Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим,\~що [INFO] помер її чоловік [PERSON] .. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого майна увійшла 1/16 частка домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, та інших реєстрів ... Однак, в свідоцтві про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 22.07.1993 року, виданого Болградською міською радою Одеської області значиться, що 19/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] належить: [PERSON] , та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З огляду на розбіжність в частці, яка належить спадкодавцю в перелічених документах, приватний нотаріус відмовив спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом першої черги. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивач до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.27, 28). Подала заяву про підтримання позовних вимог, наполягала на їх задоволенні, та розгляд справи просила провести у її відсутність (а.с.49). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.27, 28). Позовні вимоги визнали\~ у повному обсязі, просили\~ розглянути справу без їх участі, про що надали кожен окремо відповідні\~ заяві до суду (а.с.51-55, 43-48). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини, а саме між сторонами виник спір із правовідносин, що виникають із спадкових прав. Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 22 липня 1993 року Болградською міською радою Одеської області, 19/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON] і членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Реєстрація права власності здійснена КП «Болградське БТІ» 26.07.1993 року в реєстровій книзі №377 (а.с.11). За даними КП «Болградське БТІ» станом на 02 березня 2021 року інвентаризаційна вартість домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складає 183438 гривень (а.с.13). Також КП «Болградське БТІ» листом від 03.03.2021 року за №61 повідомляє, що при розрахунку часток по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] , доля [PERSON] (квартира №3) складає = 35/100 частин (на підставі акту вводу в експлуатацію) (а.с.14). За наявною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.15-19) Актуальна інформація про право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] значиться наступна: -1/6 частка [PERSON] ; - 1/16 частка [PERSON] ; - 1/16 частка [PERSON] ; - 1/16 частка [PERSON] ; - 1/16 частка [PERSON] ; - 1/8 частка [PERSON] ; - 1/8 частка [PERSON] ; - 1/12 частка [PERSON] - 1/12 частка [PERSON] - 1/12 частка [PERSON] ; - 1/4 частка [PERSON] . Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А відтак, право власності за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно належним чином, і саме це майно входить до спадкової маси, що відкрилася після смерті спадкодавця, та його частка в домоволодіння за адресою: [ADDRESS] - становить 1/16. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 28.10.2007 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить усе належне йому майно, в тому числі 1/16 частка домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги є: - дружина [PERSON] позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 09.07.1977 року (а.с.6); - донька [PERSON] (відповідач по справі) згідно свідоцтва про народження [NUMBER] видане 24.05.1978 року (а.с.55), копією актового запису про шлюб №146 від 27.12.1997 року, складений Болградським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південного \~ \~ \~ \~міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.58-59); - донька [PERSON] (відповідач по справі) відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 20.10.1973 року (а.с.48). На день смерті спадкодавця [PERSON] у спадковому домоволодінні за місцем його реєстрації і проживання: [ADDRESS] була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.44). \~ \~ \~ \~З матеріалів спадкової справи №29/2021, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого [PERSON] (а.с.33-42). Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] на підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, набула право на це майно, тобто на 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. \~ \~ \~ При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved