Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою № 401 в будинку № 5 по вул. Попова в м. Кіровограді та зняти його з реєстраційного обліку з квартири. На обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності від 12.05.2011 року вона являється власником 11/50 частки будинку № 5, секція № 21 по вул. Попова в м. Кіровограді. Відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) в належній їй квартирі, хоча фактично з дня реєстрації та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з»являвся. Оскільки відповідач не являється власником квартири, фактично в ній не проживає і не бажає знятись з реєстраційного обліку, перешкоджаючи таким чином їй вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю вона вимушена звернутись до суду. Під час розгляду справи позивач уточнила свої вимоги, згідно яких просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою № 401 та № 402 в будинку № 5 по вул. Попова в м. Кіровограді та зняти його з реєстраційного обліку з квартири. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.ст. 321, 391 ЦК України. Не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» №38 (3216) від 17 вересня 2015 року, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи УДМС в Кіровоградській області в судове засідання не з»явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.05.2011 р., виданого на підставі рішення управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради від 20.04.2011 р. за № 49425, [PERSON] є власником 11/50 частки секції 21 в будинку 5 по вул. Попова в м. Кіровограді (а.с.7). Як вбачається із довідки КП «ЖЕО № 4 «КМР» за № 656 від 26.11.2015 року кімнати № 401-402 розташовані у секції № 21 на 4-му поверсі гуртожитку по вул. Космонавта Попова 5 у м. Кіровограді. Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 4 «КМР» № 3446 від 01.07.2015 р., за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] [INFO] - син та [PERSON] [INFO] (а.с.6). Відповідно до акту від 01.07.2015 року, підписаних мешканцями [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчено начальником КП «ЖЕО № 4 «КМР» [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає й ніколи не проживав (а.с. 5). Вказані обставини в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, що відповідає вимогам ст.ст. 319, 391 ЦК України, а відтак дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та № 402. Також, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Таким чином, за наявності судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке набрало законної сили, та відповідно до ст.14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, зняття з реєстраційного обліку такої особи у судовому порядку не потребується. Зважаючи на те, що зняття з реєстраційного обліку відноситься до компетенції Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, яка є суб'єктом владних повноважень, процесуальний статус якої у даній справі - третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд фактично зобов'яже третю особу вчинити певні дії, що виходить за межі цивільної юрисдикції. Таким чином, оскільки зняття з реєстраційного обліку особи є виключною компетенцією Управління державної міграційної служби України, суд, ухвалюючи рішення про зняття з реєстраційного обліку відповідачів фактично вийде за межі своїх повноважень. За вказаного позовна заява в частині вимог про зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial