Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 01.06.2010 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Протягом 2013 року сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 2014 року шлюбні відносини фактично припинені, вони почали проживати окремо. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Вона проживає і працює у м. Києві, відповідач працює і проживає у Азербайджанській Республіці. На даний момент вони не підтримують сімейних стосунків, ведення спільного господарства припинено. Їх спільна дитина проживає з нею. Відповідач не допомагає їй в утриманні дитини, участі у вихованні сина не приймає. Відповідач не спілкується із сином навіть засобами мережі Інтернет. За її глибоким переконанням, сенсу підтримувати сімейні відносини немає, між ними втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи в разі неявки відповідача в судове засідання. На розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм чинного законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в суді 14.09.2017 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2017 року відкрито провадження у справі. 25.01.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою доручено компетентному суду м. Баку Азербайджанської Республіки вручити [PERSON] копію позовної заяви з додатками та повідомлення про слухання справи на 25.07.2018 року, резервна дата 03.09.2018 року. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 24.07.2018 року провадження у справі відновлено. Починаючи з 25.07.2018 року судом багаторазово направлялися запити до Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо виконання судового доручення, на які надходили відповіді про те, що до них не надходили документи, складені за результатами виконання доручення або інформації щодо стану його виконання. Враховуючи, що від Азербайджанської Республіки досить тривалий час не надходять повідомлення щодо результатів виконання судового доручення, та право сторони позивача на розумний строк розгляду справи і судовий захист порушеного права, суд вважає за можливе розглянути справу по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.06.2010 року у Нізамінському районі Відділу Реєстрації Шлюбів м. Баку. У подружжя [INFO] року народився син, якого назвали [PERSON]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Останнім часом сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач не бажає зберегти сім'ю, подальше сумісне життя з відповідачем вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved