Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. 30.12.2009 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 350 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 10.11.2009 року. Позивач зазначає, що [PERSON] є обдарованою дитиною та професійно займається футболом, заняття якого оплачуються позивачем. Крім того він вивчає англійську мову в школі іноземних мов, внаслідок чого це потребує значного фінансування, яким одна позивач не взмозі забезпечити. Батько дитини здоровий та працездатний, займається підприємницькою діяльністю повязаною з купівлею-продажем автомобілів. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд змінити розмір стягуваних аліментів, які стягуються на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.12.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], збільшивши їх розмір до 8000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 038559 та рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.11.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 327 (на 7, 10 а.с.). [PERSON] являється батьком [PERSON] [INFO] (на 8 а.с.). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.12.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 350 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.11.2009 року (на 9 а.с.). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-АМ № 005049 від 16.12.2001 року [PERSON] [INFO] 16.12.2011 року змінив прізвище на Гнатюк про що складено відповідний актовий запис № 278 (на 11 а.с.) [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] [INFO] проживають без реєстрації за адресою вул. Зелена, 50Б с Вінницькі Хутори, Вінницького р-н, Вінницької обл. (на 12 а.с.). Судом встановлено, що матеріальне становище стягувача аліментів та неповнолітньої дитини змінилося, так як дитина з кожним роком потребує все більше грошей на утримання, а розмір аліментів передбачений в сумі 350 грн. щомісячно суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки дана сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року №2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів, враховує те, що відповідач фізично здоровий та працюючий, інших фізичних осіб на його утриманні не має, та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні сина, взаємний обовязок батьків по його утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим змінити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини до 1600,00 грн. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача підлягає стягнення 128,00 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial