Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок, як окремий об`єкт нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкоюпосилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 лютого 1998 року вона та її син успадкували в рівних частинах 3/10 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач також є власником Ѕ частини даного нерухомого як набутого подружжям за час шлюбу. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 06.07.2018 року позивач є власником 3/20 частини даного домоволодіння. Рішенням Третейського суду пр. Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» виділено як самостійний об`єкт права власності та визнано право власності на окремий об`єкт, що належить позивачу та [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] , які є попередніми власниками 2/5 частини даного житлового будинку. Позивач та її син [PERSON] дане рішення в установленому порядку не зареєстрували. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 424 м2, яка фактично поділена між сторонами. Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] . позовну заяву підтримав пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просив задовольнити, визнати за позивачем право власності на житловий будинок з погосподарським будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] як окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої адреси. Визнати за позивачем право користування земельною ділянкою площею 208 м2, що розташована за цією ж адресою, відповідно до кадастрового плану земельної ділянки . Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] в судовому засіданні заперечень щодо задоволення позовних вимог не надала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представники третіх осіб - Київської районної в м. Полтаві та орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 лютого 1998 року позивач [PERSON] та [PERSON] , успадкували в рівних частинах 3/10 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 12) Відповідно до свідоцтва про право власності від 16.02.1998 року [PERSON] належить право власності на Ѕ частину в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, яке складається з 3/10 частин житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 13). Рішенням Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації « Український правовий союз » від 22 червня 2006 року по справі № 2/190 виділено ( поділено ) у натурі як самостійний об`єкт права власності в два окремих об`єкти та визнано право власності на окремий об`єкт, належне [PERSON] та [PERSON] і належне [PERSON] та [PERSON] , домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] дане рішення в установленому законом порядку не зареєстрували. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 липня 2018 року після померлого [PERSON] , його мати [PERSON] успадкувала 3/20 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку зареєстрували рішення третейського суду, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, де їх частка складає одиницю. Право власності між даними співвласниками визначена як приватна спільна сумісна. Згідно договору купівлі - продажу від 05 жовтня 2006 року,який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М., [PERSON] та [PERSON] в рівних частках передали, а відповідачі в рівних частках прийняли в особисту власність житловий будинок з належними службовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, норма якої не визначена. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками кожен по ј частині нерухомого майна за адресою [ADDRESS] . Таким чином сторони не є співвласниками спірного майна по відношенню до позивача. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами по справі, відповідачі не є співвласниками по відношенню до позивача зазначеного нерухомого майна, а тому не могли порушити та не порушують її право про захист якого вона звернулась до суду. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Таким чином , позивачем заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, оскільки між сторонами взагалі відсутній будь-який спір щодо визнання права власності на житловий будинок як окремий об`єкт нерухомого майна та відповідачами не порушується в цій частині права позивача. Що стосується визнання за позивачем права користування земельною ділянкою площею 208 м2 , що розташована за адресою [ADDRESS] , то вирішуючи дану позовну вимогу суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Стаття 123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Таким чином, законодавством чітко встановлено повноваження державних органів щодо надання громадянам у користування земельних ділянок. Суд таких повноважень немає та не може підмінювати інший державний орган, що має відповідні права та обов`язки з приводу надання земельної ділянки у користування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не зверталась до Київської районної у місті Полтаві ради з питання щодо надання їй у користування земельної ділянки за адресою [ADDRESS] площею 208 м2, та як наслідок їй не було відмовлено у вчиненні таких дій, що свідчить про відсутність порушеного права.

Outcome: dismissed