Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], який був власником земельної ділянки, яка знаходиться на території Котиківської сільської ради. Успадкувати дану земельну ділянку вона не може, оскільки нотаріусом їй в цьому відмовлено, так як вона пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить позов задовольнити та слухати справу без її участі. Від відповідача представника Котиківської сільської ради поступила до суду заява про розгляд справи без їх участі і, що вони проти задоволення позову не заперечують. Однак відповідно до п. 2 ст. 174 ЦПК України визнання позову не може бути прийнято судом, оскільки воно може бути здійснено тільки після роз`яснення відповідачу правових наслідків відповідної дії. Так само воно не може бути прийнято з підстав, передбачених в п. 4 ст. 174 ЦПК України, де вказано, що, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так визнання позову представником відповідача порушує права відповідача, а тому не можу бути прийнято судом. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визнання позову не може не суперечити закону й не повинно порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 5 ст. 174 ЦПК України суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Представництво інтересів територіальної громади сільським головою здійснюється на основі Закону України «Про місцеве самоврядування». Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що: [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). [PERSON] [INFO], являється дочкою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу (а.с.7-8). Після смерті [PERSON] залишилась земельна ділянка розміром 5,0976 га. на території Котиківської сільської ради (а.с.9). Позивач проживала на момент смерті батька разом з ним в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №558 від 23.03.2015 року, виданою виконкомом Городенківської міської ради (а.с.23). Державним нотаріусом Городенківської районної нотаріальної контори відмовлено 04.03.2015 року [PERSON] у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.15). В ст.1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. З огляду на зазначені вище положення ЦК України та враховуючи, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем, який являється її батьком - [PERSON], отже вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті і не позбавлена права на одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, не зважаючи на сплив шестимісячного строку після смерті батька та на безпідставну відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, тому в задоволенні даного позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed