Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила припинити право власності [PERSON] на належну їй 1/6 частку автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, яка є спільною частковою власністю, з виплатою їй відповідної грошової компенсації. Визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/24 частку автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний. Визнати за [PERSON] , право власності на 1/24 частку автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний. Визнати за [PERSON] , право власності на 1/24 частку автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний. В обгрунтування вимог позивач зазначила, що [INFO] її чоловік, [PERSON] помер. Після смерті якого відкрилася спадщина, яку прийняли [PERSON] - дружина померлого, їх неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , а також мати померлого - [PERSON] . Батько померлого, [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON] . На теперішній час, їй на праві спільної часткової власності належить 7/12 частки автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску. Відповідачу, [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить 1/6 (у тому числі з урахуванням 1/12 частки у спадщині, від якої відмовився на її користь батько спадкодавця - [PERSON] ) частки автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, що вбачається з свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. 02 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1996. Вказувала, що вказаний автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, вони з чоловіком придбали виключно для потреб їх сім`ї: возити дітей до школи, дитячого садку, лікарні, за місто тощо. Автомобіль весь час перебував та перебуває у їх користуванні. Вона самостійно підтримує належний технічний стан автомобіля, за власний рахунок необхідний поточний ремонт. Відповідачка ніколи не цікавилася станом вказаного автомобіля, жодної участі в його утриманні, ремонті не приймала. Спільне володіння та користування спірним автомобілем між ними неможливе з огляду на те, що вона разом з дітьми мешкає у м. Харків, а відповідач у Полтавській області. Крім того, після смерті чоловіка та батька дітей [PERSON] вони фактично не спілкуються, родинних зв`язків не підтримують. З огляду на вищезазначене з урахуванням того, що частка, яка належить відповідачу на праві власності в спірному автомобілі є незначною, вважала можливим припинення власності відповідачки на належну їй частку в автомобілі, крім того, таке припинення не завдасть будь-якої шкоди інтересам відповідача як співвласника. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст.\~12,\~81,\~82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Перевіряючи обґрунтованість пред`явлених вимог позивача, суд виходить з наступного. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 08 червня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управляння юстиції , актовий запис №635 від 08 червня 2001 р.( а.с.15). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ( 12-14). Під час шлюбу за спільні кошти подружжя придбано автомобіль марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний. Автомобіль марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний був придбаний ними 11.05.2012 року і зареєстрований за [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 16). Після смерті відкрилася спадщина, яку прийняли [PERSON] - дружина померлого, діти - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , а також мати померлого - [PERSON] . Батько померлого, [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON] . На теперішній час, позивачу на праві спільної часткової власності належить 7/12 частки автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний з яких: 1/2 частка автомобілю належить на підставі свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. 02 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1990 та 1/12 частка автомобілю належить їй на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. 02 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1998, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Неповнолітньому сину, [PERSON] , [INFO] , на праві спільної часткової власності належить 1/12 частка автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. 02 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1992, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Малолітньому сину, [PERSON] , [INFO] , на праві спільної часткової власності належить 1/12 частка автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. 02 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1994, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Малолітньому сину, [PERSON] , [INFO] , на праві спільної часткової власності належить 1/12 частка автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. 02 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1996, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачу, [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить 1/6 (у тому числі з урахуванням 1/12 частки у спадщині, від якої відмовився на її користь батько спадкодавця - [PERSON] ) частки автомобілю марки HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, що вбачається з свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. 02 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1996. Позивач зазначає, що вказаний автомобіль HYUNDAI TUCSON 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , колір чорний, вони з чоловіком придбали виключно для потреб їх сім`ї, возити дітей до школи, дитячого садку, лікарні, за місто тощо. Автомобіль весь час перебував та перебуває у їх користуванні. Вона самостійно підтримує належний технічний стан автомобіля, робить за власний рахунок необхідний поточний ремонт. У відповідності до положень ст.ст.\~317,319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно з правовою позицію Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Таким чином, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК Україниза умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. В силу положень ч. 2\~ст. 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України\~\~від 16.01.2012 року по справі № 6-81кс11 (№ в ЄДРСРУ 21355285), від 15.05.2013 року по справі № 6-37цс13 (№ в ЄДРСРУ 31701323) та від 02.07.2014 року по справі № 6-68цс14 (№ в ЄДРСРУ 39783878), по справі №6-1943цс16. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved