Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, коштів її на утримання. В позові зазначила, що з 03 вересня 2011 року вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. На теперішній час шлюбні відносини сторони припинили, відповідач проживає окремо та відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх сина щомісячно, в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення донькою повноліття, та кошти на її утримання щомісячно по 1/4 частині із всіх видів заробітку до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Ухвалою суду від 21.07.2015 року заочне рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.12.2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на утримання, скасовано. Ухвалою суду від 06.08.2015 року в якості третьої особи до участі у справі залучена [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні надав письмові заперечення, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись, що відповідач також ще має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яким за рішенням суду виплачує аліменти, позов визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд при ухвалені рішення не порушувати права її дітей. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 вересня 2011 року (а.с.5) і є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.9). На час розгляду справи шлюб між сторонами розірвано. Позивачем після розірвано шлюбу змінено прізвище на «[PERSON]», також змінено прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». Позивач працює бухгалтером, має постійний дохід щомісячно, інших прибутків не має та не має можливості в повній мірі забезпечити належним чином життєві потреби сина. Відповідач на час розгляду справи офіційно не працює. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Від попереднього шлюбу відповідач має двох неповнолітніх дітей, на утримання яких за рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2005 року стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку. Згідно зі ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Відповідач молода, працездатна особа, офіційно не працює, має аліментні зобов'язання щодо утримання двох неповнолітніх дітей, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та з урахуванням положень ст.182 СК України, ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», та забезпечити сину не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIII, у 2015 році розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років становить 1032 грн.. Враховуючи, що позивач на час звернення до суду з даним позовом не працювала, знаходилася в декретній відпустці по догляду за дитиною та відповідно до вимог ст. 84 СК України має право на отримання коштів, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача кошти на утримання. Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: partial