Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з останнього на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 11\~718,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2015р. з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1\~000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.09.2015р. і до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років, проте відповідач свої обовязки по утриманню сина не виконує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів. Відповідач у судовому засіданні, посилаючись на те, що у листопаді 2015 року передавав позивачу 5\~000,00\~грн., позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Позивач у судовому засіданні факт отримання грошових коштів від відповідача не заперечувала, проте зазначила, що ці кошти були передані до ухвалення вищевказаного рішення суду, а відтак були передані без мети сплати аліментів. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2015р., яке набрало законної сили 14.12.2015р., з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1\~000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.09.2015р. і до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років (а.с.3). Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем Орловою В.В., за відповідачем значиться заборгованість по сплаті аліментів у загальному розмірі 6\~199,99 грн., яка складається з: заборгованості за вересень 2015 року у розмірі 199,99\~грн., заборгованості за жовтень 2015 року у розмірі 1 000,00 грн., заборгованості за листопад 2015 року у розмірі 1\~000,00 грн., заборгованості за грудень 2015 року у розмірі 1\~000,00 грн., заборгованості за січень 2016 року у розмірі 1\~000,00 грн., заборгованості за лютий 2016 року у розмірі 1\~000,00 грн., заборгованості за березень 2016 року у розмірі 1\~000,00 грн. (а.с.7). Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. №6-94цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги вимоги ст.549 ЦК України, суд доходить висновку, що грошове зобовязання відповідача перед позивачем виникло в момент набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, а саме з 14.12.2015р., та пеня за несвоєчасне його виконання повинна бути розрахована за наступною формулою: (заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість). Таким чином, враховуючи, що загальний розмір неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць), суд доходить висновку, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1\~090, грн. ( в тому числі, за період з 14 грудня по 31 грудня 2015 року 180,00\~грн., з 01 січня по 31 січня 2016 року 310,00 грн., з 01 лютого по 29 лютого 2016 року 290,00 грн., з 01 березня по 31 березня 2016 року 310,00 грн. При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на сплату 5\~000,00 грн. аліментів позивачу у листопаді 2015 року, як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки такі кошти були передані не з метою виплати аліментів, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, а відтак не підлягають доказуванню відповідно до ч.1\~ст.61\~ЦПК України. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial