Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи - Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, [PERSON], в якому просить суд: -визнати часткового недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою держаною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 16 лютого 1996 року, реєстр №3-676, [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] року; -визнати за позивачем - [PERSON], право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті діда позивача - [PERSON], померлого [INFO] року, та після смерті матері позивача - [PERSON], померлої [INFO] року; -визнати за позивачем - [PERSON], право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення після смерті баби позивача - [PERSON], померлої [INFO] В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] первинно на праві власності в КП «ХРБТІ» був зареєстрований в цілому за дідом позивача - [PERSON], на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Мереф'янською держнотконторою Харківської області 18.06.1959, реєстр №3189. [PERSON] помер [INFO] року. На час відкриття спадщини у померлого було троє спадкоємців: дружина - [PERSON], син - [PERSON] та донька - [ADDRESS]. Позивач вважає, що вказані вище особи прийняли спадщину фактично, відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки вступили в управління і володіння спадковим майном, а саме, дружина і син, як зареєстровані особи в даному будинку, а донька, як така, що фактично мешкала у спірному житловому будинку без реєстрації. Разом з тим, ніхто із зазначених вище осіб заяв про відмову від спадщини протягом встановленого строку не подавав. [PERSON] померла [INFO] року. Тоді як, 16 лютого 1996 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області звернулись [PERSON] із заявою, в якій вказала, що не приймала спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON], та на неї не претендує, а також [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON] Так, вже після спливу шестимісячного строку, а саме, 16 лютого 1996 року держнотконторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі, на спірне майно (житловий будинок). В подальшому своє право власності на спірний житловий будинок [PERSON] зареєстрував у встановленому порядку в органах БТІ. Проте, позивач вважає заяви [PERSON] та [PERSON] надані нотаріусу такими, що не мають юридичної сили та не відповідають вимогам законодавства, оскільки зроблені після спливу шестимісного строку з дня відкриття спадщини. Тоді як, спадщина насправді була прийнята фактично всіма спадкоємцями, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, а в силу норми ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 року), відмова від спадщини можлива протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Між тим, 23 квітня 1996 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї дружини - [PERSON] на користь доньки (позивача в даній справі) - [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], позивач вказує себе - [PERSON] та свого дядька - [PERSON], а також зазначає, що вони прийняли спадщину фактично, відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки вступили в управління і володіння спадковим майном, бо в той час постійно бути там зареєстровані. Разом з тим, [INFO] року помирає [PERSON] та до нотаріальної контори звернулась його дружина із заявою про прийняття спадщини, а також два сина про відмову від прийняття спадщини на користь їх матері. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про намір оспорити право власності спадкодавця на майно, яке входить до спадкової маси, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. З огляду на викладене вище, позивач і звернувся до суду з відповідним позовом. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти того, що [PERSON] має право на відповідну частку у праві власності на будинок в [ADDRESS], а розмір відповідної частки просить визначити суд. Від представника третьої особи у справі - Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області до суду надано заяву, в якій викладено прохання розглядати дану справу у відсутність представника держнотконтори та постанови рішення у справі у відповідності до чинного законодавства. Третя особа у справі - [PERSON], надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що проти задоволення позову не заперечує та підтверджує викладені в позовній заяві відомості. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. За приписами ст.ст.10, 11 та 60 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що у відповідності до інформації за вих.№Е-2262 від 22.04.16 наданої Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», первинно право власності на будинок за адресою: [ADDRESS], було зареєстровано в цілому за гр.[PERSON] на підставі договору про надання в безоплатне користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Мереф'янською держнотконторою Харківської області 18.06.1953, р.№3189 (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO] року, про що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 05.05.2016 Харківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі актового запису №139 від 20.06.1994 (а.с. 10). Відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася у 1994 році, правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України (у редакції 1963 року). Так, відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Згідно із ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Родинні зв'язки між [PERSON] та [PERSON] копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 10.05.1955 на підставі актового запису №13 (а.с.24). На підтвердження родинних зв'язків між [PERSON] та [PERSON] до суду було надано: копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03.06.1983 Ленінським відділом РАЦС м.Запоріжжя, на підставі актового запису №1537 (а.с.16); копію свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] виданого 05.08.2005 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного відділу юстиції, на підставі актового запису №1398 (а.с.17). Родинні зв'язки між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються доданим до матеріалів справи документами: копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за №00016612567 від 05.05.2016 виданого Харківським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області (а.с.14); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого в м.Харкові Палац одружень «Жовтневий», на підставі актового запису №2744 від 06.06.1974 (а.с.15). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, у шестимісячний строк до державної нотаріальної контори із заяви про прийняття спадщини ніхто не звертався. Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] від 06.02.1996 адресованої до Першої Харківського району державної нотаріальної контори про те, що вона спадщину після смерті чоловіка не приймала і на неї не претендує. Стаття 22 Кодексу про шлюб та сім'ю їй державним нотаріусом роз'яснена, на свідоцтво про право на власність ні на житловий будинок, ні на автомашину, вона не претендує (а.с.23). Також в матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] від 16.02.1996 адресованої до Першої Харківського району державної нотаріальної контори, про те, що він спадщину після смерті свого батька - [PERSON], прийняв. Тоді як дружина померлого - [PERSON], спадщину не прийняла, на неї не претендує, а донька померлого - [PERSON] спадщину після батька не прийняла і померла [INFO] (а.с.22). Відтак, Першою Харківського району державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про спадщину за законом, яке посвідчено державний нотаірусом 16.02.1996 за р.№3-676 (а.с30). З копії даного свідоцтва вбачається, що [PERSON], після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року, успадкував майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] належного померлому на підставі Договору про предоставлення в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно, посвідченого Мереф'янською держнотконторою 18.06.1959 за р.№3189, зареєстрованого в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 07.08.1962 за р.№579. Відповідно до інформації за вих.№Е-2262 від 22.04.16 наданої Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», перехід права власності на вказаний вище житловий будинок було зареєстровано в цілому за гр.[PERSON] на підставі свідоцтва на право на спадщину, виданого Першою держнотконторою Харківського району Харківської області 16.02.1996 р.№3-676 (а.с.8). Натомість, у відповідності до положень ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), до першої черги спадкування після смерті [PERSON], на чому наполягає позивач, входили: [PERSON] (дружина спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця) та [PERSON] (донька спадкодавця). Так, позивач зазначає, що дружина та син спадкодавця, разом із спадкодавцем на день його смерті мешкали та були зареєстровані, що підтверджується даними будинкової книги, а відтак прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року). Однак, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що [PERSON] (дружина спадкодавця) прийняла спадщину в силу ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки вона 06.02.1996 написала заяву, в якій вказала, що спадщину не приймала, а положення статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю їй роз'яснені. Більш того, згідно з положеннями частини 2 статті 553 ЦК України (в редакції 1963 року), вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини визначених статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Таким чином, [PERSON], хоча не в шестимісячний строк, проте все ж повідомила державного нотаріуса, що вона спадщину після смерті чоловіка не приймала, а тому, суд допускає, що даною заявою вона вказала, що не вчинила жодної з дій, які свідчать про прийняття спадщини визначених статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Також вона не заявила, що нерухоме майно, яке входить в спадкову масу, належить їй та її померлому чоловіку на праві спільної сумісної власності. З огляну на приведе вище, суд вважає, що обґрунтування позивача про те, що [PERSON] (дружина спадкодавця) прийняла спадщину в порядку статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року), не знайшли свого підтвердження, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності на відповідну частку спірного майна в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, слід відмовити. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що із спадкодавцем ([PERSON]) на день його смерті мешкала без реєстрації також його донька - [PERSON]. На підтвердження обставини, що донька - [PERSON] мешкала на день смерті разом із спадкодавцем, без реєстрації, до суду було надано акт депутата Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Кашкіного Я.М. від 30.07.2016 складеного зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.73), з якого вбачається, що по [ADDRESS] [PERSON], [INFO], дійсно постійно проживала з початку 1994 року по [INFO], по час своєї смерті. В середині вересня місяця 1994 року [PERSON] провела ремонт кухні в житловому будинку по вказаній адресі - поклеїла шпалери, зібрала врожай яблук на присадибній ділянці та викопала картоплю. Користувалась з вересня 1994 року по кінець грудня 1994 року та по час своєї смерті житловим будинком та надвірними будівлями в [ADDRESS] та всіма речами домашнього вжитку, що в ньому та надвірних будівлях знаходились. З січня 1995 року за вищевказаною адресою разом з нею проживала її сім'я: [PERSON], [INFO] (донька) та [PERSON], [INFO] (чоловік). Також, в судовому засіданні було допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] дійсно постійно проживала без реєстрації в смт [ADDRESS] з початку 1994 року по [INFO], по час своєї смерті. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] мешкала без реєстрації в смт [ADDRESS] з початку 1994 року по [INFO], по час своєї смерті. Згідно положень ч.1 ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 року) у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або з заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. З приведеного вище вбачається, що дійсно [PERSON] (син спадкодавця), як і [PERSON] (донька спадкодавця), прийняти спадщину фактично, відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки вступили в управління і володіння спадковим майном кожен в рівних частинах (по 1/2 частині). При цьому, [PERSON] звертаючись до нотаріуса 16 лютого 1996 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вказав, що спадщину він прийняв. Однак, [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01.11.1995 Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, на підставі актового запису №274 (а.с.11). Таким чином, [PERSON] свої права на спадщину після смерті [PERSON] не встигла оформити. Згідно частини 2 статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) онуки та правнуки спадкоємця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У зв'язку з тим, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася у 1995 році, правовідносини регулюються ЦК України (в редакції 1963 року). Після її смерті у встановлений законом шестимісячний строк, відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), а саме, 23 квітня 1996 року із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь неповнолітньої доньки спадкодавця та про прийняття спадщини на користь неповнолітньої доньки - [PERSON], звернувся чоловік [PERSON] - [PERSON] (а.с.32). Була заведена спадкова справа №411/1996. Оскільки, 16 лютого 1996 року Першою Харківського району державною нотаріальною конторою вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом в цілому на ім'я [PERSON], 26 січня 1999 року [PERSON] діючи в інтересах неповнолітньої доньки - [PERSON], звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Проте, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 1999 року, позовну заяву було залишено без розгляду (а.с.20). Відтак, питання про оскарження свідоцтва про спадщину не було вирішено по суті. [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 січня 2016 виконавчим комітетом Височанської селищною радою Харківського району Харківської області, на підставі актового запису №8 (а.с.127). Після його смерті із заявами про відмову від прийняття спадщини звернулись його сини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які відмовились від прийняття спадщини на користь свої матері - [PERSON], [INFO] (а.с.125, 142). Сама [PERSON], у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.126). Позивач у даній справі зазначає, що про своє право бути спадкоємцем після смерті її діда - [PERSON], померлого [INFO] року, та матері - [PERSON], померлої [INFO] року, вона дізналась лише у 2016 році, коли помер її дядько - [PERSON]. Так, у відповідності до довідки за №3/2016 від 25 червня 2016 року виданої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області встановлено, що 25 червня 2016 року до приватного нотаріуса звернулась [PERSON] з заявою про її намір оспорювати право власності на нерухоме майно та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що в цілому зареєстровано за [PERSON], померлим [INFO] року. Відповідно до ч. 4 ст.42 Закону України «Про нотаріат», за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. З огляду на приведе вище, суд приходить до висновку, що дійсно [PERSON] мала право на спадкування після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO] року, а тому свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 16.02.1996 Першою Харківського району державною нотаріальною конторою за р.№3-676, яким [PERSON] в цілому успадкував житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] підлягає скасуванню в 1/2 частині. Разом з тим, суд приймає доводи позивача, про те, що [PERSON], померла [INFO] року, фактично прийняла спадщину в порядку статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, проте не встигнувши належним чином оформити дані. Відтак, [PERSON] (донька [PERSON]), в інтересах якої до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк звернувся її батько - [PERSON], вважається такою, що набула право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, та [PERSON], померлої [INFO] року, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Згідно із рішенням Височанської селищної ради ІІІ сесії VІІ скликання від 21 січня 2016 року «Про перейменування проспектів, вулиць, площ, провулків, в'їздів, в смт Високий та сел.Нова Березівка на території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області» вулиця [ADDRESS] в смт Високий перейменовано у вулицю [ADDRESS] (а.с. 9).

Outcome: partial