страхових внесків відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у Коростишівському районі. Відповідно до наказу начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області Павленка А.А від 01.08.2017 року №147-к з 01 серпня 2017 року була прийнята в порядку переведення на посаду головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у Коростишівському районі. 29.12.2017 року позивач була звільнена згідно наказу № 423-к від 19.12.2017 року про звільнення з посади з 29.12.2017 року у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Коростишівського райсуду від 16.04.2018 року позивач була поновлена на роботі і винесено відповідний наказ № 02-56-к від 10.05.2018 про поновлення позивача з 30.12.2017 року на посаді головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції ФССУ у Житомирській області. 17.05.2018 року позивач отримала від відповідача попередження про звільнення 18.07.2018 року з посади головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції ФССУ у Житомирській області у з в`язку з тим, що така посада відсутня у штатному розписі відділення, затвердженому наказом управління від 19.12.2017 року № 396-к. 18.07.2018 року позивач отримала наказ № 02-94-к від 18.07.2018 про звільнення з посади головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції ФССУ у Житомирській області згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає вказане звільнення незаконним, оскільки поновлюючи позивача на роботі відповідач наказом від 17.05.2018 року № 02-63-к на підставі штатного розпису Коростишівського відділення, затвердженого наказом Управління виконавчої дирекції Фонду від 20.07.2017 року № 6-ос встановив позивачу розмір посадового окладу та надбавки за вислугу років і в цей же день листом від 17.05.2018 року № 08-1110 попередив про майбутнє звільнення в зв`язку з відсутністю посади у штатному розписі відділення, затвердженому наказом управління від 19.12.2017 року № 396-к, тобто в обидва штатні розписи зміни з моменту поновлення позивача на роботі і до її звільнення не вносились, вакантні посади не пропонувались, відсутня попередня згода профспілки. Також, відповідач неправомірно розрахував тривалість відпустки виходячи з періоду роботи 17.05.2018 - 18.07.2018, а необхідно було з 30.12.2017 року - з часу поновлення на роботі. Крім цього, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахункові позивач отримала лише 25.07.2018 року, тобто відповідач прострочив виплату розрахунку при звільненні на 7 днів і відповідно середній заробіток за весь час прострочення складає 7 днів х 279,89грн. (середньоденний заробіток) = 1959,23грн. Також, позивач вважає, що за період її фактичної роботи протягом травня-липня 2018 року їй виплачувалась заробітна плата нижча від встановленого рівня, оскільки з 01.01.2018 року згідно наказу відповідача від 19.12.2017 року № 396-к введено в дію штатний розпис за яким мінімальний розмір заробітної плати працівника у відділенні становив 6600грн., тому навіть з урахуванням поновлення позивача на роботі за посадою з якої її було звільнено і яка не була передбачена в новому штатному розписі, на підставі п. 2.4 Положення розмір її посадового окладу не повинен був бути меншим 6600грн., а позивачу було встановлено посадовий оклад в розмірі 4550грн. Таким чином, розмір не донарахованої та невиплаченої протягом травня - липня 2018 року заробітної плати становить 6845,77грн. В разі поновлення на роботі у відповідності до ч.2 ст. 235 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи викладене, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення від 18.07.2018 року № 02-94-к, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 1959,23грн., середнього заробітку за час вимушеного прогулу, донарахувати та виплатити заробітну плату в сумі 6845,77грн. за період з 17.05.2018 року по 18.07.2018. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві доводами, пояснив, що після поновлення позивача на роботі її знов звільнили оскільки було затверджено новий штатний розпис в якому не було такої посади, що є незаконним, будь-якого скорочення штату від часу поновлення і до звільнення не було, також має місце затримка в розрахунку при звільненні та невірно нарахована заробітна плата. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивача було поновлено на тій посаді яку вона займала до звільнення і відповідно з тим самим посадовим окладом, прирівняти її до нового штатного розпису неможливо, оскільки такої посади немає, рахувалась як поза штатом так як поновлення було здійснене на виконання рішення суду, розрахунок з позивачем проведено вчасно в день звільнення, що підтверджується платіжними дорученнями та відміткою казначейської служби. Просить відмовити в позові. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач 09.04.2001 року призначена на посаду провідного спеціаліста з питань членства, страхових внесків відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у Коростишівському районі. Відповідно до наказу начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області Павленка А.А від 01.08.2017 року №147-к з 01 серпня 2017 року була прийнята в порядку переведення на посаду головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у Коростишівському районі. 29.12.2017 року позивач була звільнена згідно наказу № 423-к від 19.12.2017 року про звільнення з посади з 29.12.2017 року у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Коростишівського райсуду від 16.04.2018 року позивач була поновлена на роботі і винесено відповідний наказ № 02-56-к від 10.05.2018 про поновлення позивача з 30.12.2017 року на посаді головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції ФССУ у Житомирській області. 17.05.2018 року позивач отримала від відповідача попередження про звільнення 18.07.2018 року з посади головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції ФССУ у Житомирській області у з в`язку з тим, що така посада відсутня у штатному розписі відділення, затвердженому наказом управління від 19.12.2017 року № 396-к. 18.07.2018 року позивач отримала наказ № 02-94-к від 18.07.2018 про звільнення з посади головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції ФССУ у Житомирській області згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 10 вересня 2018 року рішення Коростишівського районного суду Житомирськаої області від 16 квітня 2018 року скасоване та ухвалене нове яким змінено дату звільнення [PERSON] з посади головного спеціаліста обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 29 грудня 2017 року на 20 лютого 2018 року. Стягнуто з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 02 січня по 20 лютого 2018 року в розмірі 18472грн. 30 коп. В решті вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року Постанову Апеляційного суду Житомирської області від 10 вересня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Житомирського апеляційного суду від 03 березня 2020 року рішення Коростишівського райсуду від 16.04.2018 року скасовано змінено дату звільнення [PERSON] з 29 грудня 2017 року на 20 лютого 2018 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20145,30грн. В іншій частині відмовлено. Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року постанова Житомирського апеляційного суду від 03 березня 2020 року залишена без змін. Таким чином, враховуючи викладені обставини, то позивач є звільненою з роботи з 20 лютого 2018 року, а вимоги про поновлення на роботі після звільнення згідно наказу від 18.07.2018 року № 02-94-к в даному випадку фактично є похідними від вимог про поновлення на роботі після звільнення за наказом від 19.12.2017 року № 415-к, оскільки рішення суду від 16.04.2018 року за яким позивача було поновлено на роботі і наказ про звільнення від 19.12.2017 року № 415-к визнано незаконним - скасовано і в поновленні на роботі відмовлено, змінено лише дату звільнення з 20.02.2018 року. Крім того, за фактично відпрацьований період позивачем з 17.05.2018 по 18.07.2018 з останньою проведено розрахунок у день звільнення, що підтверджується копією платіжного доручення №986 від 18.07.2018 року та розрахунковим листом № 08-1495 від 18.07.2018. При поновленні позивача на роботі останню було поновлено на посаді, яку займала до звільнення та посадовий оклад було встановлено у розмірі 4550-грн. на підставі штатного розпису затвердженого наказом № 6-ос від 20.07.2017, а оклад в розмірі 6600грн. вступив в дію з 01.01.2018 року і посада на якій поновлено позивача в новому штатному розписі відсутня, а тому вимоги позивача щодо невірного розрахунку посадового окладу і як наслідок не донарахування заробітної плати є безпідставними.

Outcome: dismissed