Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Часовоярської міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька, посилаючись на те що, вона перебувала у шлюбі з [PERSON], в шлюбі 2.03.2008 року в них народилась донька [PERSON]. 7.10. 2008 р. вони розірвали шлюб, донька проживає з нею. З травня 2014 р. по теперішній час на території Донецької області проводяться заходи в рамках антитерористичної операції. Дані заходи являють собою безпосередньо загрозу для життя і здоров»я населення. У м.Москва РФ проживає її брат [PERSON]. Вона має намір разом з донькою відвідати свого брата і не піддавати своє життя та життя дитини небезпеці. Вона неодноразово зверталась до колишнього чоловіка щодо надання дозвілу на виїзд доньки за кордон разом з нею. Але він в категоричній формі відмовляє їй, в зв»язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсягу. Відповідач [PERSON], будучи належним чином, за правилами ч.3 ст.76 ЦПК України, повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, у заочному порядку. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов позивача за умови надання позивачем відомостей щодо умов проживання та навчання дитини. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що предявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Статтею 3 \~Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позивачем зазначено, що вона має намір виїхати до м. Москва РФ, де проживає її двоюрідний брат [PERSON], але нею не надано ніяких підтверджень щодо умов проживання її з малолітньою дитиною, яке саме житло буде їм надане, умови проживання в ньому, умови навчання дитини. З таких підстав, виходячи з інтересів малолітньої дитини суд відмовляє у позові.

Outcome: dismissed