Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить Усунути перешкоди у здійсненні [PERSON], [INFO], права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS], шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS], а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказану квартиру вона придбала у відповідача, який не звільнив квартиру після укладення договору купівлі-продажу, продовжує в ній проживати, чим порушує її права власника квартири. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки, а тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS], яку вона придбала 06.08.2008 року у відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Білик О.Г., зареєстрованого 06.08.2008 року в реєстрі за № 2-4859, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 23.04.2009 року, реєстраційний номер 22194900 ( а.с. 6-8). Відповідач після відчуження квартири не звільнив її, не знявся з реєстраційного обліку та продовжує в ній проживати на даний час, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, видану 13.05.2015 року житлово-експлуатаційною конторою № 6 та адресною довідкою ДМС( а.с.10,13). Відповідно до наданих суду письмових доказів між сторонами у справі договір найму житлового приміщення не укладався. На вимогу власника квартири звільнити житлове приміщення відповідач не реагує, продовжує проживати в ній, чим порушує її законні права та інтереси. У відповідності до ст.ст. 317,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права користування та розпорядження власним майном. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української PCP, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право у особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. По справі вбачається, що позивач маючи похилий вік має намір використовувати квартиру для власних потреб, але не може заселитися до своєї квартири, оскільки фактично там мешкає відповідач, який також перебуває і на реєстраційному обліку. При вирішені цивільного спору суд враховує, що право власності на квартиру відповідача [PERSON] згідно зі ст. 346 ЦК України припинилось 06.08.2008 року в зв'язку з укладанням договору купівлі-продажу, відповідно припинилось і право відповідача на користування квартирою, який не є членом сім'ї позивача, а тому незаконно без будь-яких правових підстав проживає та зареєстрований у квартирі. В силу приписів статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підставами зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст.109 Житлового кодексу Української PCP, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Враховуючи, що відповідач [PERSON] незаконно, без будь-яких правових підстав проживає та зареєстрований у квартирі, власником якої є [PERSON], чим створює перешкоди у здійсненні власнику права користування і розпорядження житлом та порушує її права і законні інтереси, тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved