Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Путильської райдержадміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні дітей. Вказує, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20.10.2007 року до 12 лютого 2020 року. Від шлюбу в них народилось четверо дітей; син [PERSON] [INFO] , дочка [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачкою, він на всіх дітей виплачує аліменти, згідно рішення Путильського районного суду. Оскільки на даний час вони проживають по різних адресах, то він штучно позбавлений можливості спілкуватися та приймати участь у вихованні своїх дітей. Відповідачка та її родичі перешкоджають йому у побаченнях з дітьми, не дозволяють проводити час разом з ними. Позивач в позові зазначає, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Путильської районної державної адміністрації від 22.01.2020р. за №3-1/2020 вирішено порядок зустрічі з неповнолітніми дітьми, але відповідач в супереч даному рішенню чинить перешкоди в побаченню з дітьми. На підставі викладеного просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дітьми, а саме з сином [PERSON] [INFO] , дочкою [PERSON] [INFO] , сином [PERSON] [INFO] та дочкою [PERSON] [INFO] , встановивши систематичні побачення з дітьми, а саме щосуботи з 10 години до 18 години та в дні народження дітей з 10 години до 16 години. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідачка не заперечувала щодо спілкування позивача з їхніми неповнолітніми, але при цьому зауважила, що вона проти щоб він їх забирав до себе до дому, оскільки в будинку де проживає [PERSON] також проживає його мати, яка весь час налаштовує дітей проти неї. Після відвідин до бабусі її діти стають агресивними та її неслухняними. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення просить врахувати інтереси неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги. Судом установлено що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007 року до 12 лютого 2020 року. 12 лютого 2020 року рішенням Путильського районного суду Чернівецької області шлюб між сторонами розірвано /а.с.18/. Від шлюбу в сторін народилось четверо дітей, а саме [PERSON] [INFO] , дочка [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] /а.с.13-16/. 14 березня 2017 року рішенням Путильського районного суду Чернівецької області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей /а.с.19/. Як встановлено судом неповнолітні діти проживають разом з [PERSON] , з часу припинення спільного проживання відповідач перешкоджає позивачу спілкуватись з дітьми. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Путильської районної державної адміністрації від 22.01.2020р. за №3-1/2020 вирішено встановити систематичні побачення батька [PERSON] з неповнолітніми дітьми, а саме щосуботи з 10 години до 17 години та в дні народження дітей з 12 години до 15 години /а.с.10/. Суд частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні дітей виходить з наступного. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування . Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини . Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.ст. 141, 150, 151, 153, 157, 159 Сімейного Кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її\~фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми і методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько, дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків. коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно із абз.3 ч.2 ст.159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини . Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що більш прийнятним порядок участі позивача у вихованні дітей, який рекомендувала комісія з питань захисту прав дитини Путильської районної державної адміністрації від 22.01.2020р. за №3-1/2020, а тому таких порядок необхідно встановити, а саме встановивши позивачу систематичні побачення з дітьми, щосуботи з 10 години до 17 години та в дні народження дітей з 12 години до 15 години, тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: partial