Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач, звернувшись 11 липня 2018 р. до суду із цим позовом просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору б/н від 12 лютого 2013 р., укладеному між сторонами з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог на загальну суму 122 259 грн. 66 коп., та судові витрати по справі у розмірі 1 762 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12 лютого 2013 року, відповідач отримала кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3.00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на дані умови, що підтверджується підписанням нею заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», та складає між нею та Банком Договір. Банк свої зобов`язання виконав та надав боржнику кредитні кошти. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, таким чином не виконав зобов`язання. Також, позивач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. Разом з тим, відповідачем 30.08.2018 р. подано відзив на позов, відповідно до якого остання просила відмовити в задоволенні позову, оскільки пропущені строки позовної давності. Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Крім того, позивачем подано відповідь на відзив від 04.10.2018 р., відповідно до якого позивач зазначив, що посилання відповідача на пропущення строків позовної давності є безпідставними, оскільки згідно Правил користування карткою, така діє до останнього календарного дня вказаного місяця та року на її лицевій стороні. Отже, строк випущеної картки до останнього дня - грудень 2016 року, а тому позивач звернувся з позовом до суду 08 липня 2018 р., тобто до спливу строку позовної давності. Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Гулієвої М. І. 15.05.2019р. справа передана судді Дзеньдзюрі С. М. на виконання рішення зборів суддів №3 від 13.05.2019 року та розпорядження керівника апарату суду №55/Р від 14.05.2019 року. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2019 року суддею Дзеньдзюрою С.М. прийнято справу до провадження та призначено у підготовче судове засідання. Ухвалою від 23.10.2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до укладеного договору б/н від 12 лютого 2013 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3.00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 28 лютого 2018 р. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, становила 116 657 грн. 82 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12 лютого 2013 р., остання сума погашення за наданим кредитом була внесена [PERSON] - 11 листопада 2014 р. в розмірі 800 грн. 11 липня 2018 р. позивач звернувся до суду із даним позовом. З урахуванням заяви від 26.02.2021 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, становить 122 259 грн. 66 коп., що складається з наступного: 36 915 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 36 915 грн. 00 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 85 344 грн. 66 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Однак, згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність у один рік. Як встановлено у судовому засіданні 12 лютого 2013 року був укладений договір б/н між установою позивача з одного боку та відповідачем [PERSON] з другого, за яким остання отримала кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3.00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, у судовому засіданні було встановлено, що останній платіж був здійсненний відповідачем 11 листопада 2014 р. в розмірі 800 грн. Як свідчить з наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 12 лютого 2013 р. відповідачем будь-які оплати припинені з 30 листопада 2014 р. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила. За таких обставин суд приходить до висновку, що станом на 30 листопада 2014 р., після припинення відповідачем оплат по кредитному договору, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свої порушених прав в частині невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по кредитному договору. Суд вважає, що дату 30 листопада 2014 р. можливо визнати як дату, коли банк дізнався про порушення своїх прав відповідачем, у зв`язку з невиконанням останнім своїх обов`язків, тобто початком перебігу строку позовної давності. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного суду від 05.09.2019 р. у справі № 697/1307/17-ц, від 21.09.2020 р. у справі № 314/5082/17, від 15.01.2021 р. у справі № 494/366/19. Згідно положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином станом на 30 листопада 2017 р. спливає загальний строк позовної давності на пред`явлення вимог до відповідача по своїм зобов`язанням по даному кредитному договору. Проте, як свідчить з матеріалів справи позивач звернувся до суду із даним позовом 11 липня 2018 р. Підстав для зупинення перебігу позовної давності, перериванню перебігу позовної давності або поважності причин порушення позовної давності відповідно до положень ст.ст. 263, 264, ч.5 ст.267 ЦК України судом не встановлено. Відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмовлення у позові. З огляду на наведене суд вважає, що підстав для задоволення поданого позову не має.

Outcome: dismissed