overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення індексації аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з 2005 року по 2007 рік. [INFO] у Позивача та Відповідача народилася донька [PERSON] . Донька [PERSON] має статус інваліда. Шлюб між подружжям розірваний згідно із рішенням Ірпінського міського суду Київської області. Прізвище Позивача змінено на « [PERSON] » у 2013 році після укладення шлюбу. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2006 по справі №2-2040/2006 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. на місяць починаючи з 19.08.2006 року до досягнення донькою повноліття (копія рішення додається). Вказане рішення суду не оскаржувалося. З часу прийняття рішення Ірпінським міським судом Київської області від 20.09.2006, Відповідач сплачував аліменти у розмірі по 400 грн. щомісячно. Не зважаючи на прохання Позивача, індексація даної виплати не проводилася жодного разу ані самим Відповідачем, ані органами державної виконавчої служби. В подальшому, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.10.2019 змінено розмір аліментів, стягнутий рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2006 р. з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.02.2019 р. і до повноліття дитини. Позивач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] та вказала, що вони з відповідачем уклали шлюб 04.12.1976 року, який зареєстровано Чернятинською сільською радою Жмеринського району, актовий запис №26. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В шлюбі прожили разом 39 років та близько 7 років тому відповідач почав знущатись з позивача, а саме висловлюватись в її адресу нецензурною лайкою, вчиняти наклепи, завдавати тілесних ушкоджень позивачу. Як вказує позивач, надалі вона терпіти цього не може, а також їм з відповідачем важко порозумітись у важливих питаннях, у звязку з чим шлюбне життя припинили та стосунків з відповідачем вони не підтримують. Позивач також зазначила, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки принижує її людську гідність. Оскільки відповідач відмовляється подавати спільну заяву до органу РАЦС про розірвання шлюбу, тому позивач звернулась до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.12.1976 рокуЧернятинською сільською радою Жмеринського району, актовий запис №26. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову аяву про те, що вона свої позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, а також просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судовеза сідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про те, що він позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення, а також просить суд розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя; ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що з 2011 року вона проживає разом зі своїм чоловіком, [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. У 2014 році вони зареєстрували шлюб. У зв*язку з укладанням шлюбу, вона виписалась з попередньої адреси та вирішила зареєструватися за постійним місцем проживання. Співвласниками квартири є [PERSON], її чоловік, [PERSON], мати її чоловіка, та [PERSON], сестра її чоловіка. Остання заперечує проти її реєстрації за місцем її, позивача, постійного проживання, хоча проживає і зареєстрована за іншою адресою. Тому, посилаючись на статтю 156 ЖК України, просила суд визнати за нею право на проживання в [INFO], що дасть їй підстави для подальшої реєстрації за цією адресою. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином( а.с.22). Треті особи у справі [PERSON]О .та [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечували. За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу на підставі наявних доказів, заочно. Вислухавши представника позивача, третіх осіб, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожний ( а.с.5). Позивач у справі є дружиною [PERSON] ( а.с. 4) та проживає на спірній жилій площі з 2011 року, про що не заперечують терті особи. Відповідно до ч.1 статті 156 ЖК України члени сім*ї власника жилого будинку ( квартири) , які проживають разом з ним у будинку ( квартирі) , що йому належить , користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири) , якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини 4 цієї статті до членів сім*ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього кодексу. Згідно частини 2 статті 64 ЖК України до членів сім*ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім*ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Приймаючи до уваги, що позивач вселилась в квартиру [ADDRESS] за згодою співвласників, які постійно проживають в цій квартирі, а саме : [PERSON]О . і [PERSON]; позивач є дружиною [PERSON], суд вважає, що вона має права проживання за зазначеною адресою. За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що з 03 жовтня 2008 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем виявило, що вони є різними людьми, у зв'язку з чим між ними почали відбуватися сварки на побутовому ґрунті, які зробили їх сумісне життя нестерпним, це призвело до втрати порозуміння, поваги і почуття любові один до одного. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, не має. Між ними досягнуто угоди про утримання дитини, яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні та залишити їй прізвище «[PERSON]», про що надала відповідну заяву. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Також просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 03 жовтня 2008 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області за актовим записом № 1093. (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, спору майнового характеру не має. Враховуючи той факт, що сторони фактичних шлюбних відносин не підтримують, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача. В підготовчому засіданні представник позивача подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги повністю підтримав. Представник Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області не заперечував проти задоволення позову, позовні вимоги визнав, просив справу слухати у свою відсутність (довідка № 02-18/261 від 21.05.2019 року). Рішення при таких обставинах ухвалюється у підготовчому засідання (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Так, [INFO] помер [PERSON] , і після його смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, площею 0, 166 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] здійснив відчуження частини належної йому земельної ділянки, частка відчужуванї частини склала 0,025 га. Таким чином за життя у власності [PERSON] залишилась земельна ділянка, площею 0,141 га. Позивач є онуком померлого [PERSON] , і він є спадкоємцем за законом що прийняв вказану спадщину. З матеріалів спадкової справи № 38/2017, заведеної 18.10.2017 року до майна [PERSON] , померлого [INFO] вбачається, що окрім [PERSON] інші спадкоємці - відсутні. В теперішній час нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Право власності [PERSON] підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю. Неотримання спадкодавцем за життя нового державного акту на залишок земельної ділянки у його власності не може бути достатньою підставою для неможливості спадкоємцем успадкувати власність спадкодавця, право на яке виникло за життя спадкодавця і не припинила своє існування у зв`язку із смертю спадкодавця. Таким чином позовні вимоги засновані на законі, обгрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони жили однією сім'єю з жовтня 1997 року. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. З 2013 року сімейні відносини з відповідачем припинено, син проживає разом із нею. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення телефонограми (а.с. 12). За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю з жовтня 1997 року. За цей час у сторін народився син [PERSON], [INFO], який постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 4, 9). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони жили однією сімєю з листопада 2012 року. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року сімейні відносини з відповідачем припинено, син проживає разом із нею. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Тому позивач просила стягнути на утримання дитини аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати за її відсутності (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення телефонограми (а.с. 14). За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглядати справи заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю з листопада 2012 року. За цей час у сторін народився син [PERSON], [INFO], який постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 4, 6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 750,00 грн., починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів достатній для забезпечення матеріального утримання дитини відповідача. Оскільки, в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони з 01.06.2001 року по 13.06.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі 10.01.2003 року в них народився син, [PERSON]. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 22). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не зявився, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 20, 21). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим за згодою позивача розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01.06.2001 року по 13.06.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу 10.01.2003 року у сторін народився син, [PERSON] (а.с. 4). Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони з 05.06.2015 року жили однією сім'єю. Під час спільного проживання 01.03.2016 року в них народилася донька [PERSON]. Після припинення сімейних відносин між ними дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 50% усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 9). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини його заробітку (доходу). Справу просив розглянути без його участі (а.с. 10). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05.06.2015 року проживали однією сім'єю. Під час спільного проживання 01.03.2016 року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с. 5). Подружні стосунки між сторонами на даний час припинені, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 3). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач працює, має постійний, стабільний офіційний дохід (заробітну плату), має інші аліментні зобовязання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial