Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом та просить про встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім»єю її з своїм чоловіком [PERSON] з [PERSON], [INFO], яка померла 28.01.2012 року з грудня 2010 року по день її смерті. Позов обґрунтовує тим, що у грудні 2010 року вона зі своїм чоловіком переїхали жити до тітки чоловіка по матері [PERSON], що було пов»язане з її бажанням проживати разом і ґрунтувалось на підставі того, що її чоловік був племінником і родинні стосунки відігравали важливу роль. Стосунки в сім»ї ґрунтувались на основі взаємної моральної та матеріальної підтримки, так як [PERSON] була одинокою особою, потребувала стороннього догляду і на той час їй було за 70 років, вона неодноразово висловлювала бажання жити однією сім»єю. Повноцінної сім»ї у неї не було, так як онук [PERSON] понад 10 років проживає в Німеччині, донька [PERSON] хворіла і за нею вони з чоловіком також доглядали до її смерті до 19.01.2011 року, а чоловік помер 31.07.1994 року. У них панували довірительні стосунки, відчуття родинності зростали, відчували між собою необхідність в турботі та піклуванні і допомагали доглядати хвору доньку, що став показником для тітки для впевненості в завтрашньому дні, відчуття родини. Разом доглядали за прибудинковою територією, працювали на городі, а тому вона запропонувала їм переїхати до неї жити, так як вони мають не велику кімнату, а пізніше зареєструвала чоловіка [PERSON] за своїм місцем проживання, що підтверджується реєстраційною службою. За час проживання вони оплачували комунальні платежі, робили ремонт в будинку, таким чином вона та її чоловік на законних підставах були вселені в будинок тітки. 28.01.2012 року тітка померла, вони здійснили її поховання. Доказом того, що вони проживали однією сім»єю є також і те, що 15.06.2011 року між тіткою та чоловіком було укладено договір довічного утримання. Встановлення даного факту потрібне їй для захисту своїх прав, як члена сім»ї наймача. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просила його задовольнити. Уточнили позовні вимоги, згідно наданих уточнень від 04.09.2015 року просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім»єю її з своїм чоловіком [PERSON] з [PERSON], [INFO], яка померла 28.01.2012 року з грудня 2010 року по день її смерті та визнати за нею право користування на житлове приміщення на рівні з членами сім»ї наймача (власника) за адресою: м. Кіровоград провулок Студентський, 17. Позивач пояснила, що встановлення даного факту їй потрібне, щоб не виселили. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Зазначила про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог в частині їх пред»явлення до відповідача [PERSON] Вказала, що з 14.02.2014 року її довіритель [PERSON] є власником будинку та земельної ділянки по провулку Студентському, 17 м. Кіровограда на підставі рішення суду. Право власності ніким не оспорено. Крім того, рішенням суду скасовано договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] Просила відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивачки на користь [PERSON] судові витрати відповідно до договору про надання правової допомоги. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що у грудні 2010 року позивач [PERSON] разом з чоловіком, відповідачем по справі [PERSON] переїхали жити до тітки чоловіка по лінії матері [PERSON] в будинок 17 по провулку Студентському м. Кіровограда де стали проживати разом, однією сім»єю. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки. Зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що близько семи років допомагав [PERSON] як сантехнік. Весною 2011 року прийшов до неї та побачив, що Колю і Лєну [PERSON], які жили у [PERSON] як родичі, годували його, страви готували жінки. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON], [PERSON] з»явились у неї з 2010 року і почали допомагати, а потім залишились і допомагали в похованні доньки [PERSON]. [PERSON] називала їх дітьми, разом ставили котел, кабінку душову, робили ремонт, жили однією сім»єю. Свідок [PERSON] пояснив, що в грудні 2010 року перевозив [PERSON] до [PERSON] на провулок Студентський. Донька [PERSON] дуже хворіла і [PERSON] була рада допомозі. Разом робили ремонт, у них були добрі відносини. Відповідно до вимог ч.2 ст. 256 ЦК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вказане кореспондується і п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до якого: якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім»єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року. Судом встановлено, що [PERSON] померла 28 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом по державні реєстрації смертей [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області 30.01.2012 року, актовий запис № 308. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь та самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2014 року за [PERSON] [INFO] в порядку спадкування за законом визнано право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в м. Кіровограді по провулку Студентському, 17 та земельну ділянку (кадастровий номер 3510100000:15:133:0018) площею 0,0586 га в межах згідно з планом, що розташована в м. Кіровограді по провулку Студентському, 17 після смерті бабусі [PERSON], померлої 28 січня 2012 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним, вирішено визнати недійсним правочин договір довічного утримання укладений 15.06.20111 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 891. Факт родинних стосунків між [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], яка померла 28.01.2012 року, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2012 року. Рішення набрало законної сили 22.11.2012 року. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON], яка померла 28.01.2012 року, є її внук [PERSON], який на даний час є власником будинку та земельної ділянки, що знаходяться в м. Кіровограді по провулку Студентському, 17. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] та переходу права власності на будинок і земельну ділянку до [PERSON] втратила право користування ними, крім того, наявність будь-яких родинних стосунків між нею та померлою відсутня. Частиною 1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватись цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Позовні вимоги позивача та її представника щодо встановлення факту проживання однією сім»єю її та її чоловіка з померлою з грудня 2010 року по день смерті та визнання за нею права користування житловим приміщенням на рівні з членами сім»ї наймача (власника) не породжує жодних правових наслідків, вказаний юридичний факт не має юридичного значення, так як право користування є похідним від права власності, а тому суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог та відмову в їх задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок сторін. Представником відповідача [PERSON] в до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 16.04.2015 року, в якому визначена вартість виконаних робіт в сумі 3 000 грн., але не надано документальних доказів понесення цих витрат відповідачем. На підставі викладеного і ст. 405 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: dismissed