Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох дітей та її утримання як непрацездатної дружини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2003 року, від шлюбу мають двох дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач працює/має дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку: на сина [PERSON], що має особливі потреби, - 5 000 грн., а на сина [PERSON] - 3 000 грн. щомісячно й до повноліття дітей, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Окрім того, захищаючи свої права як непрацездатноїдружини, просить стягнути на її користь аліменти у розмірі 2 000 грн. щомісячно довічно. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON],, діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 26 червня 2017 року (а.с.84), позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити, а відповідач їх визнав частково, посилаючись на те, що сплачувати кошти на утримання двох дітей та дружину у загальній сумі 10 000 грн. він не проможний, оскільки має щомісячний заробіток/дохід в розмірі 2 576 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2003 року, від шлюбу мають двох дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8, 9), які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Син сторін [PERSON] є інвалідом з дитинства, потребує особливих щоденних потреб та стороннього догляду (а.с.10-11, 14) у зв»язку з чим позивачем ставиться вимога про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. до його повноліття. На утримання сина [PERSON] позивачка отримує від держави щомісячну соціальну допомогу як на дитину інваліда в розмірі 2 561 грн. 90 коп. (а.с.17). Окрім того, позивачка є інвалідом з дитинства ІІ-ї групи й отримує від держави щомісячну соціальну допомогу розмірі 1 312 грн. 00 коп. (а.с. 18). Відповідач працює в ТОВ «Фасіліті» з 09.09.2016 року на посаді техніка з експлуатації та ремонту устаткування, має щомісячний заробіток в сумі 2 576 грн. 00 коп. (а.с.89), надає щомісячну матеріальну допомогу на утримання та виховання дітей, що визнається позивачкою, проте її розмір не задовольняє її, тому позивачка бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дітей, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивачки, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, офіційно не працевлаштована, проте має не стабільні доходи від індивідуальної діяльності, та на утриманні якої знаходяться двоє дітей, один із яких з особливими потребами, їх стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює, інших дітей крім синів [PERSON] та [PERSON] не має. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій на кожну дитини до досягнення ними повноліття. Ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошові сумі, позивач не довела підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально - не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення, а тому підстави для застосування розміру аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Відповідно до п.17 Постанови № 3 від 15.05.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання про розмір аліментів, які стягуються з боржника, згідно ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів суд враховує ті обставини, що на утриманні відповідача знаходяться двоє неповнолітніх дітей, на кожну дитину припадає по 25% від його заробітної плати, з урахуванням того, що загальний розмір аліментів має бути не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, з урахуванням вимог закону та принципу справедливості на кожну дитину має припадати саме визначена частка його заробітної плати/доходу (59 % /2= 25%). Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, розумності, достатніх потреб дітей, й у тому числі з урахуванням особливостей фізичного розвитку та стану сина [PERSON], який потребує особливих умов догляду, дісної участі батьків в утриманні дітей, та справедливості, стягненню підлягають аліменти в розмірі 50 % від заробітку/доходу відповідача до повноліття сина [PERSON]. Й, оскільки визначена судом частка аліментів на утримання двох дітей є максимальною для платника аліментів - відповідача (50% від його заробітку (доходу)), підстав для стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 75 СК України аліментів на утримання непрацездатної дружини немає, оскільки відповідач не матиме можливості надавати таку допомогу. Так, відповідно до ч.2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 10 травня 2017 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 74, 75, 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial