Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені уточненні вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 19/2007. Звернувшись до Червоноармійської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] отримала лист, яким їй роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (житловий будинок), видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості. Для визнання права власності їй рекомендовано звернутись до суду. [PERSON] зазначає, що вказаний будинок спадкодавець будував, але ним не було належним чином оформлено право власності на будинок, та не отримано відповідних документів. Також, позивач звертає увагу, що право власності на збудоване спадкодавцем до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. В своїх уточнених позовних вимогах позивач просить суд визнати за нею, право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Мельника М.Л. від 06 грудня 2017 року відкрито провадження в справі. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражського А.М. від 04.08.2020 року, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 09.09.2020 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] до територіальної громади в особі виконавчого комітету Новоборівської селищної ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] , про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом; залучено до участі у справі співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] . Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06.08.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] . Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 02.11.2021 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачами позову у цивільній справі; закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засідання позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явились, до суду направили заяви про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги визнають. Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги визнає, не заперечує в їх задоволенні. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.12.2006 року виконкомом Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області (а.сп.7). На виконання ухвали суду від 17.05.2019 року з Житомирського обласного державного нотаріального архіву витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з дослідженими матеріалами спадкової справи №19/2007, спадкоємцями на майно померлого [INFO] [PERSON] , є позивач, [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту позовної заяви слідує, що будинок [ADDRESS] , спадкодавець будував, але ним не було належним чином оформлено право власності на будинок, та не отримано відповідних документів. Також, позивач звертає увагу, що право власності на збудоване спадкодавцем до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Звернувшись до Червоноармійської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] отримала лист №117/01-16 від 21.05.2015 року, яким їй роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (житловий будинок), видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості. Для визнання права власності їй рекомендовано звернутись до суду (а.сп.13). Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №258 від 19.08.2019, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 2161, станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.сп.201). На підтвердження належності будинку [ADDRESS] спадкодавцю [PERSON] позивач надає: -копію довідки виконкому Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області №541 від 07.07.2017 року, земельна ділянка, загальною площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебувала у власності [PERSON] , який помер [INFO] , була ним приватизована без виготовлення державного акту (а.сп.11); -копію технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, інвентаризаційна справа №2161, замовником якого є [PERSON] , загальна площа приміщень житлового будинку [ADDRESS] складає 39,3 кв.м.; рік забудови 1935 (а.сп.203-205). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до п. 3.1листа Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Згідно з дослідженими матеріалами справи спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , народився [INFO] , а рік побудови житлового будинку [ADDRESS] вказано «1935», у зв`язку з чим суд критично відноситься до доводів позивач про будівництво вказаного будинку саме спадкодавцем. Інших доказів про належність даного нерухомого майна саме спадкодавцю, позивачем суду не надано. Крім того, згідно з матеріалами цивільної справи (копія матеріалів спадкової справи №19/2007), встановлено, що спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Також, самим позивачем [PERSON] не надано жодних документів щодо: правового статусу земельної ділянки, на якій розташоване спірне будинковолодіння; встановлення обставин отримання спадкодавцем дозволів на спорудження будинку, чи затвердження проекту на спорудження будинку та ін.. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ст.. 89 ЦПК України. З урахуванням зазначених положень законодавства, суд приходить до висновку про недоведеність належними доказами факту побудови спадкодавцем, у встановленому законом порядку, спірного житлового будитнку чи придбання його останнім в інший законний спосіб, тому відсутні правові підстави вважати, що померлий [PERSON] за життя набув право власності на будинок [ADDRESS] , тому таке майно не може бути спадковим. Враховуючи викладене позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed