Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до Снятинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Померлій на підставі державного акту на право власності на землю, серія Р1 №195154, виданого 18.02.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №75, належала земельна ділянка, площею 1,24 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вовчківської сільської ради. Внаслідок смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом вищезазначених земельних ділянок став позивач по справі. В зв`яку із тим, що державний акт був виданий після смерті матері позивача, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просила задоволити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі їхнього представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що остання померла [INFO] . На підставі Державного акту на право приватної власності на землю, Серія Р1 №195154, [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки, а саме: №623 площею 0,584 та №1950 площею 0,658, загальною площею 1, 24 га, що розташована на території Вовчківської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки від 08.09.2021 р. №1632/02-14, виданої першою Снятинською районною державною нотаріальною конторою, слідує, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] і проживала в с. Вовчківці Снятинського району Івано-Франківської області заведене спадкова справа за №12/2021 на підставі заяви про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом №355 від 14.04.2021 р. сина померлої [PERSON] , [INFO] , жителя с. Вовчківці, Коломийського району, Івано-Франківської області. Постановою державного нотаріуса І Снятинської державної нотаріальної контори від 08.09.2021 р. №1633/02-31 відмовлено [PERSON] , [INFO] жителю с.Вовчківці, Коломийського району Іван-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,24 га., що розташована на території Вовчківської сільської ради, Коломийського району Івано-Франківської області, у зв`язку із тим, що державний акт про право власності на земельні ділянки Серії Р1 №195154, виданий Вовчківською сільською радою на ім`я померлої після її смерті. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на земельні ділянки, а саме: №623 площею 0,584 та №1950 площею 0,658га, загальною площею 1, 24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вовчківської сільської ради, належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18.02.2003 р. Серія Р1 №195154, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №75, у порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved