Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про розірвання трудового договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод» (далі - ТЗОВ «Дніпровський автобусний завод»), в якому вказав, що згідно із протоколом загальних зборів учасників ТЗОВ «Дніпровський автобусний завод» від 22.02.2011 року він був призначений на посаду директора вказаного товариства на невизначений строк. 16.12.2013 року позивач звернувся до учасників ТЗОВ «Дніпровський автобусний завод» із заявою про розірвання трудових відносин за власним бажанням, після чого відпрацювавши два тижні, на роботу не вийшов. Проте відповідач до цього часу не прийняв рішення щодо звільнення позивача та не видав з цього приводу відповідного наказу, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із позовом, в якому просив розірвати трудовий договір, укладений з відповідачем 22.02.2011 року. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії протоколу загальних зборів учасників ТЗОВ «Дніпровський автобусний завод» від 22.02.2011 року, [PERSON] був призначений на посаду директора вказаного товариства на невизначений строк. (а.с. 8-9) Згідно копії наказу вказаного товариства від 23.02.2011 року № 23/02/11-к, [PERSON] приступив до виконання обов'язків директора ТЗОВ «Дніпровський автобусний завод». (а.с. 10) Згідно копії довідки АБ № 449233 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 463997, відомостей ЄДР, ТЗОВ «Дніпровський автобусний завод» знаходиться за адресою: 03124, м. Київ, бул. І. Лепсе, б. 6, ідентифікаційний код юридичної особи - 33981727, директором якого є [PERSON] (а.с. 35-39, 41-43) Згідно п. 9.2.3 Статуту ТЗОВ «Дніпровський автобусний завод», зареєстрованого 28.05.2012 року, до компетенції Зборів учасників належить призначення та звільнення Директора Товариства.(а.с.22-33) 13.12.2013 року позивач звернувся шляхом почтового відправлення до учасників ТЗОВ «Дніпровський автобусний завод» із заявою про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 27.12.2013 року. (а.с. 11-21). Проте відповіді на вказану заяви, так й не отримав. Згідно ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Таким чином, позивач має право на розірвання трудового договору, однак відповідач не розглянув заяву позивача, чим порушив вимоги ст. 38 КЗпП України. При ухваленні рішення суд також враховує той факт, що будь-яких інших умов щодо розірвання трудових відносин сторони не визначили та судом не встановлено. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та трудовий договір, укладений між [PERSON] (директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровський автобусний завод (адреса: 03124, м. Київ, бул. І. Лепсе, б. 6, ідентифікаційний код юридичної особи - 33981727) необхідно розірвати за сплавом двох тижневого строку, а саме з 27 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. як за вимоги немайнового характеру, оскільки позивач згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений за подання позову за вимогами, що випливають із трудових правовідносин. На підставі ст. 38 КЗпП України,

Outcome: approved