Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до свого сина [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, щоїйна праві власності належить квартира № [ADDRESS]. В квартирі також зареєстрований її син [PERSON]. Відповідач у квартиріне проживає з 2011 року, де на даний час перебуває відповідач їй не відомо. Через реєстрацію сина в квартирі вона не може отримати субсидію на комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись за закінченням терміну зберігання, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Власником квартири № [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується копією договору дарування та витягом про реєстрацію права власності від 27.09.2006 року (а.с.11-13). Як вбачається із копії будинкової книги (а.с.5-10) та відомостей про реєстрацію відповідача наданих на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.08.2008 року по теперішній час. Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Враховуючи, що квартира № [ADDRESS] належить позивачціна праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із заяви № 02-02/00048 від 26.09.2018 року, яка засвідчена паспортистом КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», [PERSON] та [PERSON] підтверджують, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). [PERSON] у заяві № 02-02/00002 від 30.10.2017 року також підтверджує факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Отже, відповідач не проживає в квартирі № [ADDRESS] понад один рік, не несе витрати по утриманню житла, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідач в судові засідання не з'являвся, відзиву та доказів на спростування вимог позивача суду не надав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved