Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що будинок [ADDRESS] є приватної власністю згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.08.2014 року, 1/6 частина будинку належить їй та по 5/12 частин зазначеного будинку належить її донькам - [PERSON] та [PERSON] В спірному будинку крім власників, зареєстрований відповідач [PERSON]. Відповідач з 2013 року не мешкає за місцем реєстрації, у будинку немає його особистих речей. Реєстрація відповідача має формальний характер, але порушує право вільного розпорядження своєю власністю, та змушує витрачати кошти на утримання будинку за особу, яка фактично у ньому не мешкає. На підставі викладеного, просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Треті особи до судового засідання не з'явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника Департаменту реєстраційних послуг надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 247,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2014 року посвідченого державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори 1/6 частина будинку [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] та по 5/12 частин належать [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Судом встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] з 03.02.2010 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.16) Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у користуванні житловим приміщенням та призводить до того, що вона має сплачувати додаткові витрати за комунальні послуги за зареєстровану, але не проживаючу особу. У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки в судом достовірно встановлений і підтверджений факт того, що він не є власником будинку без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад рік, втратив до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до будинку не приходить, житлово-комунальні послуги не сплачує. Таким чином, всі зазначені дії відповідача свідчать про те, що він не ставиться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в зв'язку з чим він може бути визнаний таким, що втратив право користування ним. При цьому суд враховує, що відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми правами сторони в процесі і не надав суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved