Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір № 6650 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 11 жовтня 2001 року та визнати за [PERSON], як спадкоємицею за заповітом, право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відповідно до вимог ст. 227 Цивільного кодексу України в редакції 1968 року, договори купівлі - продажу житлових будинків підлягали нотаріальному посвідченню, а правовстановлювальний документ на спадкове майно - договір № 6650 купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» експерти біржі мали право проводити торги і визначати переможця, а не встановлювати особи підписавши договір. Відповідно до вимог ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» станом на 11.10.2001 року договори відчуження об'єктів нерухомого майна, а договір, посвідчений Одеською товарною біржею, місцезнаходження якої як юридичної особи м. Одеса. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд цивільної справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення . Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору № 6650 купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 11 жовтня 2001 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.07.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира [ADDRESS]. Як вже встановлено судом, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6650 від 11.10.2001 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м.Ізмаїлі, але нотаріально посвідчений не був. Правові підстави для реєстрації вказаної угоди підтверджені технічною документацією Ізмаїльського МБТІ, а саме технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], виданим 16.10.2006 року комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації». На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований, а одна із сторін за договором [PERSON] помер [INFO]. З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд відповідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), визнає вищевказаний договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення договору не вимагається. Право власності таким чином за померлим [PERSON] встановлюється відповідно ст. 328 ЦК України. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 22.01.2008 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановською С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4-50, [PERSON] заповів належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] - [PERSON], [INFO]. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 25813522 від 10.01.2011 року, наданого приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 22.01.2008 року, зареєстрований за № 4-50 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною нотаріально посвідченою заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 13.11.2013 року за № 02-14/838 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відповідно до вимог ст. 227 Цивільного кодексу України в редакції 1968 року, договори купівлі - продажу житлових будинків підлягали нотаріальному посвідченню, а правовстановлювальний документ на спадкове майно - договір № 6650 купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» експерти біржі мали право проводити торги і визначати переможця, а не встановлювати особи підписавши договір. Відповідно до вимог ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» станом на 11.10.2001 року договори відчуження об'єктів нерухомого майна, а договір, посвідчений Одеською товарною біржею, місцезнаходження якої як юридичної особи м. Одеса. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved