Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів за період з 01.01.2012 року по 11.05.2018 року в розмірі 95 583 грн. 60 коп., стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в сумі 30 340 грн., що становить половину понесених нею витрати на навчання сина. В обгрунтування позову покликається на те, що з 1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29.08.2000 р. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18.09.2000р. вирішено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частина із всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 17.08.2000 р. до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач ухилявся від сплати аліментів, внаслідок утворилась значна заборгованість, яка згідно розрахунку державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби становить 95 583 грн. 60 коп. Згідно розрахунку неустойки така перевищує розмір заборгованості, а тому відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі що дорівнює розміру заборгованості по аліментах. Крім того, протягом 2014-2018р. вона понесла додаткові витрати на розвиток здібностей дитини, а саме на її навчання в розмірі 60 680 грн., у зв'язку із чим просить стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на сина. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, показанян свідка [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18.09.2000р. вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини із всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 17.08.2000 р. до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах станом на 11.03.2017 року заборгованість відповідача становить 95 583 грн. 60 коп. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день її прострочення, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Згідно зробленого позивачем розрахунку неустойки (пені), який перевірено судом, розмір пені за заборгованість по сплаті аліментів значно перевищує 100% заборгованості відповідача по сплаті аліментів. Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, а також те, що розмір неустойки (пені) перевищує розмір заборгованості відповідача, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, із відповідача в користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 95 583 грн. 60 коп., що дорівнює розміру основної заборгованості (100% заборгованості). Вимога позову про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Дана норма міститься у главі 15 Сімейного кодексу України, що регулює правовідносини щодо обов'язку утримання батьками неповнолітніх дітей. Натомість обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей визначений положеннями глави 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і повнолітніми дітьми щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.Виходячи із зазначених положень ст.185 Сімейного кодексу України не поширюється на правовідносини щодо участі у додаткових витратах на повнолітніх дітей, а встановлює обов»язок такої участі батьків лише на час неповноліття дітей. Як вбачається із змісту позову, позивачкою заявлено вимоги про додаткові витрати на навчання сина в розмірі 60 680 грн., які понесені нею як до повноліття сина, так і після його повноліття. Як вбачається із довідки №80 від 24.04.2018р. Медичного училища «Медик» за навчання [PERSON] було сплачено 60 680 грн., при цьому, сума плати за навчання за період його неповноліття (з вересня 2014р. по березень 2017р.) склала 36 255 грн. З огляду на наведені обставини, зважаючи рівність обов'язку батьків щодо участі в утриманні дитини, суд вважає, що половина зазначених додаткових витрат на навчання сина, яка понесена позивачкою за час його неповноліття, в сумі 18 127 грн. 50 коп. підлягає стягненню із відповідача. Сума додаткових витрат, яка понесена після повноліття сина не підлягає стягненню, з огляду на те, що ст.185 Сімейного кодексу України не підлягає застосуванню до даних правовідносин. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, такий в користь держави підлягає стягненню із відповідача. Враховуючи загальний розмір задоволених вимог (113 711 грн. 10 коп.), а також положення пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із відповідача слід стягнути 8 810 грн. судового збору. На підставі ст. 180, 185, 196, 201 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved