Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом з урахуванням уточнень, посилаючись на те, що 26 травня 2015 року вона прийнята на посаду шкільної медичної сестри Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області згідно наказу №30 - к/тр від 25 травня 2015 року. Вказаний наказ знаходиться у Відповідача. 31 березня 2017 року її звільнено з займаної посади згідно п.7 ст.40 КЗпП України на підставі наказу від 31 березня 2017 року №37-к/т. Про звільнення її повідомлено усно працівниками відділу кадрів Відповідача. Трудову книжку всупереч ч.1 ст.47 КЗпП нею було отримано лише 21 квітня 2017 року. Звільнення її з посади вважає незаконним виходячи з наступного. Звільнення є одним із видів дисциплінарних стягнень. Відповідно до законодавства становлення стану нетверезості, алкогольного та наркотичного сп»яніння є компетенцією виключно лікаря, що має спеціальні знання та пристрої. З дня прийняття її на посаду до дня звільнення, жодного медичного огляду для встановлення наявності стану наркотичного, алкогольного або токсичного стану сп»яніння щодо неї не проводилось. Пропозицій пройти медичний огляд не надходило. Таким чином, Відповідачем порушено порядок накладення адміністративного стягнення, що є підставою для його скасування. 30 березня 2017 року вона перебувала на робочому місці у медичному пункті Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, напередодні, керівництво Відповідача примушувало її фарбувати труби на спортивному майданчику школи, що не входить в її посадові обов»язки. У вказаному кабінеті лакофарбовані матеріали від яких йшов різкий запах. Після декількох годин перебуваючи у кабінеті у неї почало паморочитись в голові виникло почуття нудоти, а колір шкіри став блідим. Пари фарби могли спричинити погіршення стану її здоров»я. Можливо данний стан дав підстави вважати, що вона перебуває в стані сп»яніння. Всупереч ч.1 ст.149 КЗпП жодної пропозиції від Відповідача щодо надання нею пояснень з приводу ситуації, що склалася вона не отримувала. На день подання позовної заяви довідка про її доходи Відповідачем не видана. За наявною інформацією вона отримувала мінімальну заробітну плату. Щодо стягнення моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 000,00 гривень зазначає, що вона виразилась у стражданнях та переживаннях, а а також життєвих незручностей, пов»язаних з неможливістю влаштуватись на роботу, оскільки їй трудову книжку було повернуто лише 21 квітня 2017 року. Крім того, вона була вимушена докладати додаткві зусилля до організації свого життя, адже додаткових джерел заробітку вона не має. Влаштуватися на будь-яку роботу, навіть за спеціальністю, маючи запис про звільнення за п.7 ст.40 КЗпП України практично неможливо. Також зазначає, що має захворювання «перфоративний середній отит (мезотимпанит) справа», яке з»явилось у неї після стресу, який вона пережила внаслідок незаконного звільнення. Не відомо скільки коштів ще буде витрачено на її лікування. Крім того, у разі поновлення її на роботі у трудовій книжці залишиться запис про звільнення за статтею, яка викликає масу підозр та сумнівів у работодавців. Работодавець фактично позбавив її права на працю та незаконне звільнення буде переслідувати її до пенсії. Просить суд: 1. Визнати незаконним наказ про звільнення [PERSON] з посади шкільної медичної сестри Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області №37-к/т від 31 березня 2017 року; 2. Поновити її на посаді шкільної медичної сестри Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області; 3. Стягнути з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 19835,20 гривень. 4. Стягнути з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 гривень; 5. Рішення суду допустити до негайного виконання. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В ході судового розгляду підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заперечення, де зазначає, що позов [PERSON] про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, адміністрація Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області - не визнає, так як вважає його безпідставним, та необгрунтованим виходячи з наступного. 30 березня 2017 року о 14 год. 50 хвил. на подвірї Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, за адресою: вул. Сонячна, 10, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, біля входу в навчальний заклад нарядом патрульної поліції була затримана гр. [PERSON] у пяному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. Стосовно зазначеної громадянки зібрано матеріали та було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №158141 від 30 березня 2017 року за вчинення правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 178 КУпАП. За розглядом матеріалів адміністративної справи на гр. [PERSON], винесено постанову серія АА №264759 від 30 березня 2017 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності і накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 (вісімдесяти пяти) гривень. Робота повинна виконуватись працівником у нормальному фізичному стані. В нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння працівник не може критично оцінювати свої дії, втрачає почуття дозволеного і відповідальності, виникає загроза створення аварійної ситуації та травматизму. З огляду на те, що вищезазначені події з гр. [PERSON] відбувалися в робочий час та на території навчального закладу (її місця роботи), завгоспом школи [PERSON] на імя директора була подана докладна записка з матеріалами. Дирекцією Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області було прийнято рішення про проведення службового розслідування обставин, які мали місце 30 березня 2017 року і учасником яких була працівник - медична сестра навчального закладу [PERSON] Був виданий наказ по навчальному закладу №128 від 30 березня 2017 року про створення комісії для проведення службового розслідування, до складу якої увійшли: голова комісії: заступник директора з навчально-виховної роботи, відповідальна особа за виконання посадових обовязків працівниками закладу [PERSON]; члени комісії: заступник директора з виховної роботи, відповідальна особа за охорону праці в навчальному закладі [PERSON], вчитель української мови та літератури, голова профспілкового комітету КЗШ №102 [PERSON] 31 березня 2017 року комісією було проведено службове розслідування, в ході якого було встановлено факт появи 30 березня 2017 року о 14 год. 50 хв. на роботі в нетверезому стані медичної сестри навчального закладу [PERSON] О.В. За результатами цього розслідування, був складений Акт проведення службового розслідування випадку, що стався 30 березня 2017 року о 14 год. 50 хв. За висновками комісії: комісією запропоновано застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення відповідно п. 2 ч. 1 ст. 147 КЗпП України та звільнити згідно з п. 7 ст. 40 КЗпП України. Отримати пояснення та ознайомити позивачку з матеріалами службового розслідування комісія не мала змоги в звязку з тим, що 31 березня 2017 гр. [PERSON] була відсутня на робочому місці без поважних причин. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст. 27 ЦПК України), яким суд має дати відповідну оцінку (п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 1992 pоку). Звільнення за появу на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп'яніння застосовується до працівника незалежно від того, чи притягався він раніше до дисциплінарної відповідальності та чи вживались до нього заходи громадського стягнення. Власник або уповноважений ним орган вправі звільнити працівника за цією підставою і при одноразовому порушенні трудової дисципліни. Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого дисциплінарного порушення працівником [PERSON], доведеність її вини, дирекція Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області прийняла рішення про звільнення позивачки за появу на роботі у нетверезому стані, за п. 7 ст. 40 КЗпП України, про що 31 березня 2107 року був виданий наказ за №37-к/т та було внесено відповідний запис до трудової книжки працівника. 31 березня 2017 року ознайомити позивачку з наказом про звільнення, надати його копію та видати трудову книжку адміністрація навчального закладу не мала змоги в звязку з тим, що 31 березня 2017 року гр. [PERSON] була відсутня на робочому місці без поважних причин. Лише 21 квітня 2017 року позивачу трудову книжку було видано особисто. Структурного підрозділу такого, як відділ кадрів штатним розкладом в навчальному закладі не передбачено. Окремі обовязки з ведення кадрової документації включені до посадових обовязків різних посадових осіб. Відповідно, різні документи, які стосуються кадрового забезпечення зберігаються у зазначених посадових осіб. Підписання та видача їх та зроблених з них копій проводиться за повідомленням директора. Копію наказу про звільнення гр. [PERSON] того ж дня не отримала так, як відмовилась дочекатись директора, який повинен був прибути з відрядження на момент її звернення. Будь-яких звернень чи запитів про надання документів кадрового обігу щодо позивачки з її боку на адресу адміністрації навчального закладу не надходило. Розрахунок з гр. [PERSON] був проведений вчасно та в повному обсязі. Кошти були перераховані на її особистий рахунок. Також зазначає, що Позивачкою в позові викладена недостовірна інформація. Обставини спотворені та не відповідають дійсності. Позивачка посилається на те, що нібито керівництво навчального закладу примушувало її виконувати роботу, що не входила в її трудові обовязки, але жодного доказу цього не наводить. Керівництво навчального закладу ні в якому разі не примушувало [PERSON] виконувати роботи не обумовлені її трудовим договором. Позивачка посилається на те, що нібито в приміщенні медпункту навчального закладу зберігалися лакофарбові матеріали, але жодного доказу доказу також не наводить. [PERSON] перебувала на посаді медичної сестри Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, за обовязками здійснювала щоденний контроль за виконанням чинних санітарних правил і норм. У випадку виявлення будь-яких порушень виконання чинних санітарних правил і норм, мала змогу звернення безпосередньо як до керівництва навчального закладу, а у разі ігнорування керівництвом закладу її зауважень, безпосередньо до Державної санітарно- епідеміологічної служби. В період роботи на посаді медичної сестри Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, жодних звернень як до дирекції Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, так й до Державної санітарно-епідеміологічної служби з боку [PERSON] не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої лише внаслідок порушення її прав. Звільнення гр. [PERSON] за п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - це наслідки грубого порушення нею трудової дисципліни, скоєння адміністративного правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку. Позивачка при скоєнні правопорушення усвідомлювала і передбачала настання цих наслідків. Адміністрація Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області діяла в ситуації, яка склалася, в рамках чинного законодавства України. Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого дисциплінарного порушення працівником, доведеність її вини, вважають, що гр. [PERSON] звільнено на законних підставах. Враховуючи обставини подій, які відбувалися 30 березня 2017 року, то можливо зробити висновок, що саме гр. [PERSON] своїми протиправними діями, які мали суспільний резонанс, причинила шкоду діловій репутації Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. За таких обставин, дирекція вважає, що суд повинен відмовити у задоволенні позову повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухав представника позивача, дослідив письмові докази у справі, суд вважає встановленими такі обставини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 Кодексу законів про працю України, безпосередньо в районних міських судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 та статті 222 цього Кодексу. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю ст. 5-1 КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення. За правилами ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці №158 від 22 червня 1982 року «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» (ратифікована 04 лютого 1994 року) трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, повязаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. Як вбачається із трудової книжки серії БТ-І №8906911, виданої на ім»я [PERSON], остання прийнята на посаду шкільної медичної сестри Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області згідно наказу №30 - к/тр від 25 травня 2015 року та 31 березня 2017 року на підставі накау №37-к/тр від 31 березня 2017 року була звільнена з посади згідно з п.7 ст.40 КЗпП України (а.с.14-15). Відповідно до протоколу серії АА №158141 від 30 березня 2017 року [PERSON] 30 березня 2017 року о 14.50 годині в забороненому місці на території КЗШ №102 по вул. Сонячна,10 в м. Кривому Розі з явними ознаками алкогольного сп»яніння (не чітка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук), чим принижувала людську гідність та громадську мораль, чим вчинила правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.с.64). Постановою серії АА №264759 від 30 березня 2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 (вісімдесяти пяти) гривень (а.с.65). 30 березня 2017 року завгоспом Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області [PERSON] на імя директора була подана докладна записка відносно [PERSON] щодо її поведінки (а.с.63). Як вбачається з наказу №128 від 30 березня 2017 року про створення комісії для проведення службового розслідування, до складу якої увійшли: голова комісії: заступник директора з навчально-виховної роботи, відповідальна особа за виконання посадових обовязків працівниками закладу [PERSON]; члени комісії: заступник директора з виховної роботи, відповідальна особа за охорону праці в навчальному закладі [PERSON], вчитель української мови та літератури, голова профспілкового комітету КЗШ №102 [PERSON]О.(а.с.60). Як виходить із колективного договору Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області між адміністрацією та трудови колективом на 2016-2018 роки графік роботи медичної сестри КЗШ №102 понеділок-п»ятниця, розпорядок робочого дня 08.00-16.12 годин, перерва на обід з 12.00-12.30 годин (а.с.59-59,72). 31 березня 2017 року був складений Акт №1 про відсутність [PERSON] 31 березня 2017 року протягом робочого дня на робочому місці без поважних причин (а.с.70). 31 березня 2017 року за результатами службового розслідування, був складений Акт проведення службового розслідування випадку, що стався 30 березня 2017 року о 14 год. 50 хв. За висновками комісії: комісією запропоновано застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення відповідно п. 2 ч. 1 ст. 147 КЗпП України та звільнити згідно з п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с.61-62). 31 березня 2017 року директором КЗШ №102 [PERSON] виданий наказ за №37-к/т про звільнення [PERSON] з посади медичної сестри згідно п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України та внесено відповідний запис до трудової книжки працівника (а.с.68). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР» від 21 квітня 2017 року [PERSON], [INFO] має захворювання «перфоративний середній отит (мезотимпанит) справа» (а.с.24). Як вбачається із довідки №355 від 05 травня 2017 року [PERSON], [INFO] під наглядом лікаря-нарколога не перебувала і не перебуває (а.с.26). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Згідно з п. 25 Постановою Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення\~\~Серії АА №264759 від 30.03.2017 року, прийнятою\~\~ інспектором поліції\~\~[PERSON], позивач [PERSON] 30.03.2017 року в денний час перебувала на території КЗШ №102 в м. Інгулець по вул. Сонячна,10\~\~ у стані алкогольного сп'яніння, мала хитку ходу, мляву мову, чим ображала людську гідність та громадську мораль,чим вчинила адміністративні правопорушення, за що по ч.1 ст.178 КУпАП на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 грн. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 року у справі № 213/1426/17(2-а/213/39/17) скасовано вищезазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення. З доповідної завгоспа Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області [PERSON] на імя директора від 30 березня 2017 року вбачається, що [PERSON] 30 березня 2017 року перебувала на території КЗШ №102 по вул. Сонячна,10 в м. Кривому Розі з явними ознаками алкогольного спяніння (не зрозуміле мовлення, не логічне, язик заплітався, погляд не ясний, запах з роту алкоголем). Поводилась агресивно та грубо розмовляла з поліцейськими, вела себе не адекватно та на зауваження не реагувала. Суд не приймає зазначену доповідну як належний доказ, оскільки є лише припущенням перебування позивача в стані алкогольного спяніння. Інших належних доказів перебування позивача в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння суду надано не було. Також при звільненні [PERSON] було порушено процедуру звільнення з роботи. 31 березня 2017 року директором КЗШ №102 [PERSON] був виданий наказ за №37-к/т про звільнення [PERSON] з посади медичної сестри згідно п.7 ст.40 КЗпП України. На підставі ст.149 КЗпП України до застосування дисциплiнарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати вiд порушника трудової дисциплiни письмовi пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В матеріалах справи відсутні докази того, що Відповідачем було отримано від Позивача письмові пояснення. Відповідно до ч.2 ст.47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Докази отримання Позивачем вищевказаного наказу в матеріалах справи відсутні. Також, відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до книги обліку та руху трудових книжок КЗШ №102 [PERSON] 21 квітня 2017 року трудову книжку було видано особисто (а.с.80-81) та данний факт Відповідачем не заперечується. Відповідно до ст.61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до довідки №927 від 23 червня 2017 року, виданої відділом освіти Виконкому Інгулецької районної у місті ради заробітна плата [PERSON] складає: січень 2017 року 2 782,40 грн. за 31 календарний день, лютий 2017 року 3 200,00 гривень за 28 календарних днів, березень 2017 року 3 200,00 гривень за 31 календарний день (а.с.83). Відповідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Водночас у п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, з послідуючими змінами, зазначено: нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. В абз.2 п.4 вказаного Порядку зазначено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю. З огляду на викладене, встановивши порушення Відповідачем процедури звільнення позивача з роботи а також відсутність належних доказів перебування позивача в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку середнього заробітку позивача . Отже, розраховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача суд бере до уваги довідку №927 від 23 червня 2017 року, видану відділом освіти Виконкому Інгулецької районної у місті ради, про розмір заробітної плати [PERSON] за період з січня по березень 2017 року, а також період, за який необхідно провести розрахунок з 01.04.2017 року з дня наступного за днем звільнення по 10.11.2017 року по день винесення рішення суду. За вирахуванням податків (18 % податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору) позивач отримувала 2239,83 грн. в січні 2017 року та 2576,00 грн. в лютому 2017 року. В січні та лютому 2017 року було по 20 робочих днів. Середньоденний заробіток = (2239,83 грн. + 2576,00 грн.)/(20 роб. днів + 20 роб. днів) = 120,40 грн. \~\~\~\~\~\~Таким чином, за період з 01.04.2017 року по 10.11.2017 року за час вимушеного прогулу з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заробітної плати, яка обчислюється, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 120,40 грн. х 154 роб. днів = 18541,60 грн. Частиною 1 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а згідно частини 2 цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд прийшов до висновку що незаконним звільненням Відповідач грубо порушив конституційне право позивача на працю. Усвідомлення факту незаконного звільнення, позбавлення роботи та заробітку відбивається на його психологічному стані, пригнічує, вивело з сталого укладу життя, він змушений додавати додаткові зусилля для організації свого життя в сім'ї та суспільстві. Визначаючи розмір суми моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд керується конкретними обставинами справи. Враховуючи глибину заподіяної моральної шкоди, ступеню вини Відповідача, вимоги розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена в позові сума в розмірі 10 000,00 гривень є завищеною. З урахуванням вищезазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. моральної шкоди. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Криворізької загальноосвітньої щколи І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради Дніпропетровської області про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до статті 235 КЗпП України, рiшення про поновлення на роботi незаконно звiльненого або переведеного на iншу роботу працiвника, прийняте органом, який розглядає трудовий спiр, пiдлягає негайному виконанню. В порядку п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми платежу за один місяць суд допускає рішення до негайного виконання.

Outcome: partial