Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути на її користь з [PERSON] щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивований тим, що сторони зареєстрували шлюб в період якого у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання своєї доньки, внаслідок чого позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вказав, що на його утриманні інших малолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї немає. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.02.2012 року сторони зареєстрували шлюб в період якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] (на 4, 5 а.с.). Малолітня дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні (на 11 а.с.). Відповідач у свою чергу не надає позивачеві допомоги по утриманню їхньої спільної доньки. До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України щодо обовязку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. З врахуванням вищенаведеного та з урахуванням рівності обовязку батьків в утриманні своєї дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягають до часткового задоволення, стягуючи з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 704,80 гривень судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial