Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції ПАТ «[PERSON] Аваль» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 13.05.2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.. Позивач жодного разу не отримувала повідомлень про усунення порушень та не була повідомлена про вчинення напису. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, також суду пояснив, що його довірителька не пригадує що брала участь у якихось переговорах та підписувала протокол зустрічі 19.11.2011 року. Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судові засідання не зявлялась, про час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила, надала суду належним чином завірену копію виконавчого напису та документи на підставі яких його було вчинено. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 31 липня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль»» та [PERSON] укладено договір іпотеки (а.с.5-7), як забезпечення вимог, що витікають з кредитного договору від 30.07.2007 року укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль»» та [PERSON] (а.с.47-49). Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: однокімнатна квартира № 62, загальною площею 30, 4 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., яка розташована в будинку № 11 А, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Короля Данила та яка належить позивачці на праві власності (а.с.5). У звязку з неналежним виконанням позивачкою умов кредитного договору, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.50). До заяви про вчинення виконавчого напису представником [PERSON] нотаріусу було надано договір іпотеки та кредитний договір, вимогу від 14.11.2011 року (а.с.54), яку позивачка отримала 19.11.2011 року, як вбачається із протоколу зустрічі (а.с.55), розрахунок заборгованості (а.с.51-53). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Твердження представника позивача про те, що позивачка не отримувала вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, представником позивачки не надано суду доказів того, що підпис на протоколі зустрічі належить не [PERSON] Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Щодо твердження представника позивача про те, що заборгованість нараховано невірно, то суд вважає такі твердження безпідставними. Представник позивач не надав суду жодного доказу на спростування розрахунку заборгованості наданої представником Банку нотаріусу, розміру заборгованості також не спростовано. Щодо твердження представника позивача про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус порушив норми чинного законодавства, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172. Заборгованість або інша відповідальність є безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою КМУ. Відповідно до постанови КМУ від 29.06.1999р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису додаються: 1) оригінал нотаріально посвідченого договору; 2) документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Такі документи нотаріусу були надані представником банку. Чинним законодавством, що регулює нотаріальну діяльність, не надано визначення поняття «безспірна заборгованість». Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є не доведеними та не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 16, 18, 526, 527 ч.1, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed