Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій вказує, що 01.09.2012року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловій будинок №47 по вул. Робочо-селянська м. Словянськ який належав спадкодавцю на підставі дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки виданого Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою 13.10.2009року за реєстровим №2-3984 та земельну ділянку площею 0,0433га. за той же адресою яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку виданого Головою [PERSON] міської ради Донецької області 29.04.1999року, за номером ІІ-ДН №177167. 29.11.2013року Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстром №1-2096 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на житловій будинок №47 по вул. Робочо-селянська м. Словянська, свідоцтво про право власності на земельну ділянку вона не отримала. За постановою державного нотаріуса №310/02-31 від 09.04.2016року їй було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину через відсутність кадастрового номеру земельної ділянки та помилки в правовстановлюючих документах, оскільки фактична площа земельної ділянки складає 0,0528га. і що на даний час не дозволяє внести земельну ділянку до державного земельного кадастру. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку 0,0528га. відповідно до плану. Позивач в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, суду надала заяву, в якій підтримала вимоги заяви і просила суд розглянути справу без її участи. Представник відповідача [PERSON] міської ради Донецької області в судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, суду представив заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача і просив суд розглянути справу без його участи. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0433га. №47 по вул. Робочо-селянська м. Словянськ на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку виданого Головою [PERSON] міської ради Донецької області 29.04.1999року, за номером ІІ-ДН №177167. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру м. Словянська від 01.09.2016року при проведенні дослідження земельної ділянки було встановлено, що під час проведення первинної приватизації земельної ділянки та проведення замірів були допущені помилки в розрахунках та замірах і фактично на місцевості земельна ділянка мала площу 0,0528га. 01.09.2012року [PERSON] помер після його смерті відкрилася спадщина на житловій будинок №47 по вул. Робочо-селянська №47 м. Словянськ який належав спадкодавцю на підставі дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки виданого Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою 13 жовтня 2009 року за реєстровим №2-3984, та вище зазначену земельну ділянку. Спадкоємцем першої черги є позивач по справі інших спадкоємців першої черги в судовому засіданні не встановлено. Позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 29.11.2013року Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстром №1-2096 їй було видано свідоцтво про право на спадщину на житловій будинок №47 по вул. Робочо-селянська м. Словянська, свідоцтво про право власності на земельну ділянку позивач не отримала. За постановою державного нотаріуса №310/02-31 від 09.04.2016 року їй було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину через відсутність кадастрового номеру земельної ділянки та помилки в правовстановлюючих документах оскільки фактична площа земельної ділянки складає 0,0528га. і що на даний час не дозволяє внести земельну ділянку до державного земельного кадастру. Вирішуючи питання про визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкування, є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб, відповідно до ст.1217, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, згідно ст.1225, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За положеннями абз.2,3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, у позивача відсутня можливість виправити помилку у державному акті, оскільки законодавством така процедура не визначена. Згідно до ст.15 ЦК України , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже суд, з урахуванням норм матеріального права та обставин справи, дійшов до висновку, що на підставі ст.15 ЦК України позивач має право вимагати визнання за неї право власності на земельну ділянку, площею 0,0528га., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], у звязку з чим, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved