Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20.04.2018 року в м. Дніпро на пр. Миру, в районі буд. 75 сталась дорожньо-транспортна пригоду за участю транспортних засобів ГАЗ 33025025, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та [PERSON] , д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З метою відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП, позивач звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта», з письмовим повідомленням про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування, разом з усіма визначеними законом документами. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №ZU040718 від 17.07.2018 року, вартість матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу Форд фокус, д.н.з. [NUMBER] складає 48954,53 грн.(вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), а загальна вартість ремонту складає 87217,80 грн. За результатом розгляду матеріалів страхового випадку, ПАТ «НАС «Оранта» виплачено позивачу страхове відшкодування в загальному розмірі 42632,89 грн., тоді як загальні витрати на відновлення пошкодженого транспортного засобу Форд Фокус, д.н.з. [NUMBER] склали 71290,83 гривень. Також, у зв`язку з ушкодженням даного автомобіля, позивач змушена була понести додаткові витрати, пов`язані зі сплатою послуг експерта у розмірі 1650,00 грн. та послуг, щодо розбирання/збирання пошкодженого транспортного засобу у розмірі 270,00. Таким чином, просить стягнути з відповідача різницю між розміром спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 73\~210,83 грн. та здійснений страховим відшкодуванням у розмірі 42632,89 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач зазначає, що їй було спричинено моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 10.04.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 23 квітня 2019 року позивачем було усунуто недоліки та ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 26 квітня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2019 року витребувано у ПАТ «НАМК «Оранта», інформацію про здійснення страхового відшкодування, які були сплачені [PERSON] по страховому випадку, який відбувся 20.08.2019 року. Представник відповідача - адвокат Губа В.В. подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до висновку експерта, вартість матеріального збитку спричиненого позивачу складає 48954,53 грн., при цьому на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «НАС «ОРАНТА» (поліс № АМ / 5694829) та ліміт страхової суми заподіяної майну становить 100\~000,00 гривень, франшиза 2000,00 гривень. Таким чином відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди. Крім того, представник відповідача зазначає про відсутність належного обґрунтування позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.04.2018 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 33025025, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та [PERSON] , д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . Транспортний засіб ГАЗ 33025025, д.н.з. [NUMBER] , був застрахований по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АМ / 5694829 від 21.02.2018 року в ПАТ «НАСК «Оранта». Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2018 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням [PERSON] . Правил дорожнього руху. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №ZU040718 від 17.07.2018 року, вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, спричиненого власнику автомобіля Ford Focus Turnier 1,6TDCi, д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу складає 48954,53 грн. Матеріальний збиток, згідно калькуляції № ZU040718 від 04.07.2018 року без урахування зносу становить 87217,80 грн. Відповідно до акту виконаних робіт № АСГ0002479 від 04.07.2018 року, виконано роботи з розбирання/збирання правих передніх та задніх дверей. Вартість даної роботи складає 270,00 гривень, які відповідно до наданої квитанції сплачено позивачем. Відповідно до акту виконаних робіт № АСГ0001880 від 31.08.2018 року, наданого ТОВ «Автосервісгрупп» за замовленням [PERSON] було виконано роботи з встановлення деталей, вартістю 456,00 гривень та надано перелік запасних частин та витратних матеріалів, загальною вартістю 25240,83 грн.. На користь ТОВ «Автосервісгрупп, згідно рахунку № [NUMBER] від 30.08.25019 року сплачено грошові кошти у сумі 26250,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.1121884255.1 від 03.09.2018 року. Відповідно до квитанції №0.0.1076564757.1 від 05.07.2018 року, на користь ТОВ «Автосервісгрупп», згідно рахунку № [NUMBER] від 04.07.2018 року сплачено грошові кошти у сумі 19800,00 грн. Відповідно до угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 25.01.2019 року та страхового акту № ОЦВ-ЗГ-М-18-04-5194/2 від 28.01.2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] , як потерпілій стороні виплачено грошові кошти у розмірі 25240,83 та 17392,06 грн. Статтею 55 Конституції України\~гарантовано право особи на судовий захист. Так, згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2\~ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема, відшкодування завданих збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, згідно з ч. 1ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Так, згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1187\~ЦК\~України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої\~статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, доводи позивача про необхідність стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту, з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, ґрунтуються на законі. Разом з тим, відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №ZU040718 від 17.07.2018 року, вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, спричиненого власнику автомобіля Ford Focus Turnier 1,6TDCi, д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу складає 48954,53 грн. Позивачем зазначено у позовній заяві, що загальні витрати на відновлення пошкодженого транспортного засобу Форд Фокус, д.н.з. [NUMBER] , склали 71290,83 гривень та на підтвердження цього, надано розрахунки вартості виконаних робіт (акти виконаних робіт) і квитанції про сплату робіт на загальну суму 46320,00 гривень, а також додаткові витрати, пов`язані з оплатою послуг експерта у розмірі 1650,00 грн. Дані витрати (реальні збитки) у розмірі 47940 гривень, не перевищують визначену вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Ford Focus Turnier 1,6TDCi, д.н.з. [NUMBER] у розмірі 48954,53 грн., знаходяться в межах ліміту відшкодування за полісом № АМ / 5694829 від 21.02.2018 року, та повинні бути відшкодовані відповідачу у розмірі, визначеному\~статтею 29 Закону № 1961-IV, страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем не надано жодного доказу, на підтвердження проведення оплати грошових коштів у розмірі 24970,83 грн., які вона зазначає, як витрати на відновлення пошкодженого транспортного засобу. При цьому, поняття франшизи у сфері страхування визначене ч. 18\~ст. 9 Закону України «Про страхування», за змістом якої франшиза\~це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. При цьому, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до правил п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Відповідно до полісу ПАТ «НАС «ОРАНТА» № АМ / 5694829 франшиза складає 2000,00 гривень. Таким чином, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню сума франшизи, яка відповідно до договору страхування складає 2000,00 гривень. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000, 00 грн., необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~23\~Цивільного кодексу\~України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак, за результатами аналізу доводів позивача з приводу заподіяння моральної шкоди, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено, що у даному випадку їй заподіяно моральну шкоду, а саме: якими доказами вона підтверджується, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіянням шкоди, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди. З врахуванням наведеного, суд зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди, а відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial