Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], а також враховуючи те, що [PERSON] є неадекватною, агресивною людиною та несе загрозу спокійному життю членів родини позивача та її дітей, одночасно просить суд винести заборону [PERSON] наближатися до її дітей та приходити за адресою проживання батьків позивача, а саме: [ADDRESS],та за адресою місця проживання позивача. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. У шлюбі позивача з відповідачем не перебувають та разом не мешкали. Батько дитини проживає окремо. Позивач зазначає, що з вересня 2016 року відповідач покладених законом на батька обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Він ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Жодного разу з вересня 2016 року відповідач не поцікавився за які кошти виховується дитина, харчується та вдягається. Разом з тим, [PERSON] додатково навчається в дитячому садку за який також необхідно сплачувати кошти. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Нею створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Більш того, 28 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем стався конфлікт, в ході якого відповідач застосував проти позивача фізичну силу (у присутності дітей), про що була написана заява до поліції та зняті побої. Заява зареєстрована в райвідділі міліції Харківського району за № 21390, ЕРД №12016220430004414. Також, як зазначає позивач у тексті позовної заяви, відповідач неодноразово застосовував фізичну силу проти сина відповідача - [PERSON], [INFO], який не є сином відповідача. Зокрема, 17 березня 2017 року між ними стався конфлікт, в ході якого відповідач застосував проти сина позивача фізичну силу про що була написана до поліції заява про спричинення тілесних ушкоджень сину та зняті побої. Заява зареєстрована в райвідділі міліції Харківського району , ЕРД № 12017220430000552. На зазначені факти, позивач вказує, як на такі, що можна розцінювати як ухиляння від виховання дитини батько, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Також, позивач вказує, що своїми діями відповідач заважає спокійному та злагодженому життю дітей позивача, життю позивача та життю батьків, оскільки внаслідок його неадекватної та агресивної поведінки сім'я позивача знаходиться в постійному нервовому напруженні. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засідання позивач [PERSON] позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду телефонограму, в якій вказав, що просить розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи - служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Суд, вислухавши всіх учасників у справі, оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданої 19 лютого 2014 року виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради, на підставі актового запису №15). У відповідності до довідки за вих.№755 від 08.06.2017, виданої виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, за адресою [ADDRESS], дійсно зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Звертаючись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, позивачем надано до суду докази, які на її думку, вказують на обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, з яких встановлено наступне. Так, відповідно до копії довідки за вих.№72 від 02.06.2017, виданої Завідувачем Покотилівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу, [PERSON], [INFO], дійсно відвідує Покотилівський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області. Батько дитини в закладі не з'являється, доньку приводить та забирає із садка мама. Мати бере участь у батьківських зборах та інших заходах, сумлінно відноситься до своїх материнських обов'язків, дитина завжди охайна, доглянута. Згідно копії довідки про прийняття і реєстрацію заяви, підписаної слідчим Харківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області [PERSON], факт спричинення тілесних ушкоджень гр.[PERSON], [INFO], яке мало місце 28.11.2016 близько 19-00 годині в [ADDRESS], внесено 28.11.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, реєстраційний №12016220430004414, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також у відповідності до копії довідки про прийняття і реєстрацію заяви, підписаної старшим слідчим Харківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області [PERSON], факт спричинення тілесних ушкоджень гр.[PERSON], 2002 р.н., яке мало місце 17.03.2017 близько 17-00 годині в [ADDRESS], внесено 18.03.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, реєстраційний №12017220430000552, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Щодо даних довідок та факту внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про спричинення тілесних ушкоджень, позивачем в судовому засіданні зазначено, що дані провадження було закрито, а відтак, суд не може взяти їх до уваги, адже вина особи не встановлена у порядку визначеному законом. У відповідності до висновку наданого Харківською районною державною адміністрацією Харківської області за вих.№01-19/1981 від 26.07.2017 встановлено, що [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON], 2014 р.н., та неповнолітнім сином [PERSON], 2002 р.н., зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Родина мешкає у двокімнатному одноповерховому будинку, загальною площею 35,30 кв.м., що належить на праві приватної власності матері дитини. Умови проживання задовільні, будинок обладнаний централізованим водо-, газопостачанням, водовідведенням. Малолітня [PERSON] має окреме ліжко, місце для зберігання особистих речей, багато іграшок, книг, розвиваючих ігор. Для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови (довідка виконкому Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області №756 від 08.06.2017, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.06.2010 № 26553995, акт обстеження умов проживання комісії Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, акт обстеження матеріально-побутових умов від 09.06.2017 депутата Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області). За час проживання на території сел. Покотилівка Харківського району Харківської області, відносно [PERSON], 1987 р.н., заяв та скарг від мешканців селища не надходило. [PERSON] неодноразово зверталася до Харківського відділу поліції з заявами про вчинені правопорушення відносно неї (інформація ДОП СППП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області). Під час проведення бесіди з матір'ю дитини було з'ясовано, що обставинами, які призвели виникнення спору між батьками [PERSON] є те, що [PERSON] не утримує дитину матеріально, не бере участі у її вихованні, лікуванні, оздоровленні, не займається фізичним та духовним розвитком дитини. Також [PERSON] пояснила, що [PERSON] спричинив в ході конфлікту тілесні ушкодження їй та її старшому сину [PERSON], у зв'язку з чим вона була вимушена звертатися до відділу поліції (протокол бесіди від 13.06.2017, довідки про прийняття та реєстрацію заяв). В позовній заяві [PERSON] зазначає, що батько дитини з вересня 2016 року покладених на нього батьківських обов'язків не виконує, не бере виховної, матеріальної, грошової, посильної, трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Разом з тим, у висновку Харківської районної державної адміністрації Харківської області далі вказано, що за результатами проведеної бесіди з [PERSON] було встановлено, що він зареєстрований та проживає окремо від дитини в частині будинку, яка належить його матері, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Будинок одноповерховий, складається з трьох жилих кімнат, облаштований автономним опаленням, електро-, водопостачанням, водовідведенням. Житлові умови задовільні (довідка виконкому Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області про склад сім'ї № 700 від 01.06.2017, копія заповіту від 09.06.1988, свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.09.1971, видане Покотилівською селищною радою Харківського району Харківської області, акт депутата Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 03.06.2017, протокол бесіди від 14.06.2017). Відповідно до характеристики депутата Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 03.06.2017 під час проживання в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області зауважень та скарг на адресу [PERSON] не надходило. [PERSON] працював в ТОВ АФ «Червонозаводське бурякогосподарство» з 12.01.2016 по 16.12.2016 охоронцем. За період роботи зарекомендував себе з позитивного боку, користувався авторитетом серед працівників та керівників колективу. Відповідно до довідки ТОВ «Комтико» вих. № 4 від 25.05.2017 [PERSON] з 03.05.2017 працює в ТОВ водієм. Згідно з характеристикою ТОВ «Комтико» (вих. № 3 від 25.05.2017) він зарекомендував себе виключно з позитивного боку. Також, [PERSON] надав сертифікат серії 12ЯЯФ №934166 від 22.06.2017 про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичну довідку серії 10 ААЕ №359627. Окрім того, [PERSON], 1971 р.н., 02.06.2017 звернувся до служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про розгляд питання про прийняття органом опіки та піклування рішення про визначення його участі у вихованні доньки [PERSON], 2014 р.н, та встановити її порядок. Під час бесіди [PERSON] пояснив, що у зв'язку з тимчасовою відсутністю постійного місця роботи з кінця 2016 року та на початку 2017 року він не міг надавати матеріальну та грошову допомогу на утримання доньки, що стало причиною конфлікту між ним та [PERSON] Також, він пояснив, що на даний час він офіційно працює, має стабільний дохід та зобов'язується сплатити заборгованість по аліментам в найкоротший термін. Наприкінці у висновку зазначено, що Харківська районна державна адміністрація вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Суд, проаналізувавши приведені вище докази та приймаючи рішення у даній справі, керується наступними положення законодавства України. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно роз'яснень, які містяться в абз.2 п.18 приведеної вище постанови Пленуму, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» (від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, п. 78.) Практика Європейського суду з прав людини встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. (рішення у справах «Савіни проти України» від 18 грудня 2008року та «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Матеріали справи дійсно містять докази складних, неприязних стосунків між батьками дитини, які в тому числі пов'язані з скрутним фінансовим становищем відповідача, однак це не впливає на обсяг обов'язків батьків по відношенню до дитини, а також не може свідчити про свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками. Разом з тим, доводи, на які посилається позивач, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідача, не є такими, що вказують на необхідність застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав на дитину. Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON]. Разом з тим, вимога позовної заяви щодо винесення заборони відповідачу наближатися до дітей позивача та приходити за адресою проживання батьків позивача, ([ADDRESS]) та за адресою місця проживання позивача ([ADDRESS]), визначена позивачем у спосіб, що не передбачений ст.16 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON], про позбавлення батьківських прав та заборону вчинення інших дій, слід відмовити. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2017 року позивачу було задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі. Таким чином, суд

Outcome: approved