Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого уточнювались у процесі розгляду справи та посилаючись на порушення свого права власності, просив виселити відповідачів разом з двома неповнолітніми дітьми з [ADDRESS] без надання іншого житла та зняти відповідачок з двома неповнолітніми дітьми з реєстрації в цій квартирі, яка була предметом іпотеки та на яку звернуто стягнення як на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідачі: [PERSON] та відповідачка - [PERSON], яка діє в своїх інтересах і інтересах двох неповнолітніх дітей, позов визнали. Представник двох третіх осіб, вважає позовні вимоги по відношенню до двох неповнолітніх дітей безпідставними. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлялась належним чином, як поштою, так і через оголошення в пресі, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами. Представник позивача, відповідачі: [PERSON], відповідачка - [PERSON], яка діє в своїх інтересах і інтересах двох неповнолітніх дітей та представник двох третіх осіб, не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності відповідачки - [PERSON]. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті за відсутності відповідачки - [PERSON]. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів: [PERSON], відповідачки - [PERSON], яка діє в своїх інтересах і інтересах двох неповнолітніх дітей, представника двох третіх осіб, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою - [PERSON], своїх договірних зобов'язань щодо повернення грошових коштів за двома кредитними договорами, було звернуто стягнення на належну відповідачці - [PERSON] [ADDRESS], як на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до наявної в матеріалах справи, нотаріально посвідченої копії свідоцтва від 04.04.2012 року, позивач є власником [ADDRESS]. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-ІV, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статтей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, провадиться у порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили саме про отримання відповідачами за місяць письмової вимоги позивача про звільнення [ADDRESS], позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Доводи представника позивача про направлення позивачем відповідачам вимоги про добровільне виселення, не свідчить про отримання відповідачами цієї вимоги про добровільне виселення. З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення позову, відсутні. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed