Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олена Миколаївна про визначення часток у приватній спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, в якому просила постановити рішення суду, яким визначити частки у спільній сумісній власності подружжя на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] по 1/2 частині кожному з її співвласників, а саме: за [PERSON] , померлим [INFO] , - 1/2 частини квартири та за [PERSON] , померлою [INFO] , - 1/2 частини квартири. У порядку спадкування за заповітом визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , після смерті її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказувала, що 15 березня 2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олени Миколаївни з метою оформити право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилося після смерті [INFO] матері [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Спадкова справа за померлою була відкрита, про що виданий відповідний витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 63922112 від 15 березня 2021 року. Але, оформити право власності на вказане спадкове майно позивачці не вдалось. У зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна щодо квартири [ADDRESS] та належала на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] , видати свідоцтва про право на спадщину немає підстав. Таким чином, виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Ухвалою суду від 12.07.2021 року було відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 27.08.2021 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті 27.08.2021 року від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, просила вимоги викладені в заяві задовольнити. 27.08.2021 року від відповідача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Олени Гетало надійшла заява з проханням слухати справу без її участі. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів від 22 жовтня 1992 року, - власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з штампом народного підприємства «Полтавське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26 жовтня 1992 року, в реєстровій книзі за № 110 зареєстровано на праві особистої власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , загальна частка складає 1. [INFO] померла [PERSON] , про що було видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] від 24 вересня 2020 року та в книзі реєстрації смертей було внесено відповідний запис за № 1308. [INFO] помер [PERSON] , про що було видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] від 23 січня 2013 року. Померлі перебували між собою у шлюбі та є батьками позивачки та відповідача. [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 11 квітня 1972 року. [PERSON] до шлюбу мала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 12 серпня 1992 року. Згідно з довідкою № 19/04/2021-1, виданої Житлово-експлуатаційним кооперативом «Слава» від 19 квітня 2021 року, на день смерті [PERSON] , разом з нею у вказаній вище квартирі, була зареєстрована донька - [PERSON] , [INFO] . 15 березня 2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олени Миколаївни з метою оформити право на спадщину за заповітом, на спадкове майно, що залишилося після смерті [INFO] матері [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Спадкова справа за померлою була відкрита, про що виданий відповідний витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 63922112 від 15 березня 2021 року. Але, оформити право власності на вказане спадкове майно позивачці не вдалось. 23 червня 2021 року приватний нотаріус ПМНО Гетало О. М. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 278/02-31, оскільки згідно ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно поданих до нотаріуса документів вбачається, що квартира [ADDRESS] знаходиться в житловому будинку ЖЕК «Слава». Згідно відомостей ДРАЦС померла [INFO] [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Перший шлюб укладено з 17 липня 1966 року по 26 жовтня 1990 року, другий шлюб укладено 03 січня 1996 року та до часу смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно вищевикладеного період сплати членських внесків за будівництво кооперативної квартири частково припадає на період першого шлюбу. Згідно з довідки, наданої нотаріусу Полтавською районною нотаріальною конторою від 20 травня 2021 року за № 01-16/536, після смерті померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа за заявою сина померлого - [PERSON] , який прийняв спадщину за законом та за заповітом. А саме на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться у [ADDRESS] . Будь-які інші заяви про прийняття чи відмову від спадщини не надходили. У зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна щодо квартири [ADDRESS] та належала на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] , видати свідоцтва про право на спадщину немає підстав. Таким чином, виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. У своїй постанові нотаріус зазначила, що згідно з заповітом, посвідченого від імені [PERSON] , єдиною спадкоємицею квартири [ADDRESS] є її донька - [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не надходило. Також нотаріус рекомендувала звернутися до суду з метою визначити ідеальні частки співвласників квартири та оформити право власності на вищезазначене майно в судовому порядку. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Між померлими [PERSON] та [PERSON] не визначені частки, які є рівними та становлять по 1/2 частині кожному співвласнику. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 за №20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаціному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Верховний Суд України 04.04.2011 при розгляді справи №3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5. Згідно ч.І ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: approved