Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 13 квітня 2019 року Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №33; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня подання заяви до досягненням дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій формі в сумі 2000 грн., щомісяця та до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] . Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 13 квітня 2019 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час із відповідачем подружні стосунки припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, бюджет в кожного свій. Шлюбні стосунки припинені з причин відсутності взаємного порозуміння та поваги. Відповідач не забезпечує сім`ю матеріально, не дбає про родину, не приділяє належну увагу і повагу до дружини та сина. Син проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. ЇЇ матеріальне становище не дає змоги для самостійного утримання дитини в зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, який працює в ТДВ «Колос» однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має змоги працювати і утримувати себе. Враховуючи вищенаведені обставини вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, з матеріалів справи вбачається, що вона просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положень п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Будь-які клопотання чи заяви від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 13 квітня 2019 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №33 (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження серії [NUMBER] зазначений відповідач (а.с.10). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, а також довідки №279 від 01 березня 2021 року виданої Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, позивач зареєстрована та проживає по [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить син - [PERSON] , [INFO] (а.с.8;11). Довідка видана завідуючою дошкільного навчального закладу «Віночок» с.Диківка від 01 березня 2021 року свідчить про те, що [PERSON] дійсно знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, по досягненню нею трирічного віку (а.с.12). Доказів про доходи відповідача суду не надано. За змістом ст.24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи викладене вище, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, що відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб зареєстрований між сторонами шлюб підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповдіно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач в судове засідання не з`явився, відсутні дані щодо незадовільного стану відповідача його здоров`я чи знаходження на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] , який знаходиться на утриманні позивача, погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісяця, до його повноліття. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, до досягнення цією дитиною віку трьох років, суд приходить до наступного. Положеннями ч.1 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. ч. 2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Тобто, для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Доказів про наявність у відповідача доходів, чи будь- яких матеріальних активів як джерела виплати аліментів на утримання дружини, позивачем не надано, але вказано, що він має постійне місце роботи. Заявлена до стягнення сума аліментів - 2000 грн., яку позивач бажає отримувати не обґрунтована. За вказаних обставин, суд не знаходить підстав, для стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів у заявленій сумі. Але, все ж виходячи з принципів розумностіі і справедливості, враховуючи, те що позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач є особою працездатного віку, доказів на спростування доводів позивача про офіційне працевлаштування чи наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності доходу, майна, наявності інших утриманців ним суду не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на її триманні аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу в сумі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на її користь. А так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, судовий збір в цій частині позову в сумі 908 грн. 00 коп. стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial