Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 5084091 від 03.11.2006 року, квартиру №6а у будинку №3 по вулиці К.Левицького у м. Львові, реєстраційний номер 16438229; загальна площа 38,8 кв.м., що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 12.10.2006 року № Л17112 виданого виконкомом Львівської обласної Ради народних депутатів, належить іпотекодавцям: [PERSON], паспорт серії КА № 203603 , виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 16.07.1996 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER]; [PERSON], [NUMBER], виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 16.07.1996 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER]; [PERSON], [NUMBER], виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 15.12.1998 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER]; для погашення заборгованості за кредитним договором від 01.11.2007 року №5788265, укладеного між ЗАТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON], в розмірі 7 032,25 долари США (сім тисяч тридцять два долари США 25 центів) та 68 418,41 гривень (шістдесят вісім тисяч чотириста вісімнадцять гривень 41 копійка), що складається: - заборгованості за сумою кредиту в сумі 6 109,87 доларів США (шість тисяч сто дев'ять доларів США 87 центів); - заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом складає 922,38 долари США (дев'ятсот двадцять два долари США 38 центів); - пені за порушення строків виконання зобов'язань за Кредитним договором в сумі 36 596,85 гривень (тридцять шість тисяч п'ятсот дев'яносто шість гривень 85 копійок); - штрафів за порушення обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору, в сумі 2 821,56 гривня (дві тисячі вісімсот двадцять одна гривня 56 копійок); - штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування складає 29 000,00 гривень (двадцять дев'ять тисяч гривень 00 копійок); при цьому визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ «Перший український міжнародний банк» (вул. Андріївська, 4, м. Київ; код ЄДРПОУ: 14282829) від свого імені квартиру №6а у будинку №3 по вулиці К.Левицького у м. Львові, реєстраційний номер 16438229; загальна площа 38,8 кв.м., що є предметом іпотеки - відповідно до іпотечного договору №5084091 від 03.11.2006 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 4657, будь-якій особі-покупцеві, на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Надати право ПАТ «Перший український міжнародний банк» (вул. Андріївська, 4, м. Київ; код ЄДРПОУ: 14282829) щодо всіх повноважень продавця, в тому числі подання заяв, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, подання та отримання будь-яких документів , довідок, витягів, заяв, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмета іпотеки, тощо, необхідних для здійснення продажу. Стягнення судових витрат. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 01.11.2007 року №5788265 між ЗАТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON], Банк надав позичальнику кредит в розмірі 12 тис. доларів США під 12,4% річних на строк до 01.11.2022 року. Однак позивальником взяті на себе зобовязання по поверненні кредиту та сплати відсотків у строки визначені графіком не виконувалися належним чином, у звязку із чим на підставі п.52, та п.5.5 кредитного договору йому було нараховано штрафні санкції у виді пені та штрафу. Крім цього, виконання кредитних зобовязань [PERSON] за умовами кредитного договору було забезпечено договором іпотеки від 03.11.2006 року, додатковим договором до договору іпотеки від 01.11.2007 року, укладеним між банком та відповідачами, шляхом передачі в іпотеку квартири №6а у будинку №3 по вулиці К.Левицького у м. Львові, реєстраційний номер 16438229; загальна площа 38,8 кв.м., що на підставі свідоцтва про право власності перебуває у спільній власності відповідачів. У звязку із порушенням зобовязань забезпечених іпотекою, позивач надіслав відповідачам вимогу про усунення порушення основного зобовязання від 12.02.2015 року, проте така була залишена ними без належного реагування та на даний час заборгованість не погашена. А тому, просить позов задоволити звернувши стягнення на предмет іпотеки у встановлений спосіб умовами п.4.8 договору іпотеки та ст.. 38 Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним вище. Відповідачі у судове засідання не зявилися повторно, причин неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не подали. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому ч.9 ст. 74 ЦПК України порядку через оголошення в пресі, оскільки за зареєстрованим місцем проживання судова кореспонденція поштовим відділенням поверталася на адресу суду у звязку із закінченням терміну зберігання. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк» (правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №5788265 (а.с.9-11) з додатком №1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» (а.с.11-14) та додатком №2 «Інформація про умови та сукупну вартість кредиту» (а.с.15-17), відповідно до умов якого Банком надано позичальнику споживчий кредит для власних цілей в розмірі 12 тис. доларів США зі сплатою 12,4% річних на строк до 01.11.2022 року. При цьому, пунктами 3.1.3, 3.2.1 кредитного договору передбачено обовязок позичальника повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі та строки визначені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Крім цього, пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити на вимогу Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань за кожен день прострочення. Також п.5.4 та п.5.5 кредитного договору сторони обумовили, що за кожний випадок порушення позичальником обовязків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених п.4.3.1 цього договору позичальник зобовязаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту Договору має бути укладений договір страхування. За кожний випадок порушення позичальником обовязків, передбачених п.п.4.3.2-4.3.6 цього договору, позичальник зобовязаний на вимогу Банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту. Факт отримання кредиту в сумі 12 тис. доларів США позичальником підтверджується меморіальним ордером від 01.11.2007 року №365339719 (а.с.31) Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки у виді пені та штрафів (ст. 549 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як встановлено в судовому засіданні позичальником взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконував не належним чином, кредит та проценти за користування кредитом не погашав у розмірі та строки передбачені Графіком, у звязку із чим утворилася заборгованість, на яку позивачем було нараховано неустойку у виді пені та штрафу. Крім цього, у звязку із порушенням позичальником взятих на себе обовязків щодо укладення договорів страхування, до нього було вжито штрафні санкції передбачені п.5.4 кредитного договору. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.6-7), станом на 29.03.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитними зобовязаннями за договором кредиту від 01.11.2007 року №5788265 становила в розмірі 7 032,25 долари США та 68 418,41 гривень, що складається: - заборгованості за сумою кредиту в сумі 6 109,87 доларів США; - заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом складає 922,38 долари США; - пені за порушення строків виконання зобов'язань за Кредитним договором в сумі 36 596,85 гривень; - штрафів за порушення обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору, в сумі 2 821,56 гривня; - штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування складає 29 000,00 гривень. Відповідно до положень ч.2. ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень п.п. 3.5.7, 4.2.2 договору кредиту сторонами визначено за Банком право вимоги дострокового повернення всього кредиту або його частини, разом з процентами зокрема у випадку невиконання позичальником зобовязань перед Банком за цим Договором. Водночас, судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за умовами кредитного договору від 01.11.2007 року №5788265, між ЗАТ «Перший український міжнародний банк» (правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк») та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки від 03.11.2006 року, додатковий договір до договору іпотеки від 01.11.2007 року з відповідними додатками №1 та №2 (а.с.22-29), відповідно до умов якого відповідачі передали Банку в іпотеку належну їм на праві власності квартиру №6а у будинку №3 по вулиці К.Левицького у м. Львові, реєстраційний номер 16438229; загальна площа 38,8 кв.м. Ст.3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.12 Закон України «Про іпотеку»). При цьому законодавець передбачив декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, що регулюються положеннями ст. 38 вказаного Закону. Аналогічно, ст. 4 договору іпотеки сторонами передбачено, що Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця у випадках невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання. При цьому п.4.8.1 ст 4 договору іпотеки передбачено, що у разі виникнення у іпотеко держателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі шляхом укладення з нею відповідного договору купівлі-продажу. Продаж предмету іпотеки здійснюється у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Крім цього, п.4 ст.4 договору іпотеки визначено, що у разі порушення умов Кредитного договору та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає особі, яка порушила свої обовязки, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору та/або чинного законодавства України. Судом встановлено, що така вимога (а.с.18-20) позивачем, як іпотекодержателем надсилалася відповідачам 18.02.2015 року через поштове відділення за зареєстрованим місцем проживання відповідачів рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.21). Однак, відповідачами письмова вимога банку про усунення порушень внаслідок невиконаного основного зобовязання виконана не була, заборгованість за кредитним договором залишилась непогашена. У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем на свій розсуд підставно обрав спосіб захисту і ним законно заявлено вимогу до іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачами заборгованість за договорами кредиту не погашено, вимоги, що надсилались позивачем залишені без належного реагування. У відповідності до положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є підставними, а тому слід позов задоволити звернувши стягнення на заставне майно згідно договору іпотеки від № 5084091 від 03.11.2006 року - квартиру №6а у будинку №3 по вулиці К.Левицького у м. Львові, реєстраційний номер 16438229; загальна площа 38,8 кв.м., що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 12.10.2006 року № Л17112 виданого виконкомом Львівської обласної Ради народних депутатів, належить відповідачам, шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за правилами, визначеними положеннями ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для погашення заборгованості за кредитними зобовязаннями за умовами кредитного договору від 01.11.2007 року №5788265. Понесені позивачем судові витрати у справі, у відповідності до ст.88 ЦПК України, слід покласти у рівних частках на відповідачів. Задовольняючи позов, суд одночасно враховує правову позицію Верховного Суду України висловлену у постанові від 28 травня 2015 року, у справі № 6-57цс15, що підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Outcome: approved