Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, у якій, уточнивши свої вимоги, просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, щомісячно і до повноліття доньки, посилаючись на те, що відповідач на даний час добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Інших стягнень на користь третіх осіб відповідач не має. 01 серпня 2017 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги щодо стягнення аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] в розмірі зазначеної вище частини від доходів відповідача, на що погодився своєю заявою відповідач, підтримала і просила задовольнити. У порядку ст. 132 ЦПК України до Фрунзенського районного суду міста Харкова за місцем реєстрації і фактичного проживання відповідача судом направлялося доручення та згідно наданих документів, отримавши позовні матеріали відповідач [PERSON] просив розглянути справу у Купянському міськрайонному суді у його відсутності та без фіксації засідання технічними засобами звукозапису. З приводу аліментів на доньку [PERSON] зазначив у заяві і поясненні, що готов сплачувати аліменти в розмірі ? частини від його заробітку, так як він перебуває на обліку в центрі зайнятості і має статус безробітного та у родині одна дитина ( а.с.22-31,35-40). На підставі наданих сторонами заяв фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Зясувавши позиції сторін та перевіривши матеріали справи, судом були встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Так, позивачка з відповідачем знаходились у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2012 року, що набрало законної сили 10 грудня 2012 року (а.с.6). Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка згідно довідки Лісностінківської сільської ради Купянського району Харківської області від 07.03.2017 року за № 119 мешкає з позивачкою з селі Лісна Стінка Купянського району Харківської області, вул. Тополина,1/2 ( а.с.5). Вивченням відомостей про особу відповідача по матеріалам справи встановлено, що він зареєстрований і мешкає в місті Харкові, пр-т М. Жукова, 51/112, з 29 травня 2017 року перебуває на обліку як безробітний в Харківському міському центрі зайнятості , що підтверджується копією довідки цього центру за № 3966 від 07.06.2017 р. (а.с. 37-39). Відомості про незадовільний стан здоровя відповідача та неможливість сплати ним аліментів , а також наявність інших стягнень по виконавчим листам відсутні. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За таких обставинах порушуються права, свободи, та інтереси неповнолітньої дитини та позивача, у звязку з чим, на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, які передбачають, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що позивачем наданими суду письмовими доказами було доведена необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитина та ці обставини не були жодним чином спростовані відповідачем, а також беручи до уваги встановлений діючим законодавством обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає даний уточнений позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допускається до негайного виконання на підставі ст. 367 ч.1 ЦПК України. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved