Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після смерті спадкодавця серед майна, яке належало йому на праві власності за життя залишились квартира [ADDRESS] та легковий автомобіль «ВАЗ-2104», д.н.[NUMBER]. Спадкодавець заповіту не залишив, тому єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті стала вона - позивач, як дружина померлого. Після відкриття спадщини вона (позивач) у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини. Відразу після заведення спадкової справи, 25.07.1997 року державний нотаріус П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори виділив їй (позивачу), як дружині спадкодавця, її частку із спільної сумісної власності подружжя та видав свідоцтво про право власності на ? частину вказаного автомобіля, а після спливу строку на прийняття спадщини, 19.01.1998 року видав свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу ? частину даного автомобіля. Крім того, відповідно до ордера Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів № 060731 від 01.02.1984 року та довідки ЖБК «Хімік-10» про сплату пайових внесків від 14.08.2013 року, спадкодавцеві за життя належала спірна квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була придбана спадкодавцем та нею (позивачем) за час їх шлюбу. Оскільки за життя спадкодавець не оформив у встановленому порядку право власності на дану квартиру особисто, вона (позивач) вважала, що набула право на квартиру автоматично і в зв»язку з цим не оформлювала її у нотаріуса при отриманні свідоцтва про право на спадщину. Як вказує позивач, через багато років вона дізналась, що для оформлення свого права власності на спірну кооперативну квартиру необхідно здійснити державну реєстрацію цих прав та отримати відповідні правовстановлюючі документи. Після з»ясування цих обставин вона отримала у відповідача необхідні для державної реєстрації прав на нерухоме майно документи, після чого 08.02.2014 року звернулась до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві із заявою про державну реєстрацію майнових прав. Проте, 12.02.2014 року вона отримала відмову в зв»язку з тим, що відповідач, надаючи їй документи, необхідні для державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема довідку про сплату пайових внесків від 14.08.2013 року, вказує власником пайових внесків і самої квартири спадкодавця. На її неодноразові звернення до відповідача з вимогою оформити документи, необхідні для державної реєстрації прав на нерухоме майно, на її ім»я, як єдиного власника спірної квартири, їй було відмовлено. З метою оформлення спадщини, а саме квартири [ADDRESS], вона звернулась до П»ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори та надала наявні в неї документи щодо належності спадкодавцеві спірної квартири. Проте, державний нотаріус відмовив позивачу в оформленні свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру через відсутність документів, які підтверджують право власності померлого на майно та відсутність державної реєстрації цього майнового права в Київському міському бюро технічної інвентаризації та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на неможливість оформлення нею свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, порушення її права на спадкування майна після смерті її чоловіка, а також на те, що посадові особи відповідача відмовляються визнавати її власником квартири за відсутності свідоцтва про право на спадщину щодо самої квартири або іншого правовстановлюючого документа, позивач просить задовольнити її вимоги та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 78,0 кв.м, яка складається з трьох кімнат житловою площею 43,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшов лист голови правління ЖБК «Хімік-10» Войцеховскої Л.Д., в якому вона не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу у відсутність представника ЖБК «Хімік-10». Представник 3-ої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшов лист завідувача 15-ої Київської державної нотаріальної контори Зозулі О.Ю. про розгляд справи у відсутність їх представника. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача і представника 3-ої особи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.01.1978 року (а.с.8, зворот). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді автомобіля «ВАЗ-2104», д.н.[NUMBER], на ? частину якого 19.01.1998 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. На іншу ? частину вказаного автомобіля позивачу було видано відповідне свідоцтво про право власності 25.07.1997 року (а.с.10). Також, відповідно ордеру Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів № 060731 від 01.02.1984 року спадкодавець отримав трикімнатну квартиру [ADDRESS] на сім»ю з трьох осіб: себе, дружину - позивача та дочку [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки ЖБК «Хімік-10» від 14.08.2013 року, [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS]. Сума пайового внеску за квартиру в розмірі 11812 крб. 92 коп. сплачена 14.03.1992 році у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення (а.с.31). Як вбачається з довідок ЖБК «Хімік-10» від 14.08.2013 року та 05.02.2014 року, у спірній квартирі з 01.03.1984 року по даний час зареєстрована позивач. [PERSON] виписаний 24.07.1997 року як померлий (а.с.12, 13). З інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» № КВ-2014 № 53706 від 09.04.2014 року вбачається, що квартира [ADDRESS] за даними Бюро на праві власності не зареєстрована (а.с.17). Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на неможливість оформлення нею свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру в зв»язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно на ім»я [PERSON], порушення її права на спадкування майна після смерті її чоловіка, а також на те, що посадові особи відповідача відмовляються визнавати її власником квартири за відсутності свідоцтва про право на спадщину щодо самої квартири або іншого правовстановлюючого документа. Суд вважає дані доводи позивача обґрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 384 ЦК України визначено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, і це підтверджується наявними доказами, померлий [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] після сплати паю за дану квартиру у ЖБК «Хімік-10», однак у встановленому законом порядку не зареєстрував дане право власності. Позивач є спадкоємцем, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, однак на даний час позбавлена можливості зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, чим порушується її право на спадкування, а тому її порушене право підлягає захисту в судовому порядку. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved