Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. В позовній заяві посилалась на те, що з дитинства проживала у [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Проживає у цьому будинку до цього часу. Разом з матір`ю дбала про добрий стан житлового будинку, господарчих будівель і споруд. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивач отримала спадщину у вигляді 5/12 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Також отримала спадщину її сестра [PERSON] на 5\\12 частин вказаного житлового будинку. З 1996 року вона у будинку мешкає одна, оплачує комунальні послуги, дбає про добрий стан приміщень, обробляє земельну ділянку. Сестра мешкала за іншою адресою у [ADDRESS] . [INFO] сестра померла. Спадщину після її смерті отримала [PERSON] . [PERSON] мешкає в [ADDRESS] . Позивач же проживає у [ADDRESS], та постійно дбає про добрий стан житлового будинку з надвірними спорудами. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 56 кв.м, житловою площею 18,3 кв.м, «Б» сарай, «б» погріб, «Г» вбиральня, «Д» літній душ, №1 огорожа, №3 колодязь У», №4 ворота огорожі за адресою [ADDRESS] за набувальною давністю. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 22 березня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін (а.с.34). 18 квітня 2019 року представник позивача адвокат Листопад Н.А. звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін (а.с.49). Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року вказане клопотання представника позивача судом задоволено, суд вирішив розглядати справу з викликом сторін. Також вказаною ухвалою залучено Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (а.с.51). Відповідач Територіальна громада м.Полтави надав відзив на позов, у якому проти позову заперечив. Зазначив, що Полтавська міська рада жодним чином не порушила прав позивача, що стало б підставою для звернення до суду за захистом його прав. Згідно абзацу 2 пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Органом уповноваженим управляти майном територіальної громади м. Полтави є управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради. Одним з його основних завдань є здійснення процедури з набуття права комунальної власності на безхазяйне нерухоме майно. У позивача була наявна довідка-характеристика Полтавського міжміського БТІ від 24.08.1998 року, в якій зазначено, що 1/6 частка в бюро не зареєстрована. Таким чином, позивач міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності. Крім того, не визначена характеристика 1/6 частки житлового будинку на яку визнається право власності за набувальною давністю. Третя особа Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради надала письмові пояснення по суті спору, у яких також зазначила, що передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими спорудами відсутні. Тому в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Інші заяви по суті справи, клопотання сторонами суду не подавалися. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник позивача адвокат Листопад Н.А. в судове засідання не з`явилась. звернувшись до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці з виїздом за кордон. Представник відповідача Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради Пашко Н.С. в судовому засіданні проти позову заперечила. В його задоволенні просила відмовити. Зазначила, що правові підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відсутні. Представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради Янченко Я.В. в судовому засіданні проти позову також заперечив, в його задоволенні просив відмовити. Третя особа [PERSON] , яка судом належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що в засідання не з`явились, суд керується ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п.3 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник В судовому засіданні позивач [PERSON] проти відкладення розгляду справи заперечувала, просила розглянути справу за відсутності її представника. Третя особа [PERSON] про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст.223 ЦПК України відсутні підстави для відкладення розгляду справи. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, Гуріна Валентина Федорівна є власником 5/12 частин жилого будинку з частиною надвірних споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Також на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 1997 року власником 5/12 частин жилого будинку з частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] (а.с.24). Таким чином загальний розмір частки вказаних співвласників складає 5/6 частин. Відповідно до даних довідки-характеристики №1445, виданої 24 серпня 1988 року Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації, право власності на 1/6 частину в бюро не зареєстровано (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 травня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Ю.О., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . Спадщина , на яку видано це свідоцтво складається з 5/12 частки житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходяться з адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначила, що у спірному будинку проживає з народження. Як вбачається з даних паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 09 грудня Київським РВ ПМУС УМВС України в Полтавській області, за адресою [ADDRESS] вона зареєстрована з 26 листопада 1981 року (а.с.23). На підставі викладеного суд вважає доведеною ту обставину, що позивач більше десяти років постійно проживає та зареєстрована за адресою даного будинку. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Судом встановлено, що [PERSON] , маючи у своєму розпорядженні правовстановлюючі документи, які підтверджують права власності її та [PERSON] , а після смерті [PERSON] - права власності [PERSON] , а також довідку-характеристику №1445, видану 24 серпня 1988 року Полтавським МБТІ , достеменно знала та не могла не знати, що право власності на 1/6 частину будинку, співвласником якого вона є, в бюро не зареєстровано, що документи, які б надавали їй право власності на вказану 1/6 частину будинку відсутні. Тому позивач за таких обставин не могла не знати, що 1/6 частина будинку їй не належить та вона володіє чужим майном. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, вона достовірно знає, про те, що вона не є власником 1/6 частини вказаного вище будинку, якою користується. Тому за відсутності підстав, передбачених ст.344 ЦПК України, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed