Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - земельну ділянку на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району загальною площею 3.50 га , що належала йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2011 року. Дану земельну ділянку він успадкував після смерті своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті батька вона звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті батька , але їй було відмовлено в видачі свідоцтва, так як батько не зареєстрував право власності на успадковану земельну ділянку, про що свідчить постанова нотаріуса № 16502-31 від 11.03.2014 року. Тому вона вимушена звернутися для захисту своїх прав до суду. Представник позивача в судове засідання не з»явилась, надіслала заяву з проханням розглядати справу без участі позивача та у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача -Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області в судове засідання не з» явився , направив клопотання про розгляд справи в його відсутність , не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає ,що позов підлягає задоволенню. Згідно ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 Відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини . Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла баба позивачки - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно- земельну ділянку на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району загальною площею 3.50 га , що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КР МВ № 657 від 30 липня 1999 року. Спадкоємцем за заповітом після її смерті являвся батько позивачки - [PERSON]. 25 липня 2011 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку. [INFO] батько позивачки помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті батька вона звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті батька на зазначену земельної ділянки, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва, так як батько не зареєстрував право власності на успадковану земельну ділянку, про що свідчить постанова нотаріуса № 16502-31 від 11.03.2014 року. Та обставина, що земельна ділянка розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району загальною площею 3.50 га увійшла до складу спадкового майна після смерті батька позивачки , підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 липня 2011 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-749, виданим державним нотаріусом Ліпінською С.Г. Зазначене свідоцтво про право на спадщину за заповітом свідчить про те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], до нього перейшло право на нерухоме майно. [PERSON] прийняв спадщину і відповідно до положень ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Та обставина, що він не встиг за життя зареєструвати успадковане нерухоме майно і отримати Державний акт на право приватної власності на землю у зв'язку з об'єктивними обставинами, не позбавляло його, як спадкоємця, реалізувати своє право на спадкування, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, яке отримав [PERSON] є правовстановлюючим документом, який підтверджує право спадкодавця на спірне майно. Однак, лише відсутність факту державної реєстрації майна перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Згідно відповіді з відділу Держземагенства в Маловисківському районі Кіровоградської області № 1157/05/11-14 від 15.04.2014 року [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю не виготовлявся та не видавався . Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може , то суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved