Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом у якому за уточненими вимогами просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 27.07.2015 року по 16.03.2016 року у розмірі 86 316 грн. 48 коп.; моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.; інфляційні втрати у розмірі 3 897,27 грн. та 3 % річних у розмірі 1 202,01 грн., а всього стягнути 101 415 грн. 76 коп. (а.с. 27, 28). Вимоги мотивує тим, що 11 березня 2015 року його було прийнято на роботу до ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на посаду заступника начальника управління правового забезпечення. 24 липня 2015 року його було звільнено з роботи за власним бажанням відповідно п. 3 ст. 38 КЗпП України. Причиною звільнення була тривала невиплата відповідачем заробітної плати. За весь час його роботи в порушення ст. 115 КЗпП України відповідач заробітну плату не сплачував. Внаслідок цього утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 62 160 грн. 63 коп., яку йому досі не виплатили, хоча на примусовому виконанні у Відділі ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві знаходяться відповідні рішення комісії по трудових спорах ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО». Його середньоденна заробітна плата згідно виданої довідки становить 526,32 грн. Відповідно ст. 625 ЦК України з відповідача ще підлягають стягненню штрафні санкції на суму 5 099 грн. 28 коп., що включають інфляційні втрати у розмірі 3 897,27 грн. та 3 % річних у розмірі 1 202,01 грн. Крім цього, позивач зазначає, що не проведення відповідачем повного розрахунку в день звільнення заподіяло йому величезні моральні страждання, переживання з приводу свого існування, позбавлення можливості вести нормальний спосіб життя, відвідувати близьких родичів, яку мешкають поза межами м. Києва, у нього загострилися хронічні захворювання, інших джерел доходів він не має, заробітна плата є єдиним джерелом його існування, так як заощаджень він не має, а тому вважає, що відповідач має відшкодувати моральні збитки у розмірі 10 000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника не повідомлено, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно запису у трудовій книжці [PERSON] 11 березня 2015 року був прийнятий на посаду заступника начальника управління правового забезпечення в Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (а.с. 6). Наказом ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» № 316-кго від 24.07.2015 року позивач звільнений з роботи з підприємства відповідача за власним бажанням згідно п. 3 ст. 38 КЗпП України з 24 липня 2015 року (а.с. 4 зв). Відповідно довідки відповідача від 11.06.2016 року № 577, заробітна плата позивачу на час видачі довідки не може бути виплачена у зв'язку з арештом усіх рахунків та скрутним фінансовим становищем (а.с. 5 зв.). За зверненням [PERSON] комісія по трудових спорах ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» виносила рішення про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, а саме: рішення № 10 від 21.05.2015 року про стягнення суми 16 867,08 грн.; рішення № 88 від 15.06.015 року про стягнення суми 8 346,67 грн.; рішення № 152 від 29.07.2015 року про стягнення суми 7 427,41 грн. та рішення № 154 від 29.07.2015 року про стягнення суми 29 519,47 грн. (а.с. 7-8 зв). Відповідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно довідки ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» від 30 липня 2015 року № 688, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 526 грн. 32 коп. (а.с. 5). За викладених обставин судом встановлено, що в день звільнення належні до виплати позивачу кошти відповідачем сплачені не були, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за затримку розрахунку при звільненні за період з 27.07.2015 року по 12.04.2016 року сума у розмірі 99 474 грн. 48 коп. (189 робочих дні х 526,32 грн. - середньоденний заробіток). Позивач також просить стягнути на суму нарахованої заробітної плати відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 3 897,27 грн. та 3 % річних у розмірі 1 202,01 грн. Проте у цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки спірні правовідносини у межах заявлених вимог регулюються нормами трудового законодавства на яке не поширюються положення Цивільного кодексу України, у тому числі норма ст. 625 ЦК України, якою визначено правові наслідки порушення зобов'язань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Через неправомірні дії відповідача [PERSON] зазнав моральних переживань, оскільки не отримав належної йому до виплати заробітної плати, що спричинило негативні зміни та порушення його сталих життєвих зв'язків, призвело до додаткових зусиль для організації життя, витрачання часу для звернення до суду. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2 870 грн. 12 коп., що включає судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 1 492 грн. 12 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн. за вимоги немайнового характеру - стягнення моральної шкоди

Outcome: partial