Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, в якому вказав, що відповідач проживає в [ADDRESS]. Позивач надавав послуги з теплопостачання. Відповідач не сплачує вартість наданих послуг. Просить стягнути з відповідача за період з березня 2010 року по січень 2013 року в сумі 1092.48 грн., три відсотка річних в сумі 63.08 грн., інфляційні нарахування в сумі 04.28 грн., судові витрати. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, мотивуючи аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідач позов не визнав, пояснивши тим, що позивач безпідставно нараховує оплату за послуги з теплопостачання, виходячи з опалювальної площі в розмірі 60 кв.м, тоді як правильний, на його погляд, розмір площі дорівнює 43.1 кв.м. Позивач пропустив строк позовної давності. Окрім того, він являється інвалідом другої групи, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії, що звільняє його від сплати судового збору. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11червня 1993 року, виданого Центральним підприємством електричних мереж «Донбасенерго» згідно з наказом від 03 червня 1993 року № 172, що підтверджено довідкою КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації (а.с.31). На ім'я відповідача відкрито особистий рахунок [NUMBER] з приводу надання послуг теплопостачання приватним акціонерним товариством «Горлівськтепломережа». З березня 2010 року за цим рахунком провадяться нарахування вартості оплати цих послуг і розмір заборгованості станом на 03 червня 2014 року склав 1092 грн. 48 коп. Відповідно до письмових пояснень(а.с.32) нарахування оплати за надані послуги з теплопостачання проводились, виходячи з опалювальної площі 8.1 кв.м з наступного розрахунку : 60.6 кв.м - 52.5 кв.м = 8.1 кв.м, де 60.6 -опалювальна площа квартири згідно з технічним паспортом, 52.5 кв.м - санітарна норма, на яку [PERSON] має 100% пільгу згідно з постановою КМУ № 870 від 01 серпня 1996 року З приводу заперечень відповідача стосовно розміру опалювальної площі квартири суд визнане наступне. Діючим законодавством, зокрема, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 встановлено, що опалювальна площа квартири - це загальна площа квартири без урахування площі лоджій, балконів, терас. З технічного паспорту квартири (а.с.15) вбачається, що загальна площа квартири, яка складається з площі двох кімнат - 31.9 кв.м, кухні - 11.2 кв.м, ванної кімнати - 2.6 кв.м, вбиральні -1.5 кв.м, коридору - 12.1 кв.м, вбудованої шафи -1.3 кв.м - дорівнює 60.6 кв.м. З розміру опалювальної площі квартири вираховується 52.5 кв.м - санітарна норма, на яку позивач має право як інвалід другої групи - учасник ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії . Дана норма встановлюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 870 від 01 серпня 1996 року «Про встановлення норм користування житлово-комунальних послуг», де в статті 1 пункт «г» вказано, що пільги за користування тепловою енергією для опалення житла надаються в межах 21 кв. метр опалювальної площі на одну особу і додатково 10.5 кв. метрів на сім'ю. Оскільки в квартирі позивача проживають дві особи - розмір опалювальної площі, на яку позивач має 100% пільгу дорівнює 21 х 2 + 10.5 = 52.5 кв.м. 60. 6 кв.м - 52.5 кв.м = 8.1 кв.м . Саме цей розмір площі позивач бере при розрахунку оплати за теплопостачання в квартиру. Отже, доводи відповідача про неправильний розмір опалювальної площі, на яку нараховується оплата за надані послуги спростовані матеріалами справи, а твердження щодо необхідності виключення з опалювальної площі розміру площі ванної кімнати та коридору -не мають правових підстав. З огляду на викладене, суд вважає, що вимога про стягнення суми заборгованості відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення трьох відсотків річних і інфляційних нарахувань, оскільки передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, вказана норма поширюється на правовідносини, які склалися між споживачем та позивачем з приводу надання послуг з централізованого опалення як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання. Дана вимога пред'явлена позивачем в межах встановленого трирічного строку позовної давності, оскільки дослідженням у судовому засіданні цивільної справи за № 253/2719/13-ц про видачу судового наказу було встановлено, що позивач вимогу про стягнення даної суми пред'явив 06 березня 2013 року шляхом подачі заяви про видачу судового наказу, який в подальшому за заявою відповідача було скасовано. Вимога про стягнення з відповідача судового збору задоволенню не підлягає, оскільки позивач відноситься до кола осіб, які Законом України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved