Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11 липня 2008 року між ним і відповідачем [PERSON] був укладений кредитним договір, згідно якого відповідач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 18793,30 доларів США на строк до 11 липня 2023 року та зобовязалася повернути кредит у вказаний строк, сплатити проценти, комісію і інші витрати згідно умов договору. З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов кредитного договору між позивачем і відповідачами [PERSON] та [PERSON] 11 липня 2008 року були укладені договори поруки, згідно яких останні зобов'язалися солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Відповідач свої зобов'язання по договору виконує неналежним чином, у звязку з чим станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 12043,22 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2293,71 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 539,94 доларів США, штрафу (фіксована сума) в розмірі 10,42 доларів США, штрафу (процентна складова) в розмірі 743,84 доларів США. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі в розмірі 5627,21 грн. Відповідач [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позову, де зазначила, що умови кредитного договору вона виконувала належним чином, заборгованість відсутня. Вважає, що позивач не довів наявність у неї заборгованості за кредитним договором, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості не є належним доказом у справі. Також вважає, що позивач неправомірно вимагає стягнення з неї одночасно і пені і штрафних санкцій, оскільки це суперечить вимогам ст.61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, доручивши представництво своїх інтересів в суді представникові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, підтримала письмові заперечення проти позову. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія заяви відповідача про видачу кредита; розрахунок заборгованості за кредитним договором; копія паспорту відповідача; правовстановлюючі документи позивача; інші докази. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування позивача і [PERSON] у договірних правовідносинах підтверджується копією кредитного договору згідно якого відповідач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 18793,30 доларів США на строк до 11 липня 2023 року та зобовязалася повернути кредит у вказаний строк, сплатити проценти, комісію і інші витрати згідно умов договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит належним чином не сплачує, у звязку з чим станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 12043,22 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2293,71 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 539,94 доларів США, штрафу (фіксована сума) в розмірі 10,42 доларів США, штрафу (процентна складова) в розмірі 743,84 доларів США. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору відповідачем [PERSON] були порушені і станом на 31 грудня 2015 року існує заборгованість за кредитним договором у вищезазначе5ному розмірі. Посилання відповідача на недоведеність наявності у неї заборгованості за кредитним договором спростовується як самим розрахунком заборгованості, так і випискою з банківського рахунку, де зазначений рух коштів відповідача та всі проведені операції. Натомість сама відповідач не надала суду належних доказів невідповідності розрахунку позивача щодо розміру заборгованості, процентів і штрафних санкцій. Необгрунтованими суд вважає і заперечення відповідача з приводу неможливості одночасного накладення на неї штрафу і пені, оскільки згідно вимог ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування є можливим. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] були порушили умови кредитного договору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення належного виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору між позивачем і відповідачами [PERSON] та [PERSON] 11 липня 2008 року були укладені договори поруки, згідно яких останні зобов'язалися солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, оскільки у договорах поруки зазначено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність з боржником, то вони у тому ж обсязі, що і боржник зобовязані повернути позивачу всю заборгованість за кредитним договором, проценти та неустойку, які виникли внаслідок порушення боржником умов кредитного договору. В той же час, як зазначено у рішенні Верховного Суду України у справі №6-79цс14 від 02.07.2014 року незалежно від валюти, в якій брався борг, валютою платежу повинна бути гривня. Враховуючи, що за даними Національного банку України станом на 31 грудня 2015 року офіційний курс гривні до долару США становив 24,00, то заборгованість відповідачів за кредитним договором становить: 289037,28 грн. заборгованість за кредитом; 55049,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 12958,56 грн. заборгованість за пенею; 250,08 грн. штраф (фіксована сума); 17852,16 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 5627,21 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved