Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про втрату права на користування жилим приміщенням в квартирі № 7 на вул. Кисілевської 32 в м. Івано-Франківську. Позов мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі не є родичами [PERSON], зареєстровані у квартирі на визначений термін [PERSON] на термін до 11.07.2010 року, а [PERSON] до 15.08.2012 року, однак вже більше 3-х років не проживають в квартирі. Оскільки протягом тривалого часу відповідачі не проживають за вище вказаною адресою, а тому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловою площею в квартирі № 7 на вул. Кисілевської, буд. № 32 в м. Івано-Франківську. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, за змістом якої просить розгляд справи провести без її участі. Просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, що підтверджується конвертами, які повернулись за закінченням терміну зберігання. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права власності, внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON], такими що втратили право користування житловим приміщенням. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копії витягу про реєстрацію права власності на житло нерухоме майно, позивачу дійсно належить на праві власності квартири № 7, будинку № 32 на вулиці Кисілевської в м. Івано-Франківську (а.с.6,7). Відповідачі зареєстровані у житловому приміщенні за вказаною вище адресою на визначений термін [PERSON] - з 11.06.2010 року до 11.07.2010 року, [PERSON] з 15.02.2012 року до 15.08.2012 року, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.8-11). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачів перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що квартира № 7 в будинку № 32 на вулиці Кисілевської в м. Івано-Франківську належить позивачу на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не є членами сімї власника квартири, а були тимчасовими мешканцями, не проживають в квартирі № 7, будинок № 32 на вулиці Кисілевської в м. Івано-Франківську, не несуть витрати по утриманню житла, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, ЦПК України,

Outcome: approved