Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнюючих позовних вимог, просить визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в порядку набувальної давності право власності на 5/432 частину домоволодіння кожному, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належало померлому [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті її чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року, відкрилась спадщина на 139/144 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проте, згодом стало відомо, що 5/144 частина спірного домоволодіння рахується за батьком померлого чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року, після смерті якого відкрилась спадщина на його майно, яка і є предметом судового розгляду. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити право власності на частину вказаного домоволодіння в позасудовому порядку. Сторони надали заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримав, а відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є родичами сторін підтвердили, що [PERSON] разом із своїми доньками [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Крім того, вказали, що у померлого [PERSON] крім доньок [PERSON] та [PERSON] інших дітей не було. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін відповідно до норм ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши свідків, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Рішенням народного суду Житомирського району від 06.03.1975 року домоволодіння, що розташовується за адресою: [ADDRESS] було розподілено в наступному порядку: [PERSON] було виділено 1/6 частину домоволодіння, а інша частину у розмірі 5/6 частин домоволодіння залишилась у власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується змістом свідоцтва про смерть серії [NUMBER], після смерті якого спадкова справа відносно його майна не заводилась. Після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилась спадщина на його майно, зокрема на 5/24 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право на спадщину від 23.12.1988 року вбачається, що 1/6 частки спадщини померлого успадкувала [PERSON] та 4/6 частки спадщини - чоловік позивача [PERSON] На решту 1/6 частини спадкового майна свідоцтво про право на спадщину видано не було. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] своїм правом на отримання у власність 5/144 частини домоволодіння протягом усього часу не скористалася, а 14.06.2004 року (після повторного шлюбу, змінивши прізвище на [PERSON].) померла, про що свідчить актовий запис про смерть № 136 від 14.06.2004 року. 14.05.1977 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року, після смерті якого відносно його майна заводилась спадкова справа №11/2015 р., Відповідно до довідки виданої держаним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Поліщук А.І. №35/02-14 від 19.01.2015 року вбачається, що спадкоємцями за законом є дружина [PERSON] та доньки - [PERSON] та [PERSON], що проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно 1/6 частина спадкового майна померлого [PERSON], на яке не було видано свідоцтво про право на спадщину рахується за померлим та становить 5/144 частин житлового будинку. На підставі договору дарування від 23.12.1988 року [PERSON] набув у власність 10/24 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Богунського районного народного суду м. Житомира від 17.03.1989 року [PERSON] набув право власності на 1/6 ідеальну частину домоволодіння по [ADDRESS] та на 1/3 частину сараю по вказаній адресі. Вказані обставини не потребують додаткового доказування в силу приписів ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України. Таким чином, судом встановлено, що позивач разом із відповідачами постійно проживає, вільно володіє та користується частиною житлового будинку, яка належала [PERSON] Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права власності. Відповідно до норм ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 своєї постанови від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач разом із відповідачами добросовісно, відкрито та безперервно, протягом більше 10 років володіють 5/144 частиною домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому суд, виходячи із рівності часток сторін у справі визнає право власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в порядку набувальної давності за кожним на 5/432 частини домоволодіння, що знаходиться за вищевказаною адресою.

Outcome: approved