Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі з 26.07.1985, під час якого ними в результаті невиконання зобов`язань позичальником [PERSON] за договором позики, посвідченим 07.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копильчук К.Ю. за реєстровим №\~143, на укладення якого позивач давала згоду, оскільки в позику передавались спільні сумісні з відповідачем кошти, на підставі договору іпотеки, посвідченого 16.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копильчук К.Ю. за реєстровим №\~157, та виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Копильчука К.Ю. від 14.07.2011 за реєстровим №\~252, на ім`я відповідача [PERSON] було набуто у спільну сумісну власність наступне майно: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,1478 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0014, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зі слів позивача, на разі між нею та відповідачем [PERSON] виник спір щодо поділу майна, оскільки на даний час з відповідача за його борги у процесі примусового виконання виконавчого листа № 757/27020/13-ц про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Український капітал» 8\~256\~425,87 грн., виданого 22.05.2014 Печерським районним судом м. Києва, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчого провадження № 43562978 стягується їх з відповідачем [PERSON] спільні сумісні домоволодіння та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , і постановою державного виконавця від 13.11.2018 описано дане майно та накладене на нього арешт, а постановою державного виконавця від 26.11.2018 вже призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. У зв`язку із зазначеним позивач змушена звертатися до суду із вимогами про поділ зазначеного вище майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та про зняття з нього арешту, так як з огляду на арешт у позасудовий спосіб це зробити вже не можливо. Позивач вважає, що спірні домоволодіння та земельна ділянка є їх з відповідачем [PERSON] спільним сумісним майном подружжя і накладений державним виконавцем арешт на це майно порушує її право, гарантоване ст.\~41 Конституції України, оскільки вона не є боржником у вищезгаданому виконавчому провадженні, і, відповідно, державний виконавець може звернути стягнення на майно, що в тому числі належить їй на праві власності. Посилаючись на викладене вище та вимоги закону, позивач з урахуванням уточнень просила суд: зняти арешт з належних на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , домоволодіння загальною площею 68,4 кв.м, житловою площею 55,5 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,1478 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0014, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , накладений 13.11.2018 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 43562978; у порядку поділу спільного майна подружжя: - виділити їй в натурі у власність та визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно з варіантом № 3 висновку №1-26/04 від 26.04.2019, складеним судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко І.М., яке складається з приміщень, позначених на технічному паспорті як 1-1- коридор 2,4 кв.м, 1-2 санвузол - 1,8 кв.м, 1-3 кухня - 6,7 кв.м, 1-4-а - житлова кімната - 21,3 кв.м, I веранда 2,0 кв.м, всього по житловому будинку - 34,2 кв.м; - виділити їй в натурі у власність та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1478 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0014, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , згідно з варіантом № 2 (додатку № 8) висновку №1-26/04 від 26.04.2019 року, складеним судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко І.М.; - виділити у власність [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в натурі у власність та визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно з варіантом № 3 висновку №1-26/04 від 26.04.2019, складеним судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко\~І.М., яке складається з приміщень, позначених на технічному паспорті як 1-4-б - кухня 8,7 кв.м, 1-5-а санвузол 3,8 кв.м, 1-5-б коридор 4,7 кв.м., 1-6 - житлова кімната - 17,0 кв.м, всього по житловому будинку - 34,2 кв.м; - виділити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в натурі у власність та визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1478 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0014, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , згідно з варіантом № 2 (додатку № 8) висновку №1-26/04 від 26.04.2019 року, складеним судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко І.М. У процесі розгляду справи було вчинено наступні процесуальні дії. 01.02.2019 ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 01.02.2019 ухвалою суду було забезпечено позов: накладено арешт на 1/2 частину спірних будинковолодіння та земельної ділянки, а також зупинено продаж арештованого на підставі постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 13.11.2018 у виконавчому провадженні № 43562978 спірного майна. 01.02.2019 ухвалою суду було забезпечено докази у справі та зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №43562978 з примусового виконання виконавчого листа №757/27020/13-ц, виданого 22.05.2014 Печерським районним судом м.Києва. 28.08.2019 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судове засідання учасники процесу не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представник позивача та відповідач [PERSON] звернулись до суду із заявами про слухання справи у їх відсутність, позов підтримали. Інші учасники процесу причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідач АТ «Банк «Український капітал» проти задоволення позову заперечував, звертав увагу суду на те, що реального спору між позивачем та відповідачем [PERSON] немає, що їх шлюб не розірвано, що даний позов подано з метою уникнення виконання рішення суду про стягнення заборгованості перед банком, що при вирішенні таких спорів слід вирішувати питання і про поділ боргів подружжя, при цьому посилався на Постанову ВС від 06.03.2019 у справі № 317/3272/16-ц. Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що позивач перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі з 26.07.1985, який було зареєстровано Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м.\~Києва, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб ІІІ- [NUMBER] № 387502. Під час шлюбу на ім`я відповідача [PERSON] в результаті невиконання зобов`язань позичальником [PERSON] за договором позики, посвідченим 07.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копильчук К.Ю. за реєстровим №\~143, на підставі договору іпотеки, посвідченого 16.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копильчук К.Ю. за реєстровим №\~157, та виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Копильчука К.Ю. від 14.07.2011 за реєстровим №\~252, було набуто у власність наступне майно: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданим 22.07.2011 КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області»; земельну ділянку площею 0,1478 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0014, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 176333 від 18.05.2012 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.10.2018. Позивач на укладення відповідачем [PERSON] з [PERSON] згаданого договору позики, посвідченого 07.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копильчук К.Ю. за реєстровим №\~143, надавала згоду, що вбачається зі змісту даного правочину. З матеріалів виконавчого провадження № 43562978 вбачається, що на даний час у процесі примусового виконання виконавчого листа №\~757/27020/13-ц про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Український капітал» 8\~256\~425,87 грн., виданого 22.05.2014 Печерським районним судом м. Києва, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві стягується з відповідача [PERSON] домоволодіння та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , і постановою державного виконавця від 13.11.2018 описано дане майно та накладене на нього арешт, а постановою державного виконавця від 26.11.2018 вже призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Висновком №1-26/04 від 26.04.2019 року, складеним судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко І.М., визначено варіанти поділу домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)\~визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~370\~ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Як визначено ст. 364 ЦК України, співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на\~частку у\~праві спільної\~часткової власності\~у співвласника,\~який отримав\~таку компенсацію,\~припиняється з\~дня її\~отримання. У\~разі виділу\~співвласником у\~натурі частки\~із спільного\~майна для\~співвласника,\~який здійснив\~такий виділ,\~право спільної\~часткової власності\~на це\~майно припиняється.\~Така особа\~набуває право\~власності на\~виділене майно,\~і у\~випадку,\~встановленому законом,\~таке право\~підлягає державній\~реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71\~СК України\~передбачено,\~що майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі.\~Якщо дружина\~та чоловік\~не домовилися\~про порядок\~поділу майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Неподільні речі\~присуджуються одному\~з подружжя,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними.\~Речі для\~професійних занять\~присуджуються тому\~з подружжя,\~хто використовував\~їх у\~своїй професійній\~діяльності.\~Вартість цих\~речей враховується\~при присудженні\~іншого майна\~другому з\~подружжя.Присудження\~одному з\~подружжя грошової\~компенсації замість\~його частки\~у праві\~спільної сумісної\~власності на\~майно,\~зокрема на\~житловий будинок,\~квартиру,\~земельну ділянку,\~допускається лише\~за його\~згодою,\~крім випадків,\~передбачених Цивільним\~кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до положень ч. 1, 2, 5 ст.\~48\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 5 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно з п.п. 23 і 24 ППВСУ від 21.12.2007\~№ 11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої та третьої статті 325\~ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором. Відповідно до п. 9 ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК). З огляду на п. 14 ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист. При розгляді позову одного з подружжя про зняття арешту з належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя судам необхідно враховувати, що відповідно до статей 60, 70 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 СК України спірні домоволодіння та земельна ділянка є спільним сумісним майном подружжя позивача та відповідача [PERSON] . Згідно зі ст. 370 ЦК України та ст.ст. 69-71 СК України позивач має право на виділ зі спірних домоволодіння та земельної ділянки, що є її спільним сумісним з відповідачем [PERSON] майном подружжя, належної їй частки, що становить 1/2 частину від вказаних об`єктів. Обраний позивачем варіант № 3 поділу спірного домоволодіння, запропонований у висновку №1-26/04 від 26.04.2019, складеному судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко І.М., суд вважає таким, що відповідає вимогам закону, тому у цій частині задовольняє позовні вимоги. Проте, обраний позивачем варіант № 2 (Додатку № 8) поділу спірної земельної ділянки, запропонований у висновку №1-26/04 від 26.04.2019, складеному судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко І.М., суд вважає таким, що не відповідає обраному позивачем варіанту поділу спірного домоволодіння, яке безпосередньо пов`язане із даною земельною ділянкою, на якій воно розміщене, тому у цій частині задовольняє позовні вимоги частково, обравши варіант № 2 (Додатку № 7) поділу спірної земельної ділянки, запропонований у висновку експерта, як такий, що максимально відповідає варіанту № 2 (Додатку № 8) та обраному позивачем варіанту поділу домоволодіння. З огляду на те, що вимоги [PERSON] про виділ належної їй частки в натурі у спільному сумісному майні подружжя підлягають задоволенню, то накладений державним виконавцем арешт на це майно порушує її право, гарантоване ст.\~41 Конституції України, оскільки вона не є боржником у виконавчому провадженні № 43562978, що знаходиться у провадженні старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, і, відповідно, державний виконавець у порушення вимог ст.\~1\~Протоколу №\~1\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод та\~ст.ст.\~13,\~41\~Конституції України може звернути стягнення на майно, що в тому числі належить і позивачу на праві власності. У зв`язку із цим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо зняття арешту із спірного майна, що був накладений державним виконавцем, в частині приміщень спірного домоволодіння та у частині спірної земельної ділянки, що виділяються у власність позивача. Доводи відповідача ПАТ «Банк Український Капітал» стосовно того, що реального спору між позивачем та відповідачем [PERSON] немає, що їх шлюб не розірвано, що даний позов подано з метою уникнення виконання рішення суду про стягнення заборгованості перед банком, що при вирішенні таких спорів слід вирішувати питання і про поділ боргів подружжя, при цьому посилався на Постанови ВС від 06.03.2019 у справі № 317/3272/16-ц, суд не може прийняти з огляду на наступне. Так,\~наявність спору\~між сторонами\~у даній\~справі очевидна,\~оскільки позивач змушена звертатися виключно до суду із вимогами про поділ спірного майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та про зняття з нього арешту, так як з огляду на існування накладеного державним виконавцем арешту та початок процедури звернення стягнення на майно боржника у позасудовий спосіб це зробити вже не можливо. Законом не обмежено право одного з подружжя ще під час шлюбу здійснити виділ належної йому частки у спільному сумісному майні подружжя. У даному судовому процесі не було заявлено жодної позовної вимоги про поділ боргів подружжя, а суд з власної ініціативи у такого роду спорі не має права вийти за межі позовних вимог. Тим паче, це не позбавляє сторін права вирішити це питання в подальшому. Також суд не вбачає, що даний позов подано з метою уникнення виконання рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] перед банком та що у даному випадку слід застосовувати правову позицію, викладену у Постанові ВС від 06.03.2019 у справі № 317/3272/16-ц, оскільки у даному випадку з-під арешту вибуває не все майно, належне відповідачу [PERSON] , а лише те, на яке позивач має право відповідно до вимог закону. А отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Враховуючи наведені обставини,

Outcome: partial