Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач, звернувшись до суду з позовом до відповідача, просить розірвати шлюб, зареєстрований 07.09.2006 року Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 51. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що протягом 3 років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], добровільної участі у матеріальному утриманні якого відповідач не бере, згоди по утриманню сина між сторонами не досягнуто. Майновий спір між сторонами відсутній. У підготовче судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить суд задоволити їх. У підготовче судове засідання відповідач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 07.09.2006 року Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 51 (свідоцтво серія 1-ГЮ №023222). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. При зясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сімя розпалась остаточно, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, отже шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Спір з приводу визначення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ГЮ №034438), який проживає з позивачем. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня предявлення позову. Відповідно до п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Жодних обєктивних доказів щодо зазначених обставин як позивачем, так і відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти за рішенням суду у звязку з ухиленням від утримання дитини в добровільному порядку, в розмірі заявленому позивачем та який визнається відповідачем - 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання щодо стягнення судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.1\~ст.141 ЦПК України, в якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1\~ст.142 ЦПК України, в якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved