Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів який був визначений рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 21.05.2008 року, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], 29.09.2001 року. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 21.05.2008 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], 29.09.2001 року в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн щомісячно. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини, крім того відповідач добровільної допомоги як батько дитини на її утримання не надає, що й стало підставою звернення позивача до суду. Позивач до судового засідання не з'явилась, однак до суду подала заяву якій просила розгляд справи проводити без її участі. Також вказала, що підтримує свої позовні вимоги. Відповідач до судового засідання не зявився хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] (на 8, 9 а.с.). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 21.05.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи від 22.04.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (на 7 а.с.). Неповнолітня [PERSON], [INFO] має інвалідність та перебуває на диспансерному обліку (на 11 а.с.). Дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні (на 13 а.с.). На теперішній час сума стягуваних аліментів є недостатньою для задоволення потреб дитини. До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України щодо обовязку батьків утримували дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Розясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково змінивши спосіб та розмір аліментів які стягуються з відповідача, визначивши їх у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягненням дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 1850 грн понесених судових витрат та на користь держави 704,80 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial