Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернулась в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати недійсними прилюдні торги від 02.12.2013 року з продажу нерухомого іпотечного майна - квартири [ADDRESS]; визнати недійсним протокол проведення торгів від 25.11.2013 року № 20/256/13/-1-2 арештованого нерухомого майна з реалізації вищезазначеної квартири; визнати недійсним акт про призначення проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотечного майна нерухомості квартири [ADDRESS], затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 02.12.2013 року [PERSON] за підписом заступника начальника відділу [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво, посвідчене 17.12.2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] про належність [PERSON] на праві власності майна, що складається з вищезазначеної квартири, яка належала боржнику на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.06.2007 року Кіровоградською міською радою згідно з розпорядженням (наказом) № 44783 від 11.06.2007 року. Право власності зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.06.2007 року ОКП «Кіровоградське обласне об»єдане бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 19227472. Квартира розташована на першому поверсі трьохповерхового будинку, трикімнатна загальною площею 65,66 кв.м, утому числі житловою площею 41,5 кв.м. Збільшивши позовні вимоги просить визнати договір купівлі-продажу від 28.12.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним та повернути сторони у первісний стан. Позов мотивує тим, що 19.07.2007 року між нею та ВАТ «Державно експортно-імпортний банк України», надалі перейменований в ПАТ «Державний Експортно-імпортний банк України» було укладено кредитний договір № 55207С20, за яким нею було отримано кредит в сумі 18 600 швейцарський франків. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.02.2010 року було задоволено позов банку про стягнення з неї на користь банку заборгованості за вищезазначеним кредитним договором в сумі 179 020,41 грн. та судових витрат в сумі 1 790,19 грн. судовий збір і 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Як їй стало відомо рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2012 року було задоволено позов банку до неї, [PERSON], [PERSON], яка є законним представником [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Вказаним рішенням в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 55207С20 від 19.07.2007 року в сумі 25 459,49 швейцарських франків, що становить 218 577,93 грн. звернуто стягнення на вищезазначену квартиру, встановлено початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації 185 142 грн., виселено всіх мешканців з вказаної квартири та стягнуто судові витрати. Вказує, що нею не отримувались судові повістки і вона була позбавлена права на судовий захист, права приймати участь в судовому засіданні та інших, передбачених ст. 27 ЦПК України прав, на розгляд справи без її участі не погоджувалась. Їй також не видавались акти, постанови, повторні описи, що стосуються проведення прилюдних торгів і реалізації квартири. Лише в 2014 році, із матеріалів, поданих до суду про стягнення з неї боргу за теплопостачання за вищезазначеною адресою, їй стало відомо про посвідчення приватним нотаріусом свідоцтва від 17.12.2013 року про реалізацію і проведення прилюдних торгів належної їй квартири. Листом УДВС відділу примусового виконання рішень від 30.09.2014 року за підписом в.о. начальника на ім»я судді апеляційного суду Кіровоградської області її повідомлено про виконання виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості, проведення опису і арешту квартири, прилюдних торгів, розподіл судових витрат. Із листа Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 24.09.2014 року за підписом начальника [PERSON] їй стало відомо, що 10.06.2013 року проведено виконавчі дії щодо її виселення. Ні вона, ні члени її и не були повідомлені про проведення прилюдних торгів, так як не проживали за вищезазначеною адресою. Діями відповідачів порушені вимоги Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому зазначені та просила позов задовольнити. При цьому, пояснила, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.02.2010 року з [PERSON] було стягнуто борг за договором кредиту, 23.11.2012 рогу рішенням цього ж суду її та членів її сім»ї було виселено з квартири 3 по вулиці Кримська. 119 м. Кіровограда і вона проживала по вулиці Урицького та надавала відповідні відомості до відділу виконавчої служби. Про своє порушене право та те, що власником квартири є [PERSON] дізналась 25.06.2014 року. Порушенням її прав є те, що її не було ознайомлено з оцінкою майна, вартість квартири зменшена і не повідомлено про час та місце проведення прилюдних торгів, а саме порушено пункти 3.5, 3.17 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, ст. 47 Закону України «Про іпотеку». На даний час заборгованість перед банком не погашена, бажає, щоб скасували торги і квартиру продали за більшою вартістю. Представник відповідача: відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції в Кіровоградській області в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення та посилаючись на обставини, що в них викладені просила відмовити в задоволенні позову, пояснила, що позивачкою пропущено строки щодо визнання прилюдних торгів недійсними. Виконавчі дії проведені в рамках Закону України «Про виконавче провадження», жодна дія держаного виконавця не оскаржена. Представники відповідачів: Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, Кіровоградської філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON] в судове засідання не з»явивлись. про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Пояснили, що він є добросовісним набувачем, так як [PERSON] придбав спірну квартиру в порядку виконання судового рішення. Крім того. Позивачем пропущено строк для оскарження прилюдних торгів, встановлений ст. 48 Закону України «Про іпотеку». В заяві про збільшення позовних вимог не зазначено обставини, на підставі яких договір між [PERSON] та [PERSON] маж бути визнано недійсним, крім того, підстави визнання недійсними прилюдних торгів не можуть застосовуватись до третьої особи. Представник третьої особи: ПАТ «Державний Експортно-імпортний банк» в судовому засіданні пояснив, що позивачкою пропущено строк на оскарження прилюдних торгів. Дії державного виконавця щодо оцінки арештованого майна, акти не оскаржувались. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши сторін, та їх представників, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.02.2010 року у справі № 2-468/11 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі керуючого філією АТ «Укрексімбанк» в м. Кіровограді [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості позов банку задоволено та стягнуто з відповідачки заборгованість за договором кредиту в сумі 179 020,41 грн. та судові витрати по справі в сумі 1 790,19 грн. і судовий збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2012 року у справі № 1111/6096/12 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від імені якого діє філія АТ «Укрексімбанк» в м. Кіровограді до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка є законним представником [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення позов банку задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 55207С20 від 19.07.2007 року в сумі 25 459,49 швейцарських франків, що становить 218 577,93 грн. звернуто стягнення на квартиру належну [PERSON] загальною площею 65,66 кв.м за номером 3, розташовану в будинку під номером 119, який знаходиться по вулиці Кримська м. Кіровограда, шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановлено початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації 185 142 грн., виселено всіх мешканців з вказаної квартири та стягнуто судові витрати. Про наявність вищезазначеного рішення суду позивачу [PERSON] було відомо, так як вона безпосередньо приймала участь в судовому засіданні. Вказані рішення суду набрали законної сили. 23.04.2012 року відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за заявою стягувача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, так як виконавчий документ відповідає вимогам ст. 18 цього Закону. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження. В зв»язку з тим, що боржник в добровільному порядку рішення суду не виконав, державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» проведено опис і арешт квартири [ADDRESS], про що складено акт від 13.06.2012 року в присутності боржника [PERSON], що підтверджується її підписом. У відповідності до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем призначено суб»єкта оціночної діяльності [PERSON]. про що 09.07.2013 року винесено постанову про призначення експерта для у часті у виконавчому провадженні. Копія якої направлена сторонам виконавчого провадження. До Ленінського ВДВС надійшов звіт суб»єкта оціночної діяльності від 15.07.2013 року, яким вказана квартира оцінена в сумі 205 204 грн. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення про визначення вартості вищезазначеного майна боржника. Воно вручено боржнику [PERSON] та стягувану 23.08.2013 року (а.с. 92). Заперечень щодо вартості майна до відділу не надходило, а тому державним виконавцем 16.09.2013 року вищезазначену квартиру передано на реалізацію. Перші торги, які були призначені на 28.10.2013 року, не відбулись у звязку з відсутністю покупців. Після проголошення перших прилюдних торгів такими, що не відбулись державним виконавцем, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», в 10-денний строк 04.11.2013 року проведено уцінку нереалізованого майна на 20% про що повідомлено спеціалізовану торгівельну організацію організатора торгів КФ ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», якою призначено проведення других прилюдних торгів на 25.11.2013 року. Вартість майна після проведеної уцінки склала 164 163,20 грн. Після переоцінки майна відбулись другі прилюдні торги 25.11.2013 року і відповідно до протоколу № 20/256/13/І-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), що належить [PERSON], переможцем став [PERSON], який запропонував ціну 164 163,20 грн. На підставі вказаного протоколу [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства оформив право власності на вказане майно та отримав свідоцтво, посвідчне 17.12.2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у звязку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Таким чином, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 02.11.1999 року за № 745/4838 (Правова позиція Верховного Суду України по справі № 6-116 цс 12, постанова від 24.10.2012 року). Вказаним Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2). Відповідно до п. 3.3 прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення. Спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 року № 43/5, зареєстрованим у Мінюсті 21.05.2003 року за № 388/7709, на відповідному сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення потворних торгів не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації (п. 3.5). Оголошення щодо проведення перших прилюдних торгів розміщено в номері газети «Вечірня газета» від 11.10.2013 року та номері газети «Народне слово» від 10.10.2013 року, а також сайті Системи реалізації конфіскованого та арештованого майна від 08.10.2013 року. Щодо проведення повторних прилюдних торгів оголошення розміщені в номері газети «Вечірня газета» від 08.11.2013 року та «Народне слово» від 07.11.2013 року, а також на сайті Системи реалізації конфіскованого та арештованого майна від 05.11.2013 року. Згідно п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться при наймі за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено порушень державним виконавцем норм діючого законодавства, питання щодо належної оцінки нерухомого майна не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження. В даному випадку позивачем дії державного виконавця щодо оцінки нерухомого майна не оскаржувались, а тому зазначені підстави не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Посилання позивача на те, що до теперішнього часу їй не надавались та не надсилались відомості, акти, постанови, повідомлення спростовується в судовому засіданні оглянутими матеріалами виконавчого провадження, які містять заяву [PERSON] від 22.04.2014 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання копій необхідних їй документів, а також заявою від цієї ж дати про зазначення свого місяця проживання : [INFO], за якою державним виконавцем і направлялись відповідні документи. Про реалізацію квартири, як зазначає сама позивач та її представник в судовому засіданні, їй стало відомо в квітні 2014 року Відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення прилюдних торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Вказаний строк для оскарження в суді прилюдних торгів за своєю правовою природою є спеціальною (скороченою) позовною давністю стосовно відповідних позовних вимог осіб, зазначених у цій нормі. Враховуючи викладене, позивач не скористалась наданим їй правом в строк, встановлений Законом на оскарження торгів, при цьому, в позовній заяві не зазначила поважність причин його пропуску. Крім того, позивачем не обґрунтовано відповідно до вимог ст.203 ЦК України в чому полягає недійсність правочину від 28.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та яким чином необхідно повернути сторони у первісний стан. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що її довіритель на бажає повернути квартиру, лише хоче продати її за більшою вартістю. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина 1 статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв»язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред»явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі… Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON], а відтак і про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати. Понесені позивачем по даній справі за її рахунок. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, а тому заходи забезпечення позову відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2015 року, накладені при розгляді даної справи підлягають скасуванню. На підставі викладеного і ст. ст. 16, 29, 203, 215 ЦК України, Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 та зареєстрованого 02.11.1999 року за № 745/4838,

Outcome: dismissed