Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача, [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно, до її повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно на дитину не надає матеріальної допомоги, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Інших стягнень на користь третіх осіб не має. Позивач по справі в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи надані сторонами заяви, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. У ході розгляду справи судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, сторони по справі мають спільного неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3), який згідно довідки уповноваженого виконкому Куп?янської міської ради по квартальному комітету [PERSON] за №1465 від 03.03.2017 року мешкає з позивачкою (а.с.5). Вивченням відомостей про особу відповідача по матеріалам справи встановлено, що він на даний час не працює, відомості про наявність інших стягнень відсутні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доход одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача маже визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зазначені вище обставини та норми діючого законодавства, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачена законом, а саме, положеннями ст.184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію,

Outcome: approved