Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на належну їй 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частину будівель в порядку спадкування за законом, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй та її чоловіку [PERSON] на праві власності належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по зазначеній адресі. Свідоцтво на право власності на даний житловий будинок, господарські будівлі та споруди було видано 05.01.1990 року у відповідності із рішенням виконкому Тлумацької районної ради за № 205 від 13.12.1989 року, якого немає в наявності і яке не є дійсним, так як станом на 01.07.1990 року їхнє господарство належало до типу колгоспного двору і їм двом належало по 1/2 частині будівель. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно. [PERSON] після смерті [PERSON] вступила в управління спадковим майном, так як проживала разом з ним, вели спільне господарство. [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, їй в нотаріальному порядку відмовлено у такому, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на належну їй 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частину будівель в порядку спадкування за законом, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, в прохальній частині позовної заяви просить справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву № 279/02-11 від 12.09.2018, у якій вказав, що позов визнають, заперечень проти позову не мають та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року житловий будинок в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області числився колгоспним двором, склад сім'ї: голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані в 1973 році (а.с. 5-7). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів № 59620 від 08.09.2017 року згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 247, власник [PERSON] Іванович-голова колгоспного двору (а.с. 8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], успадкувавши належну йому 1/2 частину будинку, оскільки вступила в управління спадковим майном, до дня смерті проживали разом та вели спільне господарство. (Довідка Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 210/02-11 від 19.07.2018 року (а.с. 9). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 235/2018 від 24.06.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Дузінкевич С.М. Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Дузінкевич С.М. Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області №670/02-31 від 24.07.2018 (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме: 745 грн.72 коп. На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved