Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу в сумі 24847,70 грн та 908 грн витрат з оплати судового збору. Позовна заява обґрунтована тим, що 26.06.2018 між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 442/0148, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 45486 грн. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останній прийняв на себе обов`язок у разі настання страхового випадку, виплатити банку страхове відшкодування. З 27.12.2018 відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 24847,70 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором настав страховий випадок. А тому банку була здійснена виплата страхового відшкодування в сумі заборгованості по кредиту. У зв`язку з чим до страховика перейшло право вимоги до відповідача. 20.05.2021 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відступило право вимоги до відповідача позивачу, відповідно до договору № 01-05. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 04 листопада 2021 року провадження у справі було відкрито, справу призначеного до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надіслала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, справу просить розглянути без її присутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що 26.06.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №442/0148. Відповідно до п. 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 45486 грн на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 26.06.2021, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Згідно п. 2.4.1. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99 процентів річних. Згідно п. 3.3.3. Договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1263,50 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 26 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 26 липня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок для обслуговування. Відповідно до виписок з Філії Харківське ОУ АТ «Ощадбанк» по рахунку [PERSON] за період 27.08.2018-27.02.2019 вихідний залишок станом на 27.02.2019: по процентам становить 1342,710 грн, простроченого основного боргу - 23505 грн 01.12.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286. Згідно з умовами якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення позичальниками кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою неповною сплатою нарахованих за ними процентів, що передбачені кредитними договорами (п.2.1. Договору). Страховим випадком є факт первинного (першого у часі, за винятком випадку, передбаченого абз. 3 цього пункту) виникнення збитків у страхувальника ( в особі Установ Страхувальника) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору. Страховий випадок за цим договором настає на 61 день після дати, встановленої кредитним договором як дата повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом. Обов`язки страховика за цим договором розповсюджується на страхові випадки, які настали в період дії цього договору за кожним кредитним договором, включеним у всі діючі реєстри з дати підписання договору (п. 4.1. Договору). Договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення підписів відтисками печаток сторін і діє протягом 2 років (п.6.1. Договору). У разі прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування, страховик виплачує відповідній установі страхувальника страхове відшкодування, яке дорівнює заборгованості позичальника по кредитному договору в розмірі непогашення суми кредиту (або його частини), належної до погашення (в тому числі тієї, строк сплати якої відповідно до умов кредитного договору не настав), та процентів зв користування кредитом за 5 місяців, в межах страхової суми. Розмір якої визначений в останній оплаченій довідці-розрахунку (п.8.3. Договору). Відповідно до заяви про настання страхового випадку, страхового акту №Харк10020.02.19-4 від 27.03.2019, платіжного доручення №13682 від 27.03.2019 Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» 27.03.2019 було виплачено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування згідно договору страхування кредитів по позичальнику [PERSON] на загальну суму 24847,70 грн. 20.05.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги. Згідно умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п.2.1. Договору). Загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступається згідно цього договору, складає 5211953,86 грн, згідно реєстру прав вимог, який складається сторонами в паперовому за формою, що наведена у додатку1 до договору (п. 2.2. Договору). Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором (п.3.1.1. Договору). Відповідно до додатку №1 до Договору відступлення права вимоги, додаткової угоди №1 від 21.07.2021 до реєстру прав вимоги, що передані новому кредитору за №31 включено боржника [PERSON] з сумою заборгованості 24847,70 грн. [PERSON] 08.06.2021 було направлено претензію (повідомлення) №10020.02.19-4 відповідно до якої він повідомлений про зміну кредитора на позивача, запропоновано сплатити суму заборгованості в розмірі 24847,70 грн в добровільному порядку. Претензія отримана адресатом 14.06.2021. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Судом взято до уваги, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги вірно послався на правові норми закону у спірних правовідносинах, а саме на ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону України «Про страхування». Однак вважав, що відшкодування фактичних витрат відбувається в порядку регресу, що не відповідає правовій природі спірних правовідносин. Регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється ч. 1 ст. 1191 ЦК України. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» набуло право вимоги від боржника в порядку суброгації, то і до позивача ФОП [PERSON] перейшло право вимоги в тому ж порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач позов визнав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підстав для відмови у його прийнятті судом не вбачається. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст.141, 142 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача та поверненню з державного бюджету в рівних частинах по 454 грн.

Outcome: approved