Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, скасування державної реєстрації права власності на рухоме майно, визнання права власності на частину рухомого майна в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [PERSON], [INFO], є її рідним батьком, а відповідач [PERSON] є її рідним братом. [PERSON] на праві власності належало наступне нерухоме майно: домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2004 року, реєстровий №4-372; земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2004 року, реєстровий №4-374; 37/100 частини домоволодіння [ADDRESS], на підставі рішення суду від 05.12.2007 року №2-3513/07, яке зареєстроване в реєстрі за №25635821; земельна ділянка (пай №112), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 12.03.2003 року, який виданий згідно з розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №690-р від 29.11.2002 року. [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №1656, після смерті якого відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. Позивач зазначає, що за життя її батько склав заповіт від 03.09.2016 року, реєстровий №5-475, яким належне йому майно: домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянка [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER], та земельну ділянка (пай №112), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, заповів відповідачу по справі. Позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та оскільки вона є непрацездатною особою за віком та інвалідом ІІ групи, і тому має право на обов'язкову частину спадщини, яка за розпорядженням спадкоємця заповідана відповідачу, тобто на 1/2 частину спадщини, яка належала б їй у разі спадкування за законом (ст. 1241 ЦК України). У встановлений законом строк позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. постановою від 24.03.2017 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки нею не подано правовстановлюючі документи щодо належності майно спадкодавцю. Крім того нотаріус зазначила, що домоволодіння [ADDRESS], та земельна ділянка [ADDRESS], хоча й належить спадкодавцю [PERSON], однак належним чином не зареєстровані у відповідному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На даний час Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення від 19 липня 2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадщину за законом та за заповітом, яким визнано за відповідачем по справі право власності на 3/4 частини домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 58,5 кв.м, прибудови А1-1 площею 49,9 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнано за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на 3/4 частини земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,1597 га, кадастровий [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнано за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на 3/4 частини земельної ділянки (пай №112), площею 3,340 га, яка розташована на території Підгорюдненської міської ради, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнано за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на 37/200 частини домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 153,9 кв.м, житловою площею 112,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Окрім іншого, у спадкодавця був також автомобіль ЗАЗ 110206-32 (2004 року випуску) державний номерний знак [NUMBER] VIN-[NUMBER], кузов [NUMBER], однак звернувшись з цього приводу до державного нотаріуса позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що іншим спадкоємцем [PERSON] було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] на автомобіль марки заз, на його ім'я, а згідно довідки територіального сервісного центру автомобіль зареєстровано за [PERSON], документи на думку нотаріуса суперечать один одному. Позивач зазначає, що автомобіль належав спадкодавцю на момент його смерті, та 18.05.2017 року транспортний засіб було перереєстровано на нового власника [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину № 4 від 18.05.2017 року виданим Департаментом Соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА та довідки органу соцзабезпечення № 43 від 18.05.2017 виданої Департаментом Соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА. Таким чином, позивач вважає, що її права як другого спадкоємця були порушені а реєстрація автомобіля лише за однією особою спадкоємцем є такою, що порушує права та інтереси позивача, а тому така реєстрація повинна бути скасована, а за позивачем визнано право власності на 1/2 частину автомобіля. В зв'язку з тим, що відповідач по справі безпідставно утримує у себе оригінали всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, на неодноразові звернення позивача відповідач не реагує, на чисельні виклики та запрошення до нотаріальної контори державного нотаріуса відповідач не з'являвся. Тому 24.03.2017 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 827/2016 в зв'язку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно, у зв'язку з чим позивач не має змоги отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та у повному обсязі користуватися своїми правами по володінню і розпорядженню спадковим майном, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS] та право власності на 1/4 частину земельної ділянки [ADDRESS], визнати право власності на 1/4 частину земельної ділянки (пай №112), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на 37/200 частини домоволодіння [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію права власності на автомобіль ЗАЗ 1 10206-32 за [PERSON], [INFO] ІПН [NUMBER] відповідно до Свідоцтва про спадщину 43 від 18.05.2017 року виданого Департаментом Соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА та Довідки ОДА органу соцзабезпечення № 43 від 18.05.2017 року виданої Департаментом Соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА та визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ЗАЗ 110206-32 (2004 року випуску) державний номерний знак [NUMBER]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував в частині позовних вимог щодо автомобіля. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідним батьком сторін по справі. [PERSON] на праві власності належало наступне нерухоме майно: домоволодіння [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2004 року, реєстровий №4-372; земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2004 року, реєстровий №4-374; 37/100 частини домоволодіння [ADDRESS], на підставі рішення суду від 05.12.2007 року №2-3513/07, яке зареєстроване в реєстрі за №25635821; земельна ділянка (пай №112), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 12.03.2003 року, який виданий згідно з розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №690-р від 29.11.2002 року. [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №1656. Після його смерті відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. За життя спадкодавець склав заповіт від 03.09.2016 року, реєстровий №5-475, яким належне йому майно: домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER], та земельну ділянка (пай №112), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, заповідав відповідачу по справі. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є також позивач по справі, яка є непрацездатною особою за віком та інвалідом ІІ групи, у зв'язку з чим має право на обов'язкову частину у спадщині, яка за розпорядженням спадкоємця заповідана відповідачу, тобто на 1/2 частину спадщини, яка належала б їй у разі спадкування за законом (ст. 1241 ЦК України). Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У встановлений законом строк позивач звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. постановою від 24.03.2017 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки нею не подано правовстановлюючі документи щодо належності майно спадкодавцю. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права на домоволодіння та земельні ділянки в порядку спадкування за законом, не суперечить положенням ст. 16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Приймаючи до уваги, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті батька, іншим шляхом захистити своє право та отримати у спадок майно з реєстрацією права власності не може, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS]; на 1/4 частини земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,1597 га, кадастровий [NUMBER]; на 1/4 частини земельної ділянки (пай №112), площею 3,340 га, яка розташована на території Підгородненської міської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, а також визнати за [PERSON] право власності на 37/200 частини домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 153,9 кв.м, житловою площею 112,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності на автомобіль ЗАЗ 1102060-32, 2004 р.в., [NUMBER], та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаного автомобіля не підлягають задоволенню оскільки, відповідно до відповіді ЧАТ «Евраз ДМЗ» від 11.04.2017 року №1894, яка була надана на лист Управління праці та соціального захисту населення АНД районного у м.Дніпрі ради, автомобіль ЗАЗ 1102060-32, 2004 р.в., [NUMBER], був придбаний за кошти ЕВРАЗ ДМЗ та наданий у користування інваліду 1 групи [PERSON] як благодійна допомога. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, адміністрація не заперечувала проти переоформлення вказаного автомобіля на члена його сім'ї на [PERSON], оскільки він також є інвалідом 2 групи та потребує транспортного засобу для пересування. Крім того, згідно позовних вимог позивач не ставить питання про визнання свідоцтва про право на спадщину, виданого 18.05.2017 року недійсним, та не притягує до участі у справі як відповідача, особу, що видала вказане свідоцтво - Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати віднести на рахунок держави, оскільки сторони по справі є інвалідами другої групи та є звільненими від сплати судового збору.

Outcome: partial