Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Позивач зазначила, що спільне сумісне майно розділять за домовленістю, а в разі виникнення спору, буде звертатися до суду з окремою позовною заявою про розділ майна. Причиною розірвання шлюбу є та обставина , що на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. [PERSON] нехтує сімейними цінностями, зловживає спиртними напоями, внаслідок чого між ними виникають сварки під час яких відповідач принижує її та нерідко застосовує фізичне насилля, свідком чого стає їх малолітній син, що негативно впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє сину та їй душевні страждання, відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги. Крім того, фактичні шлюбні відносини між ними припинилася в червні 2016 року, з того часу вони мешкають окремо. Їх сім'я фактично не існує, а тому збереження шлюбу вважає недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь понесені по справі судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, після розірвання шлюбу відновити дівоче прізвище «[PERSON]» (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем (а.с. 19). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 23 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 23 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 10 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 10 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6). Дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 11.05.2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 7). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітнього [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини разом з матір'ю. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн. на користь позивача. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved