Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 2 прожиткових мінімумів встановлених для дітей відповідного віку (до [INFO] становить 3252 грн.) до повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, проте не менше прожиткового мінімуму для працездатної особи (до 1 грудня 2018 р. становить 1921 грн.) до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Домовленості про утримання дитини та дружини між сторонами не досягнуто, у зв`язку із чим позивач звернулась з позовом до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.84СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідачем не надано суду доказів щодо неможливості сплати аліментів, перебування на його утриманні інших осіб, розмір його доходів тощо. За таких обставин, суд дослідивши надані докази у їх сукупності вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.12.2018р. і до досягнення дитиною повноліття, а також встановити розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трьох років. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд стягує його з відповідача по справі на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial