Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 09.06.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №262. В судове засідання позивач не зявилась, але надала суду заяву, в якій просить судовий розгляд провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Оскільки в судове засідання сторони не з'явилися, згідно з правилами ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, 09.06.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №262. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та в подальшому буде з ним проживати. Спору відносно місця проживання дитини та його матеріального забезпечення у сторін немає. Шлюб з відповідачем виявився невдалим та нетривалим. На початку червня 2016 року сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства. Основною причиною стали сварки та конфлікти на побутовому грунті, відсутності порозуміння між ними. З тих пір сторони проживають окремо і не підтримують колишніх сімейних стосунків. Шлюб сторін носить тільки формальний характер і поновлювати колишні сімейні стосунки сторони не мають наміру. В звязку з чим позивач вирішила розірвати шлюб. Примирення між сторонами, а також продовження подальшого спільного життя і збереження сімї позивач вважає неможливим. Майнового спору у сторін немає. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved