Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано за рішенням суду. Однак незважаючи на рішення суду фактично сімейні відносини з відповідачем припинились у червні 2012 року, з цього ж часу вони припинили усілякі подружні стосунки, ведення спільного господарства та взагалі, розпочали проживати окремо один від одного. Під час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON] [INFO]. З моменту фактичного припинення шлюбу та по теперішній час син проживає з нею. В 2012-2013 році між нею та відповідачем відбувались сварки, під час яких відповідач застосовував до неї фізичне насилля, у зв'язку з чим вона зверталась до правоохоронних органів. Починаючи з 2012 року відповідач жодним чином не цікавився і не цікавиться станом здоров'я дитини, не допомагав ні морально, ні матеріально, участі у вихованні сина не бере. Незважаючи на їх особисті негативні стосунки, вона ніяким чином не перешкоджає зустрічам батька з сином, однак відповідач жодного разу не намагався зустрітися з дитиною. Відповідач ігнорував та продовжує ігнорувати сина. Крім того, починаючи з 2012 року вона кожного разу по декілька разів намагається відвести дитину до курортних міст з метою оздоровлення та кожного разу вона просить відповідача надати згоду на виїзд дитину, але щоразу він категорично відмовляється від цього не пояснюючи причину відмови. На даний час вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою людиною та вони бажають створити сім'ю, її цивільний чоловік бажає усиновити її сина, оскільки між ними склались відносини батька та сина. Також вважає, що неможливість виїзду дитини для оздоровлення мають негативний вплив на здоров'я дитини та порушують її права. В зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідач не погодившись з позовом подав зустрічний позов в якому зазначив, що дійсно з 11.02.2012 року по 19.12.2013 року вони з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO], який на даний час проживає з матір'ю. З дня припинення шлюбних [PERSON] заборонила йому приходити до дитини та спілкуватися з нею, погрожувала викликати правоохоронні органи. Він декілька разів намагався знайти з нею у цьому питанні порозуміння, але вона категорично та в грубій формі йому відмовляла, починала сваритися і все це відбувалось у присутності дитини. Коли такі сварки відбувались на вулиці, то їх чуло чимало свідків. Розуміючи факт негативного впливу з її боку на психіку маленької дитини він вирішив, що час все виправить і він зможе спілкуватися з сином, коли він стане дорослішим та почне усвідомлювати навколишні процеси. Він неодноразово надсилав на адресу [PERSON] поштові перекази з грошима, однак вона відмовлялась від їх отримання. Вона усілякими способами відгороджує його від сина, порушує як його так і права дитини на спілкування. Своїми діями [PERSON] не дає йому можливості виконувати свої обов'язки щодо виховання дитини. Він має бажання виховувати свого сина, спілкуватися з ним, підтримувати у житті не лише морально, а й матеріально. В зв'язку з чим просив суд визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином у спосіб систематичних побачень у 1-шу та 3-тю суботи місця з 14-00 до 17-00 години за межами реєстрації дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник первісний позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Як зазначила [PERSON] з 2012 року [PERSON] жодного разу не намагався брати участь у вихованні сина, матеріально не допомагав, життям дитини не цікавився, вона ніколи не чинила йому перешкод у спілкуванні з сином, таким чином його позов є безпідставним. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували, надали пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові. Та просили його задовольнити. [PERSON] зазначив, що він завжди бажав спілкуватись з сином, однак [PERSON] йому чинила в цьому перешкоди. Представник третьої особи за первісним позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала та вважала за доцільним задовольнити, проти позову [PERSON] заперечувала та надала суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав та про недоцільність визначення участі батька у вихованні дитини. Пояснила, що батько безучасний до виховання да спілкування з дитиною. В поясненнях наданих Комісії зазначив, що вважає можливим познайомитись з сином. Представник третьої особи за зустрічним позовом Опікунська рада Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2012 року, який був розірваний рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2013 року. Після розірвання шлюбу позивачці залишено її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Рішення суду набрало законної сили 31.12.2013 року. [PERSON] народився [INFO] у м. Харків, батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], свідоцтво про народження [NUMBER]. Згідно довідки Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Ліцей Шаалавім» № 9 від 29.4.2015 року зазначено, що [PERSON] відвідував дошкільний підрозділ ліцею з 14.06.2014 року до 01.09.2014 року. Мати [PERSON] займається вихованням дитини та приводила до закладу. Випадків перебування батька з дитиною не було. Дитина має добрий та охайний зовнішній вигляд. Згідно довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 1» № 01-10/1120 від 27.07.2017 року, зазначено, що [PERSON] [INFO] перебуває на обліку в поліклініці з моменту народження. Станом здоров'я дитини та забезпеченням йому належного догляду займається мати. Батько з питань стану здоров'я дитини до поліклініки не звертався. Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 138 Харківської міської ради» № 01-35/97 від 27.07.2017 року, зазначено, що [PERSON] [INFO] відвідує дошкільний заклад з 01.09.2015 року по 27.07.2017 року. У дошкільний навчальний заклад [PERSON] оформляла матуся. Дитина відвідує заклад постійно. Щодня дитину забирають матуся або бабуся. Матуся відвідує усі заходи, які проводяться у дошкільному навчальному закладі. Батько дитини ніколи не забирав дитину, батьківські збори не відвідував, на святах не був присутній. Як вбачається з висновку Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 497 від 06.09.2017 року, управлінням служб у справах дітей розглянуто питання та ухвалено рішення щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стаття 150 Сімейного кодексу України визначає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. 1.Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2.Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3.Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного жиггя. 4.Батьки зобов'язані поважати дитину. 5.Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурора а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав зокрема втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, перестає бути законним представником дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що в 2013 році на дитячому майданчику «Крепость», який знаходиться на пр. Г. Сталінграда в м. Харкові бачила конфлікт між [PERSON] та [PERSON], через що стався конфлікт та хто був його ініціатором їй невідомо. Вона бачила, що [PERSON] штовхала [PERSON] Вона передбачає, що конфлікт між ними стався через дитину. Дитини вона не бачила, але оскільки це було на дитячому майданчику, вважає, що дитина була. Вона знайома з матір'ю [PERSON] та остання розповідала їй про конфлікти між сином та колишньою невісткою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона бачила конфлікт між [PERSON] та [PERSON] на дитячому майданчику «Крепость» на пр. Г. Сталінграда в м. Харкові. Все відбувалось приблизно 10 хвилин, [PERSON] не давала дитину [PERSON] та погрожувала викликати поліцію, [PERSON] казав їй, що бажає бачитись з дитиною. Вона це все бачила, оскільки була там зі своїм дядьком, після конфлікту до них підійшов [PERSON] та сказав, що вона не дає йому бачитись з дитиною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] його друг, з [PERSON] у нього нормальні стосунки. [PERSON] постійно вчиняла конфлікти на фінансовій основі. В 2013 році він разом зі [PERSON] приходив до [PERSON], щоб взяти дитину, однак через двері їм відмовили. Ці відмови були неоднократні. Степану також не повідомили, коли [PERSON] забирали з пологового будинку, на даний час йому відомо, що [PERSON] відкрив банківську картку для дитини. Суд проаналізувавши показання свідків встановив, що свідкам невідомі обставини щодо участі батька у вихованні дитини та піклуванні про неї. Свідки [PERSON] та [PERSON] бачили конфлікт, який відбувся між сторонами майже чотири роки тому, справжня причина конфлікту їм невідома. Причину вони знають тільки з слів [PERSON] та його матері, однак суд не може прийняти до уваги такі показання, оскільки вони не достовірні, крім того стали відомі свідкам з боку зацікавлених у розгляді справи осіб. Щодо намагання батька брати участь у вихованні та утриманні дитини даними свідками жодних пояснень не надано, характеристику [PERSON] як батьку вони надати не змогли. З пояснень свідка [PERSON] вбачається лише те, що припиненням сімейних відносин між сторонами стало непорозуміння у фінансовому плані, однак дані обставини не є предметом розгляду даної цивільної справи. Крім того свідок зазначав про намагання відповідача бачитись з дитиною в 2013 році, однак не надав пояснень щодо періоду з 2014 року по теперішній час. Свідок [PERSON] є близьким другом відповідача, таким чином суд не може вважати його показання об'єктивними та достовірними. Як вбачається з висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради № 594 від 24.10.2017 року управлінням було розглянуто питання щодо доцільності або недоцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] розглядалося на засіданнях Комісїі з питань захисту прав дитини виконавчому комітету Харківської міської ради 15.08.2017 року та 15.09.2017 року. Враховуючи рекомендації Комісії, Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представником органу опіки та піклування, було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Під час розгляду вивчення наданих документів було встановлено наступне: [PERSON] повідомила, що фактично шлюбно-сімейні відносини між нею та батьком дитини припинилися, коли вона була на третьому місяці вагітності. Причиною розірвання відносин стала аморальна поведінка [PERSON], який приймав наркотичні речовини, здійснював над нею фізичне насильство, з приводу чого вона зверталася до правоохоронних органів. [PERSON] батька не знає та не має до нього ніяких почуттів, тому позбавлення батьківських прав не вплине негативно на розвиток дитини. [PERSON] також не знає свого сина, він не приймає участі у вихованні [PERSON], не цікавиться його розвитком, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини не було. [PERSON] повідомив, що він ніколи не спілкувався з [PERSON], не брав участі у його вихованні, оскільки вважає, що дитині він повинен повідомити про те, що він його батько, коли [PERSON] буде 6 років, але можна вже й зараз. Питання щодо доцільності або недоцільності встановленні порядку участі батька у вихованні дитини додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради як представник органу опіки та піклування, вважає за недоцільне встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Крім того в судовому засіданні представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради додатково пояснила, що Комісія на засіданні вислухала пояснення обох сторін, крім того дитина спілкувалась з психологом та було встановлено, що вона не знає свого батька, не сумує за ним та не питається про нього. Визначення участі у спілкуванні батьком з дитиною може негативно вплинути на її психічний та емоційний стан. [PERSON] в судовому засіданні не погодився з висновком Комісії щодо доцільності позбавлення його батьківських прав та недоцільності участі батька у вихованні дитини та пояснив, що Комісія його не так зрозуміла, що він пояснив, що бажає спілкуватись зі свої сином та виховувати його, однак такі пояснення відповідача спростовуються матеріалами справи, поясненнями сторін у справі та свідків. Як зазначає сам [PERSON] у своєму зустрічному позові, що час все виправить та коли син стане дорослішим він зможе з ним спілкуватись, з пояснень свідків також не вбачається, що [PERSON] з 2014 року по теперішній час намагався спілкуватись з сином, брати участь у його вихованні. Також відповідач пояснив, що він має банківську карту, куди кладе гроші, які в майбутньому призначені синові, однак як пояснив сам відповідач картка відкрита його ім'я, таким чином у суду немає підстав вважати, що гроші на ній призначені саме для дитини та будуть їй передані у майбутньому. Стаття 159 СК України визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання) місце та час їх спілкування з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. Вивчивши надані сторонами докази та пояснення встановлено, що батько дитини [PERSON] від виконання батьківських обов'язків у відношенні дитини самоухилився, тривалий час безучасний до його життя, розвитку, здоров?я, не проявляє батьківської турботи та уваги. Дитина не знає батька та відповідно не проявляє до нього ніяких почуттів. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] самоусунився від спілкування та виховання сина в 2013 році, його пояснення щодо перешкод [PERSON] у можливості його спілкуванні з сином свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, про це також свідчать і самі дії відповідача, якому нібито перешкоджають спілкуватись з дитиною, однак з цього приводу він з 2013 року не робив ніяких дій щодо відновлення своїх батьківських прав, шляхом подання позову до суду. Позовна заява про участь батька у вихованні дитини ним була подана лише після отримання позову про позбавлення батьківських прав, що також вказує на його байдужість до виховання та спілкування з дитиною. Крім того в судовому засіданні з пояснень [PERSON] не вбачалось щирого бажання як батька виховувати та дбати про свого сина, відповідач зазначав, що вважає можливим познайомитись зі своїм сином. Також суд бере до уваги пояснення представника третьої особи, яка зазначила, дитина спілкувалась з психологом Управління служб у справах дітей та було встановлено, що вона не знає батька, таким чином поява батька через чотири роки може бути психотравмуючою для дитини. Зважаючи на те, що [PERSON] батьківські обов'язки відносно сина не виконує тривалий час без поважних причин, в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] та з урахуванням висновку Управління служб у справах дітей суд вважає можливим та доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його неповнолітнього сина, а в задоволенні зустрічного позову про визначення способу участі батька у вихованні дитини відмовити. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved