Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ГРУП-А» загальну суму заробітної плати за весь період роботи з 19 грудня 2016 року по 21 червня 2017 року у розмірі 163 587,10 грн, середній заробіток за весь час затримки 215 408,40 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 грудня 2016 року позивач була прийнята на посаду начальника департаменту маркетингу у ТОВ СВ ГРУП-А». Відповідно до трудового договору, посадовий оклад позивача складав 30 000,00 грн. 21 червня 2017 року позивач була звільнена із займаної посади за угодою сторін. Однак, на дату звільнення 21 червня 2017 року заробітна плата у розмірі 163 587,10 гривень фактично не була сплачена. Як зазначає позивач за весь час роботи їй було сплачено лише 21 049,26 гривень. У зв`язку з чим, [PERSON] просить стягнути заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки її виплати. 12 квітня 2018 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та пояснив наступне. 19 грудня 2016 року на роботу до ТОВ «СВ Груп-А» на посаду начальника департаменту маркетингу було прийнято позивача з окладом 1 840,00 грн, що підтверджується наказом № 49-К від 16 грудня 2016 року про прийняття на роботу. Інших трудових договорів, в тому числі договору від 19 грудня 2016 року, копія якого була надана позивачем. У зв`язку з чим, відповідач провів повний розрахунок з позивачем у розмірі 26 398,16 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилась. ЇЇ представник подала заяву до суду про слухання справи у відсутність позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог напологяає в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Неодноразово викликався в судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Груп-А» проти розгляду в порядку спрощеного позовного провадження справи цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-ГРУПА-А» про стягнення заробітної плати задоволено. Призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-Група-А» про стягнення заробітної плати, судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до проведення судової почеркознавчої експертизи. 07 листопада 2018 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 14728/14729/19-32 від 22 жовтня 2018 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи по даній цивільній справі. Та відповідно до висновку, експертом надано висновок лише по першому запитанню ухвали суду від 12 червня 2018 року - чи виконано підпис на документі «трудовий договір» від 19 грудня 2016 року директором товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-ГРУПА-А» Сопігою Миколою Миколайовичем? 13 квітня 2020 року на адресу суду надійшов лист від експертної установи із рахунком про оплату стороною відповідача залишку вартості експертизи у сумі 5720,00 гривень. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року поновлено провадження у справі. Ухвало Дніпровського районного суду м. Києва 16 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 19.12.2016 року прийнята на роботу в ТОВ «СВ ГРУП-А» на посаду начальника департаменту маркетингу, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу № 49-к від 16.12.2016 року (а.с.15-16, 53). В той же день між позивачем та відповідачем було укладено трудовий контракт відповідно до умов якого [PERSON] встановлений посадовий оклад в розмірі 30 000 грн. (а.с.11-14). Наказом № 30-к від 21.06.2017 року [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.17). Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що окремих письмових договорів в тому числі, трудового договору від 19.12.2016 року, з позивачем не укладалося. За клопотанням представника відповідача судом була призначена судова почеркознавча експертиза. 07 листопада 2018 року до суду надійшов висновок експерта № 14728/14729/18-32 від 22 жовтня 2018 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи з якого вбачається, що підпис від імені [PERSON] , який міститься у трудовому договору від 19 грудня 2016 року, в графі «Роботодавець / [PERSON] /» виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис у трудовому договорі від 19 грудня 2016 року, в графі «Роботодавець / [PERSON] /» - виконано не [PERSON] , а іншою особою. Окрім того, за повідомленням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04 грудня 2018 року надання висновку судово-технічної експертизи документів № 14730/18-34 від 28 листопада 2019 року неможливе у зв`язку із невиконанням клопотання експерта про надання необхідних документів. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження заборгованості по заробітній платі було надано копію трудового договору від 19 грудня 2016 року із зазначенням розміру посадового окладу в розмірі 30 000,00 гривень та довідку про доходи за період з 19 грудня 2016 року по 21 червня 2017 року. Однак, як вже було зазначено, що згідно висновку експерта № 14728/14729/18-32 від 22 жовтня 2018 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені [PERSON] , який міститься у трудовому договору від 19 грудня 2016 року, в графі «Роботодавець / [PERSON] /» виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис у трудовому договорі від 19 грудня 2016 року, в графі «Роботодавець / [PERSON] /» - виконано не [PERSON] , а іншою особою. Таким чином, наданий позивачем трудовий договір від 19 грудня 2016 року не може бути прийнятий до уваги, у зв`язку з тим, що підпис в графі роботодавця вчинений іншою особою, а не ним самим. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ГРУП-А» задоволенню не підлягає, оскільки трудовий договір підписаний іншою особою, а не [PERSON] відповідно заборгованість по заробітній платі відсутня. Оскільки вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є похідною від вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, тому задоволенню також не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed