Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. 21.08.2018 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який не розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем. Так, як відповідач не бажав добровільно приймати участі в утриманні доньки, позивач була змушена звернутись до суду. 30.10.2018 року судом було розглянуто справу та винесено на користь позивача рішення про стягнення аліментів з відповідача та видано виконавчий лист. Відповідно до вказаного виконавчого листа з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000,00 грн. на місяць, починаючи з 23.08.2018 року до повноліття дитини, що мають перераховуватися через відділення банку «Приват». 07.11.2018 року виконавчий лист було пред`явлено до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини. За період з 23.08.2018 року по 20.07.2019 року позивачем були понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 13280,84 грн., у зв`язку з чим вона бажає розділити цю суму порівну між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлений про час та місце судового розгляду, відзив на позов не надав. Оскільки позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії виконавчого листа, виданого 30.10.2018 року Деснянським районним судом м. Києва стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.08.2018 року. Як вказує позивач нею за період з 23.08.2018 року по 20.07.2019 року були понесені додаткові витрати на утримання дитини. А саме: -одяг і взуття в школу: черевики 1 шт., штани 1 шт., блуза 1 шт.. джемпер 2 шт., шапочка для плавання на суму 2600,00 грн.; -огляд у офтальмолога, підбір і придбання оправи і лінз за станом здоров`я на суму 1103,00 грн.; -сплата за навчальні посібники (з урахуванням комісії банка) згідно договору №57 від 25.05.2016 року за навчальний період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року включно на суму 2367,00 грн.; -шкільні зошити і ручки на суму 162,30 грн.; -придбання мобільного телефону 3974,00 грн.; -замовлення і придбання особистих ортопедичних устілок за станом здоров`я 649,00 грн.; -придбання баскетбольного м`яча, за проханням дитини для активного дозвілля та за рекомендацією лікаря 205,00 грн.; -придбання кросівок під ортопедичні устілки 1799,00 грн.; -квитки на потяг, в обидва кінці 421,54 грн. на відпочинок і оздоровлення до моря в м. Бердянськ. На підтвердження вищезазначених понесених витрат позивач надала: копії фіскальних чеків, копію направлення та рекомендації лікаря офтальмолога, копії дублікатів квитанцій, копії квитанцій, копію направлення та рекомендацію лікаря ортопеда, копію товарного чека, копії посадочних документів. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За таких обставин, суд вважає доведеним ту обставину, що позивачем було понесені додаткові витрати на дитину на загальну суму 13280,84 грн., тому з урахуванням приписів ч.1 ст. 141 СК України половина таких витрат підлягає стягненню з відповідача. Будь-яких доказів, що спростовують висновки суду відповідачем в процесі розгляду справи суду не надано. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved