Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 01 жовтня 2005 року у Багнянській сільській раді Вижницького району Чернівецької області , зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за № 09. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] вимоги обґрунтувала тим, що подружнє життя не склалось, через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого втратили розуміння один до одного. Сторони протягом 4 років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати, малолітню дитину залишити на проживання з нею. Спір про поділ майна, набутого за час шлюбу відсутній. Позивачка в судове засідання не зявилась, суду подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу за її відсутності. [PERSON] вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причину неявки суду не повідомив, а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії І-НМ № 006310 від 01 жовтня 2005 року (а.с.16) сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2005 року у Багнянській сільській раді Вижницького району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 09. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 043905 від 11 квітня 2007 року (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, малолітню дитину залишити на проживанні з матірю. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки Нахамко не змінювати на дошлюбне. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved