Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований із відповідачем 14 вересня 2007 року у Великогорожанській сільській раді Миколаївського району Львівської області, актовий запис № 04. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2007 року. У даному шлюбі у них народилась двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у них не склалось, відповідач матеріально не забезпечує сім`ю, не бере участі у вихованні дітей, зловживає алкоголем, через що почали виникати сварки, втратились взаємоповага та взаєморозуміння, які призвели до того, що вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, хоч і проживають разом. Вказує, що примирення неможливе, оскільки сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Позивач в підготовчому судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав та просить такий задоволити. Заслухавши поясненя сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 14 вересня 2007 року зареєстрували шлюб у Великогорожанській сільській раді Миколаївського району Львівської області, за актовим записом № 04, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , проте міцної сім`ї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім`ї, сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Як ствердила суду позивач конфлікт в сім`ї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між ними втрачено, наміру зберігати сім`ю із відповідачем у неї немає. Крім того, судом вживались заходи до примирення подружжя, однак, таке позитивного результату не дало, примирення не відбулось. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., згідно з квитанції № 93 від 11.12.2019 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УКуСихів.рм.Львів, р/р UA03899998031211206013008 , МФО 899998, КОД ЄДРПОУ 38007636. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 384,20 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 384,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved