Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», малолітнього [PERSON], [INFO] залишити проживати з позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј (однієї четвертої) частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 25% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття, також стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача розмірі ј (однієї четвертої) частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 25% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що 19.05.2011 між сторонами був укладений шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 876. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] року народження. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, кохання, однією сім'єю не проживають, не підтримують шлюбні стосунки. Подружнє життя не склалося по причині несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими. Позивач в судове засідання не з'явилась надавши до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, слухати справу за її відсутності. Відповідач також не з'явився в судове засідання надавши до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 19.05.2011 у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 876, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] . Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, подальше їх проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим, сімейні відносини зруйновані остаточно, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. Таким чином сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, як зазначено ч.1 ст.60 ЦПК України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Домовленість між сторонами щодо утримання неповнолітнього сина не досягнута, а тому право позивача на отримання від відповідача аліментів підлягає захисту. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує обставини справи, положення вказаного закону, матеріальне становище дитини, матері, на утриманні якої перебуває дитина, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні, матеріальне становище, його задовільний стан здоров'я, спроможність виплачувати аліменти в такому розмірі, та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір на користь держави у сумі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved