Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувшись до суду із даною заявою, посилається на те, що 24 травня 2016 року за договором дарування набув право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до довідки Воскресинцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 01 березня 2017 р. № 193 у даному будинку зареєстровані, однак не проживають, так як навіть не вселялися : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Внаслідок даної реєстрації, як власник будинку, у якому проживає з дружиною та неповнолітньою дитиною, позбавлений права вільно користуватись, володіти та розпоряджатись будинком. У свій час відповідачі були формально зареєстровані з дозволу його бабусі, яка на той час являлася власником будинку, а пізніше його успадкувала його мати, яка йому і подарувала будинок. Таким чином він вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права та вважає, що є всі підстави, передбачені ст. 9 ЖК України та ст.391, 404, 405, 406 ЦК України для позбавлення відповідачів права користування його житловим будинком та усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку з місця проживання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що у вказаному будинку проживає разом із дружиною та дитиною із 2013 року. Дитина відвідує ДНЗ «Світанок». Відповідачі в спірному будинку не проживають, не приходять, їхніх особистих речей в ньому немає, проживають в [ADDRESS]. Будинок у якому вони живуть побудований, але ще не зданий в експлуатацію, тому вони не можуть там прописатись, а їх реєстрація позбавляє його можливості користуватись пільгами при оплаті за комунальні послуги. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклали. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача та свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених доказів, згідно договору дарування житлового будинку від 24 травня 2016 року [PERSON] подарувала сину [PERSON], позивачу, належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS]Будинок, що дарується розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,2500 гектарів, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Досин Н.Ф. приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 09 грудня 2013 року по реєстру № 1392. Спадкова справа № 17/2013. Право власності на вищевказаний житловий будинок підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 28 травня 2016 р. Згідно довідки Воскресинцівської сільської ради від 01 березня 2017 року № 193, згідно запису облікової карти (книги №3) особовий рахунок [NUMBER] в господарстві [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 03березня [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно акту від 04 вересня 2017 року, в результаті обстеження встановлено, що на момент перевірки 04 вересня 2017 року о 13 год. відповідачі в будинку відсутні також відсутні і будь-які їх речі. Вказані обставини про фактичну відсутність відповідачів протягом ряду років, за місцем реєстрації, у будинку позивача, також знайшли своє підтвердження у показаннях свідків [PERSON] та [PERSON]. Також дана обставина вбачається із довідки Воскресинцівської сільської ради від 29 березня 2018 року № 227. Суд погоджується із позивачем, що реєстрація відповідачів у його житловому будинку, до якого вони не мають жодних прав, порушує його право, як власника житла та не дозволяє йому користуватися своїм майном в повному обсязі. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідачі не являються членами сім»ї позивача і не проживають у спірному будинку, без поважних причин більше п'яти років, як і не несуть жодних витрат по його утриманню, отже відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачають право на користування житлом у ньому. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст.15, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved