Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогами про стягнення з відповідачів у солідарному порядку боргу за кредитним договором №2-608/ФКІП-07 від 28.12.2007 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступниками якого вони являються, та відповідачем [PERSON] був укладений вказаний кредитний договір, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 359 800 гривень з розрахунку 12,00% річних на строк з 28.12.2007 року по 27.12.2038 року. За умовами кредитного договору він повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, у відповідача станом на 13.05.2014 року заборгованість становить 431 065 (чотириста тридцять одна тисяча шістдесят п'ять) гривень 46 копійок, з яких: тіло кредиту - 331 670,00 грн.; відсотки - 89 680,86; комісія - 9 714,60 грн. Також позивач зазначив, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого остання зобов'язалась сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, тому позивач вимагає стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму разом з судовими витратами. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином за місцем їх реєстрації. Заперечень від відповідачів на позов до суду не надходило. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, не обмеженого у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 28.12.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2-608/ФКІП-07, за яким банк надав йому кредитні кошти у розмірі 359 800 гривень з розрахунку 12,00% річних на строк з 28.12.2007 року по 27.12.2038 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 13.05.2014 року становить 431 065 (чотириста тридцять одна тисяча шістдесят п'ять) гривень 46 копійок, з яких: тіло кредиту - 331 670,00 грн.; відсотки - 89 680,86; комісія - 9 714,60 грн.. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.512-519 ЦК України, ст.ст.92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення о застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №2-608/ФКІП-07 від 28.12.2007 року. У відповідності до договору поруки від 28.12.2007 року по зазначеному вище кредитному договору, відповідачка [PERSON] виступила поручителем, при цьому умови договору поруки передбачають солідарну відповідальність поручителя і боржника перед кредитором. Згідно зі ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. З урахуванням наведеного, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути у солідарному порядку всю суму заборгованості за договором відповідно до наданого розрахунку. Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачами не надано. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню у рівних частках на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.

Outcome: approved