Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 03.02.2014 року мотивуючи тим, що на підставі договору дарування від 16.12.2003 року їй належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. З 1991 року по 2011 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований в зазначеному будинку. Після розірвання шлюбу він переїхав проживати в свій офіс і з цього часу до будинку не навідувався. Відповідач житловою площею будинку не цікавиться, комунальні послуг не сплачує, не проживає в будинку більше року без поважних причин, тому позивач просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS], судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв та заперечень на позов до суду не надав. Суд, на підставі ст.ст.224 - 226 ЦПК України, враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, свідка [PERSON], оглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що житлове приміщення будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором дарування від 16.12.2003 року (а.с.7) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.8). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.1991 року, а рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 15.12.2011 року шлюб було розірвано. ( а.с.9), відповідач був зареєстрований за зазначеною адресою як член сім'ї власника квартири. Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: будинок [ADDRESS] не проживає більше року без поважних причин, даним житлом не цікавиться, особистих речей в ньому не має, своїми діями перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися власним житлом, що підтверджено матеріалами справи та показами свідка. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), однак просить залишити судові витрати за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved