Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі посилаючись на те, що вона має на підставі державного акту земельну ділянку розміром 5,68 га, розташовану на території Вільшанської сільської ради, яку він передав в оренду відповідачеві за договором оренди землі від 20.02.2010 року терміном на 10 років. На виконання умов договору відповідач за 2010-2012 роки орендну плату не сплатив взагалі, провів виплату лише за 2013 рік в сумі 1200 грн. Відповідно до умов договору та чинного законодавства відповідач за порушення зобов'язань також повинен сплатити пеню та 3 % річних за період несплати з 31.12.2010 року по 11.11.2013 року. Просила стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 9521 грн.28 коп., пеню-16423 грн.68 коп , три проценти річних-449 грн.97 коп. та розірвати договір оренди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити і суду пояснила, що вона уклала договір оренди із відповідачем, однак договір не виконується, орендна плата за 2010-2012 роки не була сплачена, у 2013 році вона отримала лише кошти. Підпис про отримання виплат ніде не ставила. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові також підтримала у повному обсязі, уточнивши, що позивач просить стягнути заборгованість за 2010, 2011 та 2012 роки без включення боргу за 2013 рік. Представник відповідача Тарасюк В.В. позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач повністю отримала орендну плату за всі роки, видача продукції відображена у журналі видачі, акти щодо передачі продукції не складались, конкретно коли видавалась орендна плата доказів немає, однак видача проводилась відразу після збору урожаю у серпні місяці. Також представник пояснив, що даних бухгалтерського обліку немає і інші документальні докази відсутні, актів перевірок немає ніяких. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він бачив як позивач приходила та отримувала зерно у 2010-2012 роках, кожного року влітку і все відоме може підтвердити лише усно. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач у серпні 2011 року приходила і отримувала орендну плату за 2011 рік. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачку знає, бачила як вона у жнива у серпні місяці отримувала зерно за 2010-2012 роки. На запитання представника позивача повідомила, що вона припускає, що це була орендна плата. Свідок [PERSON] суду пояснила, що бачила як [PERSON] за 2012 рік влітку отримала зерно в рахунок орендної плати, однак документа, де було зазначено, що це виплата по орендній платі вона не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що бачив як [PERSON] разом із батьками у жнива отримувала орендну плату, однак письмових доказів з приводу повідомленого у нього немає. Заслушавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та приватним сільськогосподарським підприємством «Вільшанське» 20.02.2010 року був укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 5,68 га , який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 22 листопада 2010 року за № 041037600050. Вказаний договір було укладено терміном на 10 років. Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки і становить 2680 грн.98 коп. Пунктами 10,11 та 12 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції, що переглядається щорічно, орендна плата вноситься до 30 грудня поточного року і передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Згідно пункту 14 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» та ст. 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування, земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.ст.31,32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в порядку, встановленому законом та в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору. Нормами статтей 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та вимагати своєчасного внесення орендної плати, а орендар зобов'язаний виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. Одним із основних обов'язків орендаря відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» є своєчасне внесення орендної плати. Цьому положенню кореспондуються і умови п.11 договору щодо внесення орендної плати не пізніше 30 грудня поточного року. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Частинами 1 та 2 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішення суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляться того, що вона розраховувала при укладенні договору. Так, у рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користування своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Позивач, крім вимоги розірвати договір оренди, просила також стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2010,2011 та 2012 роки, пеню та три проценти річних і надала розрахунок, виходячи із суми розміру орендної плати, зазначеної у договорі. Однак, з врахуванням вимог чинного законодавства та умов договору оренди, розрахунок відповідних сум, які підлягали до виплати орендодавцеві містять в собі слідуюче. Відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року № 213 нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Відповідно до умов договору орендна плата за земельну ділянку сплачується орендарем в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки і обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції, що переглядається щорічно. З врахуванням вимог статті 289 Податкового кодексу України, листа Державного комітету України із земельних ресурсів від 11.01.2011 року № 344/22/6-11 щодо грошової оцінки земель, листа Держземагенства України від 12.01.2012 року № 355/22/6-12 про індексацію нормативної грошової оцінки земель, постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 року № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» нормативна грошова оцінка земельної ділянки позивача становить: 2010 рік-89366 грн., 2011 рік- 89366 грн., 2012 рік- 156927 грн ( 89366 х 1,756). Крім того, матеріалами справи підтверджено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки позивача проведена 18.02.2010 року, проіндексована і складає 89366 грн. Згідно підпункту 170.1.1 статті 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку- орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше мінімальної суми орендного платежу, встановленої законодавством з питань оренди землі. Відповідно до підпункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів нарахованих (виплачених, наданих) у тому числі інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику за цивільно-правовими договорами. Таким чином, орендна плата позивачу за орендовану відповідачем земельну ділянку за 2010 рік повинна складати: 89366 грн. ( нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 3 % (розмір орендної плати) = 2680,98 грн. - 402,15грн (15 % податку з доходів фізичних осіб) = 2278,83 грн. За 2011 рік: 89366 грн. ( нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 3 % (розмір орендної плати) = 2680,98 грн. - 402,15грн (15 % податку з доходів фізичних осіб) = 2278,83 грн. За 2012 рік: 156927грн. ( нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 3 % (розмір орендної плати) = 4707,81 грн. - 706 грн. 17 коп. (15 % податку з доходів фізичних осіб) = 4001,64 грн. Всього орендна плата повинна складати 8559 грн.30 коп. З врахуванням часу несвоєчасної сплати орендної плати, розрахунок пені становить: - борг за 2010 рік в сумі 2278,83 грн х 0,3% =6,83 грн. і х на 1046 днів (період з 31.12.2010р. по 11.11.2013 року) = 7144 грн.18 коп ; - борг за 2011 рік в сумі 2278,83 грн х 0,3% =6,83 грн. і х на 681 день (період з 31.12.2011р. по 11.11.2013 року) =4651 грн.23 коп; - борг за 2012 рік в сумі 4001,64 грн. х 0,3% =12,00 грн. і х на 315 днів (період з 31.12.2012р. по 11.11.2013 року) =3780 грн. Всього пеня становить 15575 грн.41 коп. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно розрахунок трьох процентів річних становить: - борг за 2010 рік в сумі 2278,83 грн х 3% х 1046 днів (період з 31.12.2010р. по 11.11.2013 року) : 365,33 (середня кількість днів за рік у вказаному періоді)=195 грн.71 коп.; - борг за 2011 рік в сумі 2278,83 грн х 3% х 681 день (період з 31.12.2011р. по 11.11.2013 року) : 365,5 (середня кількість днів за рік у вказаному періоді)=127 грн.35 коп; - борг за 2012 рік в сумі 4001,64 грн. х 3% х 315 днів (період з 31.12.2012р. по 11.11.2013 року) : 365 (кількість днів за рік у вказаному періоді)=103 грн.60 коп. Загальна сума трьох процентів річних за 2010, 2011, 2012 роки становить 426 грн.66 коп. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України випливає, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Тому пояснення свідків щодо виконання зобов'язання за договором оренди не може бути прийнято судом як доказ належної сплати орендної плати орендодавцю. Крім того, свідки не дали чітких пояснень з приводу заявлених вимог. Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами як час виплати орендної плати ( число, місяць, рік), так і розмір її виплати за 2010-2012 роки відповідно до вимог договору та чинного законодавства. Оглянутий в судовому засіданні журнал видачі орендної плати взагалі не містить в собі ідентифікацію особи, зазначено лише прізвище, дати розрахунку відсутні, одиниці виміру зазначені як у кілограмах, так і у мішках, підписи про отримання відсутні. Відсутність чіткого обліку свідчать і дані, які подані відповідачем до суду у інформації від 07.01.2014 року та від 15.01.2014 року, де зазначено різні суми орендної плати, відповідно податок , суму до видачі та різницю у виплаті. Довідка Новоархангельського відділення Маловисківської ОДПІ про розмір нарахованого та виплаченого доходу позивачу, сплаченого податку за 2010-2012 роки також різниться із сумами доходу, сумами видачі та розміром податку по вищевказаних інформаціях. Крім того, дані цієї довідки відображені із форми звітності 1-ДФ, яку подає податковий агент (орендар), і який в свою чергу несе відповідальність за подання достовірних даних. Факт нарахування та виплати доходу конкретним особам можливо перевірити лише під час проведення документальної перевірки. Крім того, факт сплати податку до бюджету не є доказом безпосередньої виплати орендної плати. За таких обставин відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання позивачем орендної плати за 2010-2012 роки, час отримання орендної плати відповідно до умов договору. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено вимоги ст. 24 Закону України «Про оренду землі», що є підставою у відповідності до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», для припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Крім того, несплата орендної плати три роки поспіль є підставою вважати про систематичне порушення відповідачем умов договору. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги майнового характеру підлягають задоволенню на 93,05 % , тому відповідно і до стягнення підлягає сума сплаченого судового збору на загальну суму 474 грн.99 коп. (229,40 грн + 245,59 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial