Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25 квітня 1992 року відділом РАГС Кремінського райвиконкому, №59; від подружнього життя має з відповідачем повнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були фактично припинені з квітня 2012 року з причин зловживання алкоголем. На примирення не згодна і переконана, що подальше шлюбне життя і збереження шлюбу не можливе. Тому, позивач просить шлюб, зареєстрований 25 квітня 1992 року відділом РАГС Кремінського райвиконкому №59 між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище, одержане під час державної реєстрації шлюбу, бажає залишити без змін. \~Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, категорично наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав, зазначив, що разом з позивачкою вони не проживають приблизно пять років, а тому подальші шлюбні відносини вважає не можливими, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню, виходячи з наступного. 25 квітня 1992 року відділом РАГС Кремінського райвиконкому Луганської області було зареєстровано шлюб поміж позивачем та відповідачем по справі, актовий запис №59 (а.с.3). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають повнолітню дитину [PERSON], 29.12.1994р. (а.с.5). Тривалий час позивач та відповідач разом не проживають, примирення та подальше їх спільне проживання не можливе. Відповідно до ч.3\~ст.105 та ст.110 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до\~ч.2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а ні позивачка, ні відповідач не мають намір зберігати шлюб з відповідачем. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved