Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 30 серпня 2008 року між сторонами був укладений шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 128. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя. Враховуючи вищезазначене позивач просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 5 000 грн., починаючи стягнення із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 05 липня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи судом повідомлялась належним чином, направила до суду клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач подав заяву про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Спільне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки та не підтримують подружні стосунки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя. Наміру зберігати шлюб сторони не мають. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Окрім того, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи матеріальний стан сторін, обов`язку обох батьків по утриманню дитини та ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи положення ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 384 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення аліментів, за вимогу про розірвання шлюбу з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп., а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved