Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернулась 29 жовтня 2018 року до Біляївського районного суду Одеської області із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25 лютого 1989 року між сторонами укладено шлюб, від якого 27.09.2003 року народився [PERSON]. Сімейне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, почуття любові та взаємопорозуміння втрачені. Сторони разом не проживають близько 15 років, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує формально. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року справу направлено для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю. 13 грудня 2018 року за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа надійшла в провадження судді Чернявської Л.М. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 14 грудня 2018 року. Відзив на позов відповідачем не подавався. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Просить залишити собі після розірвання шлюбу прізвище «Піщанська». Відповідач в судове засідання не з?явився, надав заяву, якою позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив слухати справу за його відсутності. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1989 року, про що свідчить актовий запис №307, зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради (свідоцтво про шлюб [PERSON] І-ЖД №281369). Позивач після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Дєдова» на «Піщанська». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати з матір?ю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~Позивач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище «Піщанська». \~ \~ \~ \~

Outcome: approved