Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 10.08.2020 року в сумі 50000,00 доларів США, що на день складання позовної заяви еквівалентно 1362000,00 грн. У судове засідання позивач не з`явилась. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судова повістка, направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 20, 21). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з договору позики, укладеного між позивачем та відповідачем 10.08.2020 року, позивач надала відповідачу позику в розмірі 50000,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 30.04.2021 року (а.с. 8 - копія, оригінал договору позики - а.с. 25). Факт безпосередньої передачі грошових коштів позивачем відповідачу підтверджується оригіналом розписки від 10.08.2020 року (а.с. 26). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач, як позичальник, своєчасно не повернув суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про стягнення суми позики в розмірі 50000,00 доларів США. Одночасно суд зазначає, що враховуючи те, що умовами договору чітко передбачено надання грошей в позику в доларах США, на користь позивача має бути стягнута заборгованість саме в доларах США без зазначення еквіваленту в національній валюті. Також на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 11350,00 грн судового збору.

Outcome: approved