Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся у березні 2013 року до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що 26.12.2006 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № CVGWAK10011375, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 34479 грн. зі сплатою 14,04% річних з кінцевим терміном повернення 22.12.2011 року. Кредит надавався на придбання відповідачкою автомобіля ВАЗ, модель 21101, рік випуску 2006, тип ТЗ: седан, № кузова XТА2110171020345, реєстраційний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, був укладений договір застави від 22.12.2011 року, згідно з яким в заставу банку було передано вищевказаний автомобіль та договір поруки № 167 від 20.10.2010 року з поручителем ПАТ «А-Банк». Відповідачка порушила умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в звязку з чим станом на 21.12.2012 року виникла заборгованість у розмірі 56000,86 грн., яка складається з: 19646,55 грн. заборгованість а кредитом, 25151,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 289,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 10913,50 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVGWAK10011375 від 22.12.2011 року витребувати у відповідачки [PERSON] та передати у заклад шляхом опису ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль ВАЗ, модель 21101, рік випуску 2006, тип ТЗ: седан, № кузова XТА2110171020345, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель 21101, рік випуску 2006, тип ТЗ: седан, № кузова XТА2110171020345, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачки [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та судові витрати, стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровську від 03.04.2013 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою суду від 29.12.2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровську від 03.04.2013 року було скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявився. Причину неявки суду не повідомили. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмові заперечення проти позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка [PERSON] 26 грудня 2006 року уклала з позивачем кредитний договір № CVGWAK10011375, згідно якого банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти в сумі 34479 грн. зі сплатою 14,04% річних з кінцевим терміном повернення 22.12.2011 року. Кредит надавався на придбання відповідачкою автомобіля ВАЗ, модель 21101, рік випуску 2006, тип ТЗ: седан, № кузова XТА2110171020345, реєстраційний номер [NUMBER] та в забезпечення виконання зобовязань по договору даний автомобіль було передано в заставу банку відповідно до договору застави рухомого майна № CVGWAK10011375 від 26.12.2006 року. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04.02.2011 року було у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ, модель 21101, рік випуску 2006, тип ТЗ: седан, № кузова XТА2110171020345, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] відмовлено. Дане рішення набрало законної сили відповідно до ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, відмовлено у зверненні стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ, модель 21101, рік випуску 2006, тип ТЗ: седан, № кузова XТА2110171020345, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Зобовязання за договором № CVGWAK10011375 від 26.12.2006 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю., повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає можливим відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначений ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплені підстави та умови визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивачем не надано суду підтвердження того, що позивач отримав правову допомогу від особи, яка має право на надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги, підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір з відповідачки не стягується.

Outcome: dismissed