Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд із наведеним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконанні в органах виконавчої служби знаходиться судовий наказ від 01 вересня 2017 року про стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 30 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Проте відповідач не сплачує аліменти з моменту їх присудження. З 30.08.2017 року по 30.04.2019 року відповідач взагалі не сплачує аліменти, а з 01.05.2019 року по 31.03.2021 року сплачує їх тільки частково, в результаті чого станом на 01.04.2021 року утворилась заборгованість по аліментах в розмірі 25 935 грн. 50 коп. Рішенням Тисменицького районного суду від 27.02.2019 року та рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.08.2020 року вже стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів за періоди з 30.08.2017 року по 30.06.2018 року та з 01.07.2018 року по 31.01.2020 року. Тому стягнення підлягає неустойка за період з 01.02.2020 року по 31.03.2021 року в сумі 10 366 грн. 39 коп. Оскільки розмір пені в даному випадку перевищує заборгованість за період з 01.02.2020 року по 31.03.2021 року, яка складає 4456 грн., пеня, яка підлягає стягненню з відповідача становить 4456 грн. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. На виконанні у Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться судовий наказ № 352/1490/17 від 01.09.2017 року про стягнення із [PERSON] а користь [PERSON] аліментних платежів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Заборгованість по судовому наказу за період з 30.08.2017 року по 22.03.2021 року становить 25935 грн. 50 коп., що підтверджується копією довідки (а.с.20). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Розмір аліментів виконавцем розраховувався відповідно до розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості. Відповідач по справі судовий наказ про стягнення аліментів не виконує. Згідно розрахунків позивача, розмір пені за невчасну сплату аліментів становить 10 366 грн. 39 коп. Як зазначалось вище, ч. 1 ст. 196 СК України передбачено що розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, визначений судом, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментним платежам. Оскільки розмір пені, в даному випадку, перевищує заборгованість за період з 01.02.2020 року по 31.03.2021 року, яка складає 4456 грн., пеня, яка підлягає стягненню з відповідача також становить 4456 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вирішуючи питання розподілу витрат по оплаті судового збору суд враховує, що позивач звільнений від його сплати, а тому з відповідача слід стягнути 908 гривень судового збору в дохід держави. На підставі ст. 180, 181,184, 187,194, 196 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved