Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій вказала, що в липні 2011 року познайомилася з [PERSON], який проживає в с.Бахтин Борівського району Харківської області. Вони стали зустрічатися, між ними виникло взаємне кохання, інтимні стосунки. Через деякий час позивач завагітніла. Сторони продовжували зустрічатись, але проживали окремо. [INFO] у них народився син. При реєстрації дитини в Гороховатській сільській раді [PERSON] визнав, що це його син, тому з його згоди в свідоцтві про народження дитини - [PERSON] [INFO]., відповідач записаний як його батько. Позивач вказала, що після народження дитини відповідач відвідував сина, цікавився його здоров'ям, але лише до березня 2013 р. Відколи від позивача постало питання про надання матеріальної допомоги на утримання дитини зі сторони відповідача, вони почали рідше зустрічатися. Зі слів відповідача позивачу відомо, що він перебуває на заробітках в Росії, працює неофіційно, не постійно, має нерегулярний дохід, близько 10000 грн. щомісячно. При нагадуванні про його обов'язок, як батька, надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, відповідач намагався уникнути такої розмови, з його слів позивач зрозуміла, що в добровільному порядку останній не бажає надавати матеріальної допомоги на утримання сина. До теперішнього часу [PERSON] жодного разу не надав матеріальної допомоги на утримання дитини, чим не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. Крім того позивач зазначила, що працює в Борівській ЗОШ №1 соціальним педагогом, але її заробітної плати не вистачає для матеріального забезпечення. Прожитковий мінімум в Борівському районі занадто високий, син підростає, продукти харчування, дитячий одяг дорогі, заробітна плата позивача майже 2000 грн. в місяць. Вказаних коштів явно не вистачає, інших доходів вона не має. Вищезазначені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу, встановлених законом. Звільнити її від сплати судового збору та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На свою користь стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог частково заперечував, надав до суду письмове заперечення в якому вказав, що дійсно зустрічався з [PERSON] і мав з нею інтимні стосунки. [INFO] у них народився син [PERSON]. Відповідач добровільно визнав, що це їхній з [PERSON] син. Тому при реєстрації дитини в Гороховатській сільській раді Борівського району Харківської області, з його згоди, в свідоцтві про народження дитини він записаний його батьком, а [PERSON] матір'ю. Таким чином, останній визнав, що [PERSON] [INFO] є його сином. Відповідач зазначив, що після народження дитини часто приходив до [PERSON] і пропонував їй офіційно оформити стосунки, тобто зареєструвати шлюб. Спочатку [PERSON] ніби-то була не проти, але через деякий час стала говорити, що на весілля потрібні гроші, а таких грошей на той час не було. Так як відповідач в Борівському районі Харківської області ніде не працевлаштувався, у січні 2013 р. він поїхав на заробітки за кордон - у Російську Федерацію. Там став неофіційно працювати робітником на будівництві приватних будинків. За свою роботу отримував нерегулярний, мінливий заробіток, з якого став регулярно позивачу висилати поштовими переводами гроші на утримання сина [PERSON]. Так, згідно касових чеків відповідач переслав позивачу наступні грошові кошти на утримання сина: -за 2013 рік - 120060 руб.; -за2014рік- 37000руб.; -за 2015 рік - 3060 руб.; -за 2016 рік - 25500 руб. Частина касових чеків, особливо за 2015 рік, не збереглася. Крім того, у всіх касових чеках зазначено, що відправником грошових коштів є [PERSON], а отримувачем [PERSON] Тому відповідач вважає, що посилання позивача у позовній заяві про те, що «до теперішнього часу він жодного разу не надавав їй матеріальної допомоги на утримання сина і не бажає виконувати свої батьківські обов'язки», не відповідають дійсним обставинам справи. Коли відповідач дізнався, що [PERSON] зустрічається з іншим чоловіком, він зрозумів, що тепер між ними вже не буде ніякого спільного подружнього життя. У зв'язку з тим, що позивач виховує сина [PERSON], відповідач вирішив добровільно надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання свого сина. Про це він по телефону повідомив [PERSON], на що вона погодилася, але при цьому поставила умову, яка полягала в тому, що останній має регулярно щомісячно сплачувати їй в рахунок аліментів 3000,00 грн. Але відповідач їй на це відповів, що вказана сума занадто велика, у зв'язку зі світовою фінансовою кризою зараз на заробітках в Росії має дохід значно менший, ніж в 2013-2014 роках. На теперішній час йому виплачують заробітну плату нерегулярно, різними сумами, у різний час, а тому він не зможе їй щомісяця виплачувати в рахунок аліментів 3000,00 грн., проте пообіцяв, що фізично в змозі без затримки щомісяця виплачувати на утримання сина 1000,00 грн. Але позивач не погодилася на запропоновану відповідачем суму матеріальної допомоги на утримання сина і сказала, що подасть позов до суду про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 3000,00 грн. Відповідач ствердує, що добровільно погоджується на сплату аліментів позивачу на утримання сина - [PERSON] [INFO], щомісячно у розмірі 1000,00 грн. до його повноліття. Також відповідач в запереченні зазначив, що у 2016 році встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць - для дітей віком до 6 років: з 1 травня 2016 року - 1228 грн. Тобто, з 1 травня 2016 року 30 відсотків прожиткового мінімуму для їхнього сина [PERSON], якому ще не виповнилося 6 років, становитеме 368 грн.40 коп. На теперішній час відповідач [PERSON] продовжує неофіційно працювати за кордоном у Російській Федерації, отримує не регулярний офіційний дохід у вигляді заробітної плати не за трудовим договором, не має прибутку від здійснення господарської діяльності як фізична особа-підприємець, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити; його батьки: батько - [PERSON], [INFO] і мати - [PERSON], 22.09.1960 року на даний час є безробітними і пенсію не отримують, тому відповідач вимушений їм допомагати вижити у такий важкий час; відповідач не зареєстрований в Борівському районному центрі зайнятості і не отримує допомоги по безробіттю. При таких обставинах, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], [PERSON] вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття і обсяг яких, на його думку, є тим мінімально необхідним на даний час для утримання та виховання дитини. В судовому засіданні відповідач надав для огляду ще декілька квитанцій про переказ грошей позивачу за 2016 рік. Позивач підтвердила суду, що всі гроші за 2013-2016 роки вона отримувала. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Батьком дитини у свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON]. Шлюб між сторонами не зареєстрований, відповідач з позивачем спільно не проживають. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує в тому числі і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків та інші обставини, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач стверджує, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у заявленому позивачем розмірі, так як має мінливий, нерегулярний дохід, має безробітніх батьків. Проте має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В порушення ст.60 ЦПК України позивач не надала суду тих обставин, які б підтверджували необхідність отримування аліментів у вказаній нею сумі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, позовні вимоги у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], підлягають частковому задоволенню, оскільки враховується матеріальне становище відповідача, який має нерегулярний (мінливий) дохід. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до Закону України «Про судовий збір». Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються матеріалами справи: копією паспорта та картки фізичної особи - платника податків позивача (а.с.4-5), копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6), довідкою про склад сім'ї позивача (а.с.7), копією паспорта та картки фізичної особи - платника податків відповідача (а.с.20-21), довідкою Борівського РЦЗ від 03.08.2016 р. про те, що [PERSON] в Борівському центрі зайнятості не зареєстрований (а.с.22), довідками наданими Ізюмським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області № 830-15 та 831-15 від 04.08.2016 р. про те, що батьки відповідача - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] на обліку в Ізюмському об'єднаному УПФУ не знаходяться та пенсію не отримують (а.с.23-24), копіями касових чеків (переводів), згідно яких відправником грошових коштів є [PERSON], а отримувачем [PERSON] (а.с.25-41), довідкою про склад сім'ї відповідача (а.с.7). З урахуванням викладеного, на підставі ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial