Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеними вимогами, якими просив суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, що по вулиці Вишневій, 32 с. Гадзинка Житомирського району та області, оскільки такий договір був укладений при відсутності дійсної волі позивача на вчинення саме такого правочину. В судовому засіданні позивач та його представник позов повністю підтримали з підстав викладених в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов повністю заперечували та просили суд його не задовольняти та представник відповідача посилався, крім безпідставності вимог, і на пропуск строку позовної давності при зверненні до суду із даним позовом. Суд, заслухавши поясненні сторін у справі, заслухавши пояснення свідків та проаналізувавши матеріали справи встановив наступні факти та відповідно ним правовідносини. Відповідно до договору дарування від 28 грудня 2004 року позивач подарував відповідачеві зазначені обєкти нерухомості. Пунктом 5 укладеного договору сторони обумовлено, що відповідач та обдаровуваний надає право довічного користування вказаними земельною ділянкою та будинком позивачеві. В судовому засіданні позивач зазначив, що при укладанні договору не йшлося про дарування будинку, а йшлося про укладення договору довічного утримання. Відповідач, як продовжував пояснювати позивач, підстроїв все таким чином, що укладення договору у нотаріуса відбулось за таким сценарієм, який був необхідний відповідачеві, а саме уклали саме договір дарування замість бажаного договору довічного утримання. Як повідомила в судовому засіданні свідок приватний нотаріус [PERSON]. що посвідчувала укладання договору дарування оспорюваного позивачем, договір та його наслідки перед укладення розяснювався сторонам у справі, про що свідчить укладений договір. В судовому засіданні також досліджувалась копія справи про укладення договору дарування, оспорюваного позивачем з якого вбачається, що на момент укладення договору дружина позивача, що померла 31 жовтня 2009 року, надавала нотаріусу заяву, якою зазначала, що не заперечує проти дарування спільного з позивачем будинку та земельної ділянки відповідачеві у справі. Даний будинок та земельна ділянка були набуті під час перебування у зареєстрованому шлюбі між позивачем та його дружиною та даний факт не оспорювався. Проаналізувавши зазначене суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову і визнання договору дарування не дійсним, оскільки, як свідчать досліджені матеріали справи, а саме показання свідка нотаріуса [PERSON], заява [PERSON] (а.с.77) та матеріали нотаріальної справи дійсно укладався договір дарування і підстав вважати про відсутність дійсної волі позивача на укладення саме такого договору у суду відсутні. справа № 2 - 1507/10 -2- Оцінюючи показання свідків допитаних за клопотанням позивача слід відмітити наступне, що жоден з допитаних свідків не був присутній під час укладення договору дарування і не зазначив суду свідчень, які б зазначали про відсутність волі позивача на укладення даного договору та на примушування позивача укласти саме такий договір. Також свідки не зазначили про обєктивні дані які б вказували на обман або помилку позивача при укладенні такого гіравочину. Описування згаданими свідками стосунків між сторонами у справі і родичами на час укладення договору і які є неприязними на даний час, не оцінюються судом як обставина, що підтверджує неправильність або помилковість вчиненого правочину. Судом досконало не наводяться і не оцінюються показання кожного з свідків допитаних по даній справі оскільки показання таких свідків стосувались лише характеристиці стосунків між сторонами у справі до та після укладення договору оспорюваного позивачем. За клопотання відповідача по справі була проведена судово-психіатрична експертиза, висновком якої зазначено, що позивач розуміє значення своїх дій та може керувати ними, оскільки в даний час перебуває в задовільному стані здоров'я. Висновок такої експертизи не спростовує та не підтверджує правильність позовних вимог і сторонами у справі такий висновок ще піддавався критиці або розширеному тлумаченню, тому при оцінці доказів у справі такий висновок для суду має суто загальний характер. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормами ЦК України. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ст. 717 ЦК України). Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і визнання договору недійсним, оскільки порушень при укладенні такого договору в судовому засіданні зясовано не було з підстав зазначених позивачем. Відповідачем наголошувалось про пропуск строку позовної давності для звернення до суду за даними позовними вимогами. Позивачем та його представником в судовому засіданні не наводились приводу які б слугували підставами для відновлення такого строку або поважні причини які заважати подати позов в межах позовної давності. Разом з тим враховуючи, що позов не має підстав для його задоволення, позовна давність не застосовується. Оскільки в задоволенні позову слід відмовити не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат за розгляд даної справи. Відповідачем не ставились вимоги щодо судових витрат по даній спарві. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed