Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 2000,00 грн. до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що 05.09.2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У вказаному шлюбі у них народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO]. На ґрунті зловживання спиртними напоями та азартними іграми, відповідач систематично вчиняв сварки, що призвело до повного відчуження та припинення шлюбних стосунків. З жовтня 2016 року вони не підтримують шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Дитина проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Позивач ніде не працює та займається вихованням дитини, отримує щомісяця незначну матеріальну допомогу по догляду за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає взагалі. Крім того, позивач потребує матеріальної допомоги на власне утримання, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Місце роботи та доходи відповідача позивачу не відомі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Пояснила, що вона є студенткою, навчається на вечірньому відділенні інституту та доглядає за дитиною. Вона ходить до інституту тричі на тиждень, в цей час доглядає дитину її мати. Також позивач зазначила, що відповідач отримує неофіційний дохід, проте доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надала. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково. Зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку. Щодо виплати аліментів на утримання позивача, позовні вимоги не визнав, зазначивши, що не працює, доходи не отримує та заперечує доводи позивача щодо наявності в нього неофіційної роботи. Уточнив, що визнає, що дитина проживає з позивачем. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 05.09.2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції укладено шлюб, актовий запис за № 1120. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище - [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.04.2016 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 377, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180, 181, 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, а також визнання позову в цій частині відповідачем, суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини, суд керується наступним. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, умовою стягнення аліментів на утримання дружини, є наявність у відповідача можливості надавати відповідну матеріальну допомогу. В судовому засіданні судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх процесуальні права та обов'язки, в тому числі роз'яснено положення ст. 10, 11, 60 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, судом було роз'яснено сторонам, в тому числі позивачу, що якщо у них є складнощі з отриманням доказів, вони не позбавлені права заявити суду клопотання про витребування доказів, виклик свідків тощо. Позивач в судовому засіданні зазначила, що відповідач неофіційно працює, а тому має можливість також сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України будь-яких доказів на підтвердження вказаних вище обставин позивачем суду не надано, клопотання про їх витребування не заявлено. При цьому суд опитував сторін, в тому числі позивача, на предмет наявності заяв та клопотань. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. При цьому пояснення позивача щодо наявності у відповідача доходу, з огляду на положення ЦПК України, не можуть вважатись допустимим доказом в даній цивільній справі. Разом з тим, враховуючи, що відповідач є працездатною особою молодого віку та не зазначав на наявність об'єктивних причин, які унеможливлюють його працевлаштування, а також виходячи із засад справедливості цивільного судочинства, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 500,00 гривень щомісячно, до досягнення [PERSON], [INFO], віку трьох років. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову, тобто з 23.01.2017 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленою частини вимог. Враховуючи, що розмір судового збору по вказаній справі складає 640,00 грн., вказаний судовий збір підлягає стягненню с відповідача. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Outcome: partial