Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь витрати в сумі 3192,52грн. понесені нею внаслідок оплати комунальних послуг за період з травня 2015р. по червень 2017р.. В обґрунтування позову зазначено, що сторони спільно користуються квартирою та споживають житлово-комунальні послуги, але відповідач в добровільному порядку не здійснює їх оплату. Враховуючи, що позивач самостійно оплачувала комунальні послуги протягом певного періоду часу, то вимагає відшкодування їй половини сплачених нею коштів за рахунок відповідача. Відповідач відзиву не надав. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що між ним та позивачкою існує домовленість, щодо сплати ними комунальних послуг в рівних частках, як фактичними користувачами квартири. Обставини, викладені в позові визнає, проте зауважив, що ним і самостійно частково оплачувались комунальні послуги протягом 2015-2017рр., а тому просив суд врахувати зазначені обставини при винесенні рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони проживають разом в квартирі за адресою: [ADDRESS] (далі квартира). Дана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачці та [PERSON] (донька сторін) на підставі свідоцтва про право власності, САВ 280623, виданого 11.10.2007р. органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету /а.с.41/, а відповідач має право користування квартирою, оскільки набув таке право як член сімї наймача. В квартирі зареєстровані чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], - проте фактично в квартирі проживають позивач та відповідач. Між сторонами існує домовленість про те, що саме вони удвох здійснюють оплату всіх комунальних послуг, що повязані із експлуатацією та утриманням квартири, в рівних частках. При цьому рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси від 15.10.2003р. №500 відкрито два особові рахунки на квартиру /а.с.24/, а тому оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території сторони здійснюють окремо один від одного. Всі ж інші комунальні послуги (тепло-, газо-, електро- та водопостачання, а також водовідведення) обчислюються щодо квартири по відповідним особовим рахункам, які відкриті з привязкою до обєкту надання послуг (квартира в цілому). За період з травня 2015року по червень 2017рік позивач здійснювала оплату комунальних послуг (тепло-, газо-, електро- та водопостачання, а також водовідведення), які надавались щодо квартири, внаслідок чого витратила 6379,80грн., що підтверджується відповідними квитанціями /а.с.5-19/. Відповідач нерегулярно бере участь у здійсненні витрат з оплати комунальних послуг. Так за період з травня 2015 року по червень 2017 року ним сплачено комунальних послуг (тепло-, газо-, електро-, водопостачання і водовідведення) на суму 917,11грн, що також підтверджується відповідними квитанціями /а.с.46-52/. Оскільки в добровільному порядку відповідач не відшкодовує позивачу витрати з оплати комунальних послуг вона звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 3192,52грн. Тож між сторонами виник спір з приводу виконання обовязків власників житла з оплати витрат, повязаних з його утриманням, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Житлового кодексу України (далі ЖК). Згідно ст.322 ЦК власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як встановлено судом, договори з надання комунальних послуг щодо квартири оформлені на імя позивачки так і відповідача. Сторони та їх донька, яка є співвласником квартири, домовились між собою, що витрати з оплати комунальних послуг позивача та відповідач несуть разом в рівних частках. Таким чином, фактично між сторонами існує договір найму, відповідно до якого відповідач виступає наймачем житла, а позивач наймодавцем. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже за змістом зазначених норм закону, в контексті положень ст.ст.509, 526 ЦК України, сторони зобовязані в рівних частках здійснювати оплату комунальних послуг, що надаються постачальниками таких послуг до квартири. За загальним правилом, оплата комунальних послуг здійснюється щомісячно, протягом місяця наступного за місяцем, в якому надавались такі послуги. Отже зобовязання сторін з оплати комунальних послуг виникає щомісячно. В той же час перед постачальниками більшості житлово-комунальних послуг (тепло-, газо-, електро-, водопостачання і водовідведення) сторони виступають як один споживач, оскільки на квартири відкритий один особовий рахунок, а тому перед таким постачальником вони є солідарними боржниками, як споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. За період з травня 2015р. по червень 2017р. сторонами здійснено оплату житлово-комунальних послуг з тепло-, газо-, електро-, водопостачання і водовідведення на загальну суму 7296,91грн, з яких 6379,80грн сплачено позивачем /а.с.5-19/ і 917,11грн сплачено відповідачем /а.с.46-52/. В той же час згідно укладеної між сторонами угоди кожен з них має сплачувати по 50% таких витрат, тобто по 3648,45грн (7296,91грн * 50%). Таким чином, відповідач допустив порушення виконання свого зобовязання з участі в оплаті комунальних послуг на суму 2731,34грн (3648,45грн - 917,11грн), а тому позивач має право на стягнення з відповідача таких коштів. Відповідно до ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Беручи до уваги, що відповідач не дотримався укладеної між сторонами угоди щодо порядку здійснення кожним з них участі в оплаті комунальних послуг, і сплатив комунальних послуг на 2731,34грн менше, ніж мав би для досягнення рівності участі сторін в оплаті таких витрат, то саме така сума має бути відшкодована ним позивачу. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За наслідками розгляду справи позивачем понесені судові витрати, які складають з оплати судового збору в розмірі 640грн. /а.с.1/. Беручи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК з урахуванням принципу пропорційності, відповідач має відшкодувати позивачу судові витрати в розмірі 550грн., відповідно до відсоткового значення розміру позовних вимог, що підлягають задоволенню порівняно з тими, що були заявлені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial