Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 27.11.2014 року близько 17 годин 00 хвилин відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки Land Rover Discovery 3, реєстраційний номер [NUMBER]. Причиною настання даного ДТП стало те, що транспортний засіб БАЗ А 079 04 державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], рухаючись по вулиці Городоцькій у м. Львові, під час заїзду на місце стоянки та повороту праворуч здійснив наїзд на транспортний засіб Land Rover Discovery 3, реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобіль належить ТзОВ «Леотранс», яке знаходиться за адресою: Республіка Польща, м. Перемишль, вул. З Мая, 19/6, проте надане у користування позивачу на підставі договору підряду №1/11/2014 від 08.11.2014 року. Згідно з цим договором, позивач має право подавати заяви до страхових компаній і повертати кошти по страхових внесках, а також одержувати страхове відшкодування. Позивач звертався до відповідача про виплату страхового відшкодування, однак відповідач у визначений строк розмір страхового відшкодування з ним не узгодили та відповідно виплати страхового відшкодування не провели. У зв'язку з цим просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на його користь 22837,16 грн. страхового відшкодування, 19030,56 грн. пені, 1440 грн. 3 % річних, 9227,72 грн. інфляційних витрат та судових витрат в розмірі 640 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на надав аналогічні пояснення викладенні у позові. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Направив на адресу суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити повністю та проводити розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 27.11.2014 р. причиною настання ДТП стало те, що транспортний засіб БАЗ А 079 04 державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Городоцькій у м. Львові, під час заїзду на місце стоянки та повороту праворуч здійснив наїзд на транспортний засіб Land Rover Discovery 3, реєстраційний номер [NUMBER], під час стоянки на тротуарі. Водій транспортного засобу БАЗ А 079 04, [PERSON] наданими поясненнями у повідомленні про дорожньо- транспортну пригоду свою вину визнав. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 02.04.2014 р. між ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» та [PERSON] укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0432592, яким забезпечений транспортний засіб «БАЗ А079.04», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Водієм даного транспортного засобу на момент настання ДТП був [PERSON] Оскільки автомобіль застрахований Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», з вини [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода, тобто мав місце страховий випадок, у зв'язку із чим у відповідача виник обов'язок по відшкодуванню завданої шкоди позивачу. Відповідно до положень п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування. Відповідно до договору підряду №1/11/2014 від 08.11.2014 року, укладеного між ТзОВ «Леотранс» (місцезнаходження: Республіка Польща, м. Перемишль, вул. З Мая, 19/6) в особі голови правління Тадеуша Рокітовського та [PERSON] (адреса проживання [ADDRESS]) при виконанні договору з метою комерційного перевезення малогабаритних предметів (рекламних, демонстраційних і інших матеріалів) [PERSON] буде користуватися автомобілем марки ЛАНД РОВЕР Діскавері З, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], без права передачі автомобіля іншій особі. Відповідно до п. З ч. З договору підряду №1/11/2014 від 08.11.2014 року, виконавець (позивач) має право подавати заяви до страхових компаній і повертати кошти по страхових внесках, а також одержувати страхове відшкодування. Судом встановлено, що у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТзОВ «Леотранс» 16.12.2014 р., а позивачем 16.01.2014 року подано заяву про виплату страхового відшкодування, проте відповідачем кошти позивачу як особі, яка має право на отримання відшкодування не виплачені, відповіді не надано. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до даних роз'яснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Як вбачається із висновку №10053 експертного автотоварознавчого дослідження, наданого представником відповідача до письмових заперечень, вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover Discovery 3, реєстраційний номер [NUMBER], становить 1238,44 грн. Відповідно до рахунку на оплату №421 від 08.06.2015 року, позивач здійснив оплату на відновлювальний ремонт автомобіля у сумі 22837,16 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Судом встановлено, що ТзОВ «Леотранс» звернулося до відповідача 16.12.2014 р., позивач звернувся до відповідача 16.01.2014 року про виплату страхового відшкодування. Тобто зобов'язання по виплаті страхового відшкодування відповідачем повинно було бути виконане не пізніше 26.04.2015 року. З цього часу, права позивача щодо отримання суми страхового відшкодування були порушеними. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пунктом 36. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За таких обставин, з відповідача також підлягає стягненню пеня в розмірі 19030,56 гривень за період з 26.04.2015 року по 07.06.2017 року (по день звернення до суду з позовом), тобто за 767 днів. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Судом встановлена безпідставність невиплати страхового відшкодування за період з 26.04.2015 року по 07.06.2017 року (по день звернення до суду з позовом), тобто за 767 днів. Тому суд також погоджується із доводами позивача про необхідність стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 1440 грн. Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з рахунком цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця. Щодо методики нарахування суми індексу інфляції, слід зазначити, що згідно Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справі окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція - постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (судова практика постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30). Враховуючи, що період прострочення становить з 26.04.2015 року по 07.06.2017 року, тобто з моменту прострочення минуло більше місяця,- інфляційні витрати підлягають нараховуванню в сумі 9227,72 грн. Задовольняючи позовні вимоги у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved