Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітків та доходів щомісячно на період навчання повнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03.10.1998 р., який був розірваний рішенням суду від 15.02.2019 р., від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний момент навчається на 2-му курсі Харківського Національного університету будівництва та архітектури, форма навчання денна, навчається на бюджетній основі. Крім того, [PERSON] навчався на курсах підготовки водіїв автотранспортних засобів з 07.08.2019 р. по 26.10.2019 р., за що позивач сплатила 3950 грн., та перебуває на обліку у ревматогола. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Відповідачем відзив на позов не подано. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2019 р. шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7) [PERSON] є студентом 2-го курсу Харківського Національного університету будівництва та архітектури, форма навчання денна, навчається на бюджетній основі. Відповідач [PERSON] являється військовослужбовцем військової частини [NUMBER] Національної гвардії України м. Харкова з 07.09.2016 р. по теперішній час, про що свідчить довідка №2402 жовтень 2016 р. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до п. 17\~постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості платити аліменти у сумі заявленій позивачем. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею 23 років, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Суд вважає, що за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача належить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітків та доходів щомісячно на період навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною 23 років. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладенного,

Outcome: approved