Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 21.11.1998 року зареєстрували шлюб. Мають доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що їх спільне життя не склалося, так як у них різні погляди на життя та сімю. Почуття любові між ними відсутнє. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено з березня 2018 року. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна та місця проживання дітей немає. Провадження по справі було відкрито 16.08.2018 року та справу призначено до підготовчого судового засідання на 13.00 год. 06.09.2018 року. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що просить прийняти рішення в звязку з підтриманням позову, строку на примирення не потребує, спору про місце проживання дітей немає. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить прийняти рішення в звязку з визнанням позову, строку на примирення не потребує, спору про місце проживання дитини та поділу майна немає. Суд ухвалив розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 200 ЦПК України та постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 21 листопада 1998 року в Палаці урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 573). З матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що сторони мають доньок: [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде також проживати з позивачкою. Підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що вони мають різні погляди на життя, що призвело до того, що з березня 2018 року шлюбні відносини між ними припинені і вони проживають порізно. Спільне господарство не ведуть. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Спору щодо розподілу спільного майна та місця проживання малолітньої дитини між сторонами немає. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.ст.\~105,\~110\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки позивач подала заяву, де наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти того, щоб розірвати шлюб та обидва просять не надавати їм строк на примирення, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved