Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], якій відповідно до розпорядження Подільської в м. Києві РДА №74 від 06.02.2015 року надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування». Просила суд позбавити батьківських прав матір дитини [PERSON], з тих підстав, що дитина повністю знаходиться на утриманні бабусі [PERSON], яка матеріально забезпечує онуку, приймає участь у її фізичному та духовному розвитку, мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не сплачує аліменти, визначені за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. на її утримання, за весь час перебування дитини під опікою бабусі, матір жодного разу не ставила питання про повернення її на виховання в сім'ю. В судовому засіданні представник позивача Гайдай С.Б. позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належно, причини неявки суду невідомі. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності в заочному порядку згідно ст.224 ЦПК України. 3-тя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Зазначила, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, вихованням дочки не займається, матеріально її не утримує, не займається медичним обстеженням дочки, її лікуванням. Прокурор Київської місцевої прокуратури №7 Іванова О.П. в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO], є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.03.2006 року, видане Відділом РАЦС Подільського РУЮ в м. Києві, актовий запис №356 (а.с. 6). Батько дитини [PERSON] помер [INFO]., про що свідчить свідоцтво про смерть від 07.02.2011 р. (а.с. 17). Згідно довідки форми №3, виданої ЖБК «Маяк» №3/10/2015 від 23.10.2015 р. третя особа [PERSON] разом із онукою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). За рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. відібрано малолітню [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Передано малолітню [PERSON] органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації. Стягнуто з [PERSON] на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передана малолітня [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 03.07.2014 р. і до досягнення повноліття 23.02.2024 р. (а.с. 20-24). Розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №74 від 06.02.2015 р. надано малолітній [PERSON], [INFO], статус «дитина, позбавлена батьківського піклування» (а.с. 19). Крім того, встановлено опіку та призначено [PERSON] опікуном над малолітньою онукою [PERSON], що підтверджується розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №75 від 06.02.2015 р. (а.с. 7). З довідки ВДВС Подільського РУЮ у м. №41689 від 04.11.2015 р. вбачається, що [PERSON], як опікун малолітньої, не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 01.04.2015 р. по 30.09.2015 р. згідно з виконавчим листом №758/7592/14-ц від 27.01.2015 р., який видано Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку на утримання дитини [PERSON] починаючи з 03.07.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття 23.02.2024 р. (а.с. 25). З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] навчається в 4-А класі середньої загальноосвітньої школи №6 Подільського району м. Києва (а.с. 68). За період навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна учениця, має достатній рівень навчальних досягнень за усіх предметів. Дитина проживає з бабусею, яка приділяє дуже велику увагу вихованню та навчанню дитини, стосунки з опікуном приязні та теплі (а.с. 69). З акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], складеного 12.05.2016 р. Службою у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що санітарно-гігієнічні умови житла відповідають нормі. Квартира обладнана всіма необхідними комунальними зручностями, в наявності функціонуюча побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені задовільні умови, у дитини є окрема кімната, яка об лаштована меблями та речами, необхідними для відпочинку та навчання дитини (а.с. 70). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач самоусунулась від виховання дитини, стосунків із дочкою не підтримує, не піклується як мати про свою дитину, не цікавиться станом її здоров'я, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов'язків, місце її перебування на день розгляду справи невідоме. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №106-2334 від 14.04.2016 року вбачається, що мати дитини - громадянка [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки, вихованням дочки не займається, матеріально її не утримує, не займається медичним обстеженням дочки, її лікуванням, не цікавиться її навчанням та розвитком. За весь час перебування дочки під опікою, матір жодного разу не ставила питання про повернення дитини на виховання в сім'ю. Відповідно до ст. 164 СК України Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 59). Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно дочки не виконує, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги дитині з боку матері, небажання відповідача займатися вихованням дитини та її матеріально забезпечувати, спілкуватися з нею, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved