Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Свій позов обґрунтовує тим, що з 06.09.2019 перебуває у шлюбі з відповідачем. Вказує, що від даного шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Станом на день звернення до суду з даним позовом, позивач також звернулась із позовом в суд до відповідача про розірвання шлюбу. Крім того вказує, що відповідач відмовляється надавати кошти, продукти, одяг на утримання дитини надавати позивачу як дружині відмовляється. Наразі позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що не має змоги працювати та утримувати себе та дитину. Наголошує, що дитина є зовсім маленькою, потребує догляду матері, а тому коштів на утримання себе та дитини у неї не вистачає. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 26.03.2021 року позовну заяву прийнято до судового розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. В судове засідання відповідач не з`явився, у зв`язку з чим його неявка визнана судом неповажною та продовжено розгляд справи у відсутності відповідача. Станом на день проведення судового засідання у справі відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2019, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №21 (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , батьками якої являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що малолітня дитина на даний час проживає з позивачкою (а.с.11). Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини, та визнає позов, а тому, позивач згідно з ч.2 ст. 84 СК України має право на утримання від відповідача [PERSON] до досягнення донькою трьох років. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При цьому, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що відповідач може надавати своїй дружині матеріальну допомогу, так як він має працездатний вік, має нормальний стан здоров`я, не має на утриманні інших осіб, а доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує, що позивач отримує соціальні виплати на дитину, окрім того позивачем подано до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини (справа №161/5597/21), також суд приймає до уваги, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. Окрім того, заявлена позовна вимога, що стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму суперечить положенням ч.1 ст.80 СК України. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 454 грн. (50%) слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved