Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогою до відповідача про стягнення на її користь аліментів на доньку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з моменту звернення за стягненням аліментів до її повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2013 року, від шлюбу мають доньку [PERSON] Позивач зазначає, що відповідач офіційно не працює, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не приймає участь у витратах, повязаних з вихованням та лікуванням дитини. У добровільному порядку надавати матеріальну допомогу відмовляється, офіційно працевлаштовуватись не бажає. За таких обставин, з посиланням на статтю 180 Сімейного кодексу України вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог на підставах, викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 205520 вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] було укладено шлюб, який був зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 358 (арк. справи 4). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають дітину [PERSON], [INFO] (арк. справи 5). З копії довідки № 2477 від 04.09.2015 року КП «Жилкомсервіс» вбачається, що дитина [PERSON], 21.10.2013 року проживає за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON] та її батьками. (арк. справи 7). Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~і\~ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (\~ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того,\~стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами відсутня домовленість відносно утримання неповнолітньої дитини [PERSON], за таких обставин враховуючи, що дитина проживає разом з позивачем, потребує матеріального забезпечення, проте відповідач заперечує проти виплати аліментів на її утримання до досягнення нею повноліття та не погоджується з розміром аліментів, суд, враховуючи положення статей 180 - 182 Сімейного кодексу України, приймає до уваги працездатний вік відповідача, відсутність доказів неможливості працювати за станом здоровя (інвалідності), приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання його малолітньої дитини до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial