Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на те, що шкоду йому заподіяно пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка, як вважає позивач, сталася з вини відповідача - [PERSON], просив стягнути з останнього: 15767 грн. 63 коп. - у відшкодування матеріальної шкоди, яка пов'язана з пошкодженням автомобіля; 500 грн. - у відшкодування витрат по оплаті звіту про оцінку автомобіля та 243 грн. 60 коп. - у відшкодування витрат по оплаті судового збору. У судовому засіданні позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач - [PERSON] пред'явлені до нього позовні вимоги визнав лише в частині стягнення з нього 510 грн. - франшизи, а в іншій частині позов не визнав, посилаючись на те, що на момент ДТП, його цивільно-правова відповідальність була застрахована - ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ», а тому, остання в межах ліміту має відшкодувати заподіяну позивачу шкоду внаслідок ДТП. До участі в справі, в якості співвідповідача судом було залучено - ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ». ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» свого представника у судове засідання не направило і доказів про поважність причин не направлення свого представника, суду не надало, хоча про час і місце розгляду справи ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» неодноразово повідомлялось належним чином за адресою вказаною у полісі № АВ / 9770799 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується двома, наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями. Позивач та відповідач - [PERSON], не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ». З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ». Вислухавши пояснення позивача та відповідача - [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. 14.08.2013 року біля 11-45 год. відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай» р. н. [NUMBER] по Броваському проспекту в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «Дачія» р. н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2013 року, відповідача - [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі: 340 грн.. У судовому засіданні відповідач - [PERSON], не заперечував свої вини в порушенні Правил дорожнього руху, яке призвело до зіткнення вищевказаних транспортних засобів. З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме відповідач - [PERSON], є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.05.2008 року, власником автомобіля «Дачія» р. н. [NUMBER] на час ДТП, був позивач. Відповідно до наявного в матеріалах справи, оригіналу звіту № 431 про оцінку автомобіля «Дачія Логан» номерний знак [NUMBER], складеного 08.10.2013 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Дачія Логан» номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 27.09.2013 року, складає: 15767 грн. 63 коп.. Відповідно до наявного в матеріалах справи, поліса № АВ / 9770799 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача - [PERSON], була застрахована - ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ». Згідно з ч. 2 ст. 1187, п. 1 і п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу першого п. 9.2. і п. 9.4. ст. 9, п. 12.1. ст. 12, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. До договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків, ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеного судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільно-правову відповідальність перед позивачем, мають нести обидва відповідачі. Що ж до розміру грошової суми, яка має бути сплачена позивачу кожним із відповідачем, то суд при вирішенні цього питання виходить з наступного. Як вбачається з наявної в матеріалах справи, копії поліса № АВ / 9770799 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить: 50000 грн., а розмір франшизи: 510 грн.. Тому, з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» на користь позивача, підлягає стягненню: 15767,63 грн. - 510 грн. = 15257 грн. 63 коп. - страхового відшкодування, а з відповідача - [PERSON] на користь позивача, підлягає стягненню: 510 грн. - у відшкодування матеріальної шкоди (франшиза). Що ж стосується позовних вимог позивача про стягнення на його користь: 500 грн. - у відшкодування витрат по оплаті звіту № 431 про оцінку автомобіля «Дачія Логан» номерний знак [NUMBER], складеного 08.10.2013 року, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, як вбачається з наявного в матеріалах справи, оригіналу квитанції до прибуткового касового ордера № 77 від 08.11.2013 року, оплату звіту провів [PERSON], а не позивач. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Оскільки позов частково задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, розмір судового збору, суд визначає з розміру стягуваної суми у відшкодування матеріальної шкоди у вигляді страхового відшкодування та франшизи.

Outcome: partial