Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.12.2016 між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від подружніх стосунків сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає разом з позивачем. Після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. З викладених обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується даними поштових повідомлень, а також розпискою з особистим підписом (а.с. 23, 28). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань відповідачем до суду не подано. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2020 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заочне рішення суду набрало законної сили 27 грудня 2017 року (а.с. 5). 27 листопада 2008 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При визначенні розміру аліментів суд враховує, відповідно до ст. 182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, а також з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дитини, є сумою, що відповідатиме обов`язку батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у частці від доходу її батька щомісячно є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved