Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цим позовом в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком №70 по вул. З. Космодемянської в м. Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, та примусово зняти її з реєстрації. Свій позов аргументувала тим, що у вищезазначеному будинку, який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2006 року, зареєстрована відповідач [PERSON], яка була сусідкою позивачки, не мала власного житла. Попросила її тимчасово зареєструвати. Пройшло більше трьох років, однак відповідач не знялась із реєстрації, достовірно її місцезнаходження позивачці не відомо, у належному позивачці будинку ніколи не проживала, тягар по оплаті комунальних послуг не несе, із позивачкою не спілкується. За інформацією спільних знайомих [PERSON] проживає на території Російської Федерації. Оскільки відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у належному позивачці будинку, її реєстрація перешкоджає позивачці належним чином володіти своїм майном (надмірні комунальні послуги, перешкоди в оформленні субсидії), тому вважає, що її права порушені та вона змушена звернутись із позовом до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом та примусово зняти її з реєстрації. Додатково пояснила, що відповідач не є членом її сімї, ніколи в будинку не проживала, була зареєстрована позивачкою тимчасово у 2013 році на прохання відповідачки, домовленості про збереження житла за відповідачкою не було. Відповідачка продала свій приватний будинок по вул. Кармелюка в м. Жмеринка, мала намір виїхати за кордон до дочки, однак для оформлення пенсії просила її приписати, на що позивачка погодилась. На даний час місце її проживання позивачці не відомо. Позивачка змушена постійно брати довідки в квартальному комітеті про непроживання відповідачки для оформлення субсидії. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення суду. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивачки [PERSON] та була знайома із відповідачкою [PERSON], яка продала свій будинок та на вимогу нового власника виписалась та просила позивачку її зареєструвати, а потім поїхала до дочки в Росію, так як мала погане здоровя та потребувала догляду, більше трьох років в Жмеринці відсутня. Свідок [PERSON] суду показав, що є сусідом позивачки [PERSON] та був знайомий із [PERSON], яка теж жила по сусідству, але продала свій будинок та більше двох років назад поїхала до дочки в Калініград в Росію. Чоловік відповідачки помер раніше неї. [PERSON] ніколи не проживала в будинку [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивачки [PERSON] та її подругою та була знайома із відповідачкою [PERSON] як сусідку, яка продала свій будинок просила позивачку її зареєструвати, та кілька років тому поїхала до дочки в Росію, так як захворіла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с.25,27), повідомлялась належним чином та завчасно (а.с. 33), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у її відсутність не надала, поважності причин неявки суду не повідомила, позов не оспорила. Згідно ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обовязок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч.2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив. Представник третьої особи Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.30), у судове засідання не зявився, надав заперечення (а.с.34-35), згідно яких вважає вимоги [PERSON] необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, а тому просив в задоволенні відмовити, розгляд справи проводити у відсутність представника. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України суд не вбачається. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, з врахуванням позиції позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечила позивачка, про що заявила суду. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2006 року, що видане державним нотаріусом Жмеринської міської держнотконтори [PERSON] після смерті [PERSON], зареєстрованого у ВООБТІ у книзі№44 за №5070 03.02.2006 року, позивачці [PERSON]В.(а.с.4-5) належить 12/25 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд по вул. З.Космодемянської, 70 в м. Жмеринка (а.с. 6, 6-зворот). Із технічного паспорту на житловий будинок №70 по вул. З.Космодемянської в м. Жмеринка (а.с. 7- 10) вбачається, що до внесення змін від 03.02.2006 року, за позивачкою було зареєстровано 13/25 вказаного домоволодіння, а після внесених змін цілий будинок. Із копії державного акта ЯЖ№268354, від 02.12.2008 року вбачається, що позивачці [PERSON] належить 0,0518га земельної ділянки по вул. З. Космодемянської, 70 цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку (а.с.20) Із копій розрахункових книг та квитанцій (а.с.11-19) вбачається, що позивачка [PERSON] несе витрати по оплаті послуг за природній газ, водопостачання, вивіз твердих побутових відходів по вул. З. Космодемянської, 70 в м. Жмеринка. Згідно відповідей адресно-довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області та виконавчого комітету Жмеинської міської ради ( а.с.25, 27) на запит суду відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована з 05.06.2013 р. по вул. З. Космодемянської, 70 в м. Жмеринка Жмеринського району Вінницької області. Згідно довідки квартального комітету «Добробут» №376 від 12.08.2017 року, що видана [PERSON], за адресою м. Жмеринка вул. З. Космодемянської, б. 70 зареєстрована, [PERSON] ([PERSON]) Іванівна, [INFO], яка не проживає за даною адресою з 2013 року (а.с. 21). Судом встановлено, що відповідач шість місяців без поважних причин не проживає в [INFO], не несе витрат по його утриманню. Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачами не укладав. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування житлом будинком № 70 по вул. З. Космодемянської в місті Жмеринці Вінницької області, що позбавляє останню права на користування вказаним житловим приміщенням. Підстав збереження житлового приміщення за відповідачем понад встановлені законом строки, що передбачені ч. 3 ст. 71 ЖК України, у судовому засіданні не встановлено. Право власника даного будинку позивачки, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту. Вимога позивача про примусове зняття з реєстрації [PERSON] до задоволення не підлягає, так як є передчасною, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу місця реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто наявність рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, що набуло законної сили, є достатньою підставою для його виконання належним органом виконавчої влади у сфері вказаних правовідносин шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує судового врегулювання, крім випадків відмови таких органів у знятті з реєстрації. Крім того, позивачем, що ставить таку вимогу не заявлено про залучення в якості відповідача відповідну установу, до компетенції якої віднесено функції щодо зняття осіб із такої реєстрації. Тому позовні вимоги позивача, що розглядаються судом в межах заявлених вимог в цій частині до задоволення не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у виді судового збору (а.с.1) пропорційно задоволеним вимогам. Відповідно до ст.ст. 319, 383 ч.1, 391ЦК України, ст. 71 ч.1, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial