Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №008-13965-190412 від 19.04.2012 року в сумі 7606 грн. 27 коп., судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки №008-13965-190412 від 19.04.2012 року, Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4600 грн. Також сторони встановили, що банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Однак, боржник свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, станом на 14.05.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 7606 грн. 27 коп., яка складається з тіла кредиту в сумі 2605 грн. 77 коп., простроченого тіла кредиту в сумі 1547 грн. 75 коп., заборгованості за відсотками в сумі 879 грн. 20 коп. та заборгованості за комісіями в розмірі 2573 грн. 55 коп. Оскільки на їхню вимогу про необхідність погашення заборгованості відповідач не реагує, на даний час кредитна заборгованість не погашена, а тому просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, а тому у відповідності до п.3 ч.1 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, причин неявки суду не повідомила. Оскільки судові повістки про виклик у судове засіданні відповідачу не були вручені через поштове відділення за зареєстрованим місцем проживання останньої та повернулися суду за закінченням терміну зберігання, відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення в пресі. Зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а належно повідомлена про розгляд справи відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у її відсутності, постановивши заочне рішення. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що 19.04.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір №008-13965-190412 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки із затвердженими тарифами до нього (а.с.5-6), відповідно до умов якого позичальник надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4600 грн. Сторони передбачили, що банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Пунктом 2.3 договору сторонами визначено, що держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією за ставками, які визначені у Тарифах. Крім цього, у відповідності до п.3.4. договору передбачено, що держатель доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суми заборгованості (суми вкладів, нарахованих процентів, комісій, плат, штрафних санкцій). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Як вбачається із представленого розрахунку (а.с.4), станом на 14.05.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №008-13965-190412 від 19.04.2012 року складає 7606 грн. 27 коп., яка складається з тіла кредиту в сумі 2605 грн. 77 коп., простроченого тіла кредиту в сумі 1547 грн. 75 коп., заборгованості за відсотками в сумі 879 грн. 20 коп. та заборгованості за комісіями в розмірі 2573 грн. 55 коп. Таким чином, оскільки на даний час відповідач взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконала, допустила утворення заборгованості по сплаті кредитних зобов'язань, а тому суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі. Понесені позивачем по справі судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved