overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що в 2009 році зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу є неповнолітня дитина, яка знаходиться на її утриманні. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, тому просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини та розірвати шлюб між сторонами. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, посилаючись на тривалість припинення шлюбних відносин, неможливість подальшого існування сім'ї, відсутність матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 09 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - синів [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, на примирення позивач категорично не погоджується, сторони спільно не проживають з червня 2013 року, спільного господарства не ведуть, відповідач в цій частині позов визнав, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Призвіще позивача після розірвання шлюбу слід залишити без змін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона цього потребує, розмір аліментів відповідачем не заперечений, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у запропонованому позовом розмірі. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що в 2010 році зареєстровано шлюб між сторонами, сторони мають неповнолітню дитину, яка знаходиться на її утриманні. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, тому просить суд розірвати шлюб між сторонами, стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі 2000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час і місце слухання справи належно повідомлявся, причин неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 04 березня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі спільне господарство не ведуть, спільно не проживають з 2015 року, шлюбних стосунків не підтримують, позивач на примирення не погоджується, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім'ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу слід залишити без змін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі. Батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальну допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоч вона цього потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання дитини, оскільки відповідач не має регулярного заробітку, але зобов'язаний і спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує, що під час розгляду справи відповідач не спростував доводи позову, не довів неспроможність сплачувати аліменти у передбаченому позовом розмірі. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що в 2011 році зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу є неповнолітня дитина, яка знаходиться на її утриманні. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, тому просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини та розірвати шлюб між сторонами. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 24 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання, актом. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, на примирення позивач категорично не погоджується, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідач позов визнав, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Призвіще позивача після розірвання шлюбу слід залишити без змін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона цього потребує, розмір аліментів відповідачем не заперечений, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у запропонованому позовом розмірі. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що в 2011 році зареєстровано шлюб між сторонами, сторони мають неповнолітню дитину, яка знаходиться на її утриманні. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, тому просить суд розірвати шлюб між сторонами, стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на неможливість сумісного проживання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, посилаючись на аналогічні обставини. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 28 березня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача та має певні захворювання, що підтверджується свідоцтвом про народження, медичною довідкою. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, на примирення не погоджуються, відповідач позов визнав, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сімю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Призвіще позивача після розірвання шлюбу слід залишити без змін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі. Батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоч вона цього потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідач має нерегулярний заробіток і спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Таким чином, позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що в 2012 році зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу є неповнолітня дитина, яка знаходиться на її утриманні. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, тому просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини доходу щомісячно та розірвати шлюб між сторонами. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 28.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, на примирення не погоджуються, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідач позов визнав, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Призвіще позивача після розірвання шлюбу слід залишити без змін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі. Батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоч вона цього потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідач має регулярний заробіток і спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Таким чином, позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що в 2013 році зареєстровано шлюб між сторонами, сторони мають неповнолітнього сина, який знаходиться на її утриманні. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, тому просить суд розірвати шлюб між сторонами, стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви про стягнення аліментів та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 05 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, на примирення не погоджуються, відповідач позов визнав, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Враховуючи заяву позивача, її прізвище після розірвання шлюбу слід залишити без змін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі. Батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не достатньо надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, хоч він цього потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, оскільки відповідач має регулярний заробіток і спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину. Таким чином, позов слід задовольнити повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, яка знаходиться на її утриманні. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, тому просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини доходу щомісячно та розірвати шлюб між сторонами. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 24.12.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, на примирення позивач не погоджується, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім'ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Призвіще позивача після розірвання шлюбу слід залишити без змін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі. Батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоч вона цього потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідач має регулярний заробіток і спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Таким чином, позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що з листопада 2019 року вони припинили фактичні шлюбні стосунки та з цього часу більше не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що наміру зберегти сім`ю не мають, а подальше спільне життя не можливе, оскільки ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 16 липня 2005 року (а.с.8). Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved