Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.07.1966 року. Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Її чоловік [PERSON] помер [INFO] . У її чоловіка була мати [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя мати її чоловіка була власником житлового будинку у [ADDRESS] та 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Її чоловік [PERSON] після смерті своєї матері не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкове майно було поділено за домовленістю між ним та його сестрою [PERSON] , яка на цей час теж є померлою. Так сестрі чоловіка залишилося у спадок нерухоме майно - будинок та земельна ділянка в [ADDRESS], деякі речі померлої, а її чоловік також отримав у спадок 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] та деякі речі померлої. Чоловік прийняв спадщину фактично вступивши в управління спадковим майном, а саме: за домовленістю зі своєю сестрою він взяв на згадок про матір речі домашнього обіходу, які належали їй. Окрім того, матір її чоловіка була майстринею, яка виготовляла речі ручної роботи. Так, на згадку про нею, вона разом з чоловіком та синами взяла після її смерті виготовлені нею особисто вишиванки, паласи ручної роботи, два кресла Житомирської меблевої фабрики, ручну швейну машинку « Подолка ». Однак чоловік за життя не оформив свого права власності на вище вказане спадкове нерухоме майно. Після смерті чоловіка вона подала заяву до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій вказано що чоловік не звертався з заявою про прийняття спадщини після своєї матері у встановлений шестимісячний термін, тому пропустив строк для прийняття спадщини, однак оскільки вона мешкала з померлим та була зареєстрованою за однією адресою з ним, то вважає, що спадок після смерті чоловіка [PERSON] прийняла. Ухвалою від 18.02.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 03.03.2021 року було витребувано з Першої Кам`янської Державної нотаріальної контори (код ЄДРПОУ 02890995, 51931, м. Кам`янське, вул. Медична, 3) належним чином завірену спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою від 24.05.2021 року було залучено до участі в справі у якості співвідповідачів [PERSON] (місце мешкання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (місце мешкання: [ADDRESS] ). 19.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач у судове засідання не з`явився, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. також надав пояснення, що у листопада 1997 року він разом з матір`ю - [PERSON] , батьком - [PERSON] та своїм братом - [PERSON] їздили на поховання бабусі [PERSON] в [ADDRESS], де батько - [PERSON] взяв на згадку про мати речі домашнього обіходу, що їй належали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник відповідача - Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Від третьої особи - завідуючої Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.07.1966 року, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно архівної довідки № С-1244/02 від 13.03.2020 року (а.с. 14), [PERSON] народився [INFO] , матір`ю якого була - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло та довідки № 833 від 02.06.2020 року (а.с. 15, 62), квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності у розмірі 2/3 є [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 86 років. [PERSON] помер [INFO] у віці 72 роки, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 12, 13). 13.10.2020 року позивач звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після померлого чоловіка [PERSON] до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 67, 68). Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР ). Якщо спадкодавець помер до [INFO] , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема, наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Отже, враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, тим самим фактично прийнявши спадщину після померлої [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання фактичного прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] . За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87ЦК України. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1276 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом першої черги, є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно після померлого [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З огляду на вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але враховуючи заяву позивача щодо покладення на нього судових витрат, суд вважає за необхідне не стягувати судовий збір з відповідачів по справі та покласти його на позивача.

Outcome: approved