Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій, згідно уточнених позовних вимог, просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що їй на підставі ордеру виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 20 грудня 1986 року №1902, серії ІІ, надана окрема квартира [ADDRESS]. У належній позивачу квартирі прописані позивач, її донька [PERSON] та колишній чоловік позивача відповідач [PERSON] 06 листопада 2000 року позивач розлучилась зі своїм чоловіком. Відповідач за місцем реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS], з 1997 року не проживає та фактичне місце його проживання позивачу невідоме. Позивач зазначає, що вона вимушена сплачувати за відповідача особисті кошти за оплату житлово-комунальних послуг, які нараховуються на всіх зареєстрованих осіб у квартирі, що змушує її нести безпідставні додаткові витрати. Оскільки реєстрація відповідача в зазначеній квартирі чинить позивачу перешкоди в праві вільного користування та розпорядження нею, а в добровільному порядку відповідач ухиляється від здійснення дій щодо зняття з реєстраційного обліку, вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представники третіх осіб - Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи у відсутності представників. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією ордеру №1902, серії ІІ, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів у м.Дніпропетровську №276/1 від 20 грудня 1986 року (а.с.10). Сторони по справі перебували у шлюбі, який 06 листопада 2000 року розірвано (а.с.9). Відповідно до довідки № 2295 від 31 липня 2017 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, відповідач та [PERSON] (а.с.11). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], зазначив, що вони з позивачем є сусідами з 1998 року та відповідача у квартирі [ADDRESS] [PERSON] він ні разу не бачив. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача з 1994 року, та на момент, коли свідок заселилася до своєї квартири, позивач вже проживала за адресою: [INFO], з іншим чоловіком та дітьми. Відповідача за вказаною адресою вона ні разу не бачила. Відповідно до актів від 19 лютого 1997 року, 29 травня 1997 року, 08 вересня 1997 року, затверджених Відкритим акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод», встановлено, що в квартирі [ADDRESS] на момент проведення перевірок не знаходився (а.с.13-15). Із заяви від 07 липня 2017 року, затвердженої КП «Жилсервіс-2» ДМР, вбачається, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с.16). Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено судом, відповідач в квартирі не мешкає більше шести місяців. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів\~сім'ї тощо) суд\~може продовжити пропущений строк. Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені. Сторонами не надавалися докази на підтвердження перешкоджання з боку позивача або інших осіб відповідачу у користуванні квартирою. Згідно ст. 72 цього ж Кодексу, визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як такий, що був відсутній за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає\~стягненню сума судового збору у\~розмірі 640 грн.

Outcome: approved