Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є її батьком. [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка народилася [INFO] та на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Батько був єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , проте спадщину в установлений законом строк не прийняв, за продовженням цього стоку до суду не звернувся та виявив бажання аби свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] було видане їй, тобто його доньці, яка є рідною онукою спадкодавця. Інших спадкоємців немає. Вона звернулася до нотаріальної контори з приводу отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , та нотаріусом 15.11.2019 року була надана відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її рідної баби [PERSON] у зв`язку з тим, що нею пропущений встановлений законом шестимісячний термін прийняття спадщини; в документах, що підтверджують родинні стосунки між нею та померлою [PERSON] , й необхідних для видачі спадщини, маються розходження в імені померлої. В свідоцтві про народження сина спадкодавця вказано « [PERSON] », а в усіх інших документах « [PERSON] ». Пояснити зміну імені та по батькові бабусі [PERSON] на [PERSON] можливо лише іменною асиміляцією у радянську епоху. Єврейський народ намагався змінити свої імена на більш благозвучні для оточуючих, тому імена, у більшості випадків, вони «маскували». В свідоцтві про народження її батька [PERSON] , [INFO] , зазначені батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . В особистому посвідченні №317655272 [PERSON] , який підписаний адвокатом Різницьким Авраамом, підтверджений у мировому суді 25.02.2019 за №90798/1/19 та апостильований, ім`я батька зазначено [PERSON] , ім`я матері - [PERSON] . В свідоцтві про смерть [PERSON] , виданому в бюро управління з реєстрації населення в м. Ашкелон зазначено ім`я померлої - [PERSON] , батька - [PERSON] . Вважає, що наявність зазначених документів у її батька свідчить про те, що [PERSON] , яка зазначена як мати у свідоцтві про народження [PERSON] і [PERSON] , яка зазначена у свідоцтві про смерть - це одна й та сама особа, яка є матір`ю [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин між її батьком [PERSON] необхідно для спадкування та реалізації спадкових прав. [PERSON] померла [INFO] . Як зазначено вище, на день смерті вона проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, яка відкрилася після її смерті, є у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . В Ізраїлі спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, що підтверджується копією довідки про перевірку наявності попередньої заяви з реєстру спадкових справ, яка підписана нотаріусом Різницьким Авраамом, підтверджена у мировому суді 07.11.2019 року № 125053/3/19. Син померлої, який є її батьком - [PERSON] був єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , проте спадщину в установлений законом строк не прийняв, з причини неможливість виїзду з Ізраїлю, де він мешкає, до України. Її батько мав постійне місце роботи та постійне місце проживання в м. Ашкелон. Ізраїль. Крім того, для оформлення своїх прав постійного місця проживання в Ізраїлі, її батьку було не бажано покидати країну для виїзду і оформлення своїх спадкових прав в Україні. Вона не мала права на отримання спадщини протягом 2008-2019 року, оскільки номінальним спадкодавцем виступав її батько. Лише коли батько надав на її ім`я заяву аби свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] було видане їй та надав їй в розпорядження всі необхідні для цього документи, вона отримала змогу звернутися до нотаріуса з цього приводу. Таким чином, певний час вона була обмежена в реалізації своїх спадкових прав, та пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. Тому, просить суд факт родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Ашкелон , Ізраїль, як між сином та матір`ю; визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] для спадкоємця [PERSON] , надавши додатково три місяці з дати набрання рішенням суду законної сили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача Виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі, про відкладення не подавав. Правом надати відзив не скористався. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданого в бюро управління з реєстрації населення в місті Ашкелон (а.с. 14). Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. З заяви [PERSON] , яка засвідчена нотаріально, слідує, що останній не має претензій до того, щоб свідоцтво про право власності на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , було видане рідній внучці спадкодавця - його доньці [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). В свідоцтві про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] в графі «батько» зазначено [PERSON] , «мати» [PERSON] , свідоцтво видано р/б РАГС м. Кривий Ріг, актовий запис №360 (а.с. 13). Листом від 15.11.2019 року вих. №771/02-14 Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Лігутою Л.В. повідомлено [PERSON] , що свідоцтво про право на спадщину після смерті рідної баби [PERSON] , яка померла [INFO] не може видати у зв`язку тим, що пропущено встановлений законом шестимісячний термін прийняття спадщини; та в документах, що підтверджують родинні стосунки, маються розходження в імені померлої, а саме, в свідоцтві про народження сина спадкодавця « [PERSON] », а в усіх інших документах « [PERSON] » (а.с. 24). Так, дійсно в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , в графі мати записана [PERSON] « [PERSON] » [PERSON] , свідоцтво видано Ленінським РАГС, Ленінського р-ну, Хабарівського краю, актовий запис №50 (а.с. 25). Між тим, в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 13.11.1996 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів зазначено, що співвласники квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що відповідно до п. 1 ст. 273 (1502-06 ) ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Статтею 318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено , який факт заявник просить встановити та з якою метою; а також до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Так, у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що метою встановлення факту родинних відносин, є отримання [PERSON] спадщини, тому суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з даними вимогами в позовному провадженні. Отже, за наявними у справі доказами, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Ашкелон, Ізраїль, є сином та матір`ю. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі неприйняття спадщини спадкоємцями, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Обставинами справи встановлено, що до теперішнього часу ніхто не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому у Виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі Ради виникає право на визнання спадщини відумерлою. За таких обставин позовна заява пред`явлена до належного відповідача по справі. [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з книги реєстрації населення від 06.05.2019 року (а.с. 30). В Ізраїлі спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , ніхто не приймав, що слідує з перевірки наявності попередньої заяви Реєстратора спадкових справ (а.с. 35). Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, для прийняття спадщини [PERSON] повинна була звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті [PERSON] , але не зробила цього вчасно та пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, причиною несвоєчасного подання позивачем заяви про прийняття спадщини стало те, що вона не мала права на отримання спадщини у визначений законом строк, оскільки звернулась лише тоді до нотаріальної контори, коли батько відмовився від спадщини на її користь (а.с. 20). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику у справах про спадкування» поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийняттю спадщини. Враховуючи причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та обставини справи, суд вважає що позивач пропустила цей строк з поважних причин, а тому він може бути поновлений. Визначаючи тривалість додаткового строку суд враховує, що з аналізу положень ст. 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, вбачається, що трьохмісячний строк для прийняття спадщини з урахуванням особливих умов реалізації цього права є необхідним та достатнім з точки зору добросовісності і розумності. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved