Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернувся у суд до відповідача із вказаним позовом, та свої доводи мотивує тим, що в 15.07.2015 року він придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку під даним домоволодінням. На підтвердження правочину [PERSON] надав розписку, у якій підтвердив отримання ним грошей від [PERSON] в рахунок укладення договору-купівлі продажу. Сторони домовились, що до 20.09.2015 року нотаріально оформлять договір купівлі-продажу будинку, але [INFO] [PERSON] помер, тому вони не встигли оформити договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки в нотаріальному порядку. Спадкоємцем першої черги є відповідач - донька померлого [PERSON] , яка нотаріально спадщину не оформила та свідоцтво про право власності не оформила та не бажає цього робити. Враховуючи, що договір купівлі-продажу є укладеним та відбулося повне його виконання, але нотаріальне посвідчення договору на теперішній час неможливе, на підставі ст. ст. 220, 334, 638 ЦК України просив визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] житловою площею 17,7 м3 та земельної ділянки під даним домоволодінням. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 15.07.2015 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] житловою площею 17,7 м3 та земельної ділянки під даним домоволодінням. На підтвердження правочину [PERSON] надав розписку, у якій підтвердив отримання ним грошей від [PERSON] в рахунок укладення договору-купівлі продажу. Сторони домовились, що до 20.09.2015 року нотаріально оформлять договір купівлі-продажу будинку. Позивач отримав від [PERSON] ключі від будинку та став користуватися земельною ділянкою. Право власності [PERSON] на житловий будинок договором купівлі продажу від 11.12.1974 року, згідно до якого [PERSON] придбав будинок [ADDRESS] у [PERSON] . Договір зареєстрований в книзі нотаріальних дій за №112 [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , не оформивши попередньо укладений договір купівлі-продажу з [PERSON] . Спадкоємцем першої черги є відповідач - донька померлого [PERSON] , яка нотаріально спадщину не оформила та свідоцтво про право власності не оформила, що підтверджено копією спадкової справи, з якої вбачається, що [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємиці [PERSON] та [PERSON] , відмовились на її користь від своєї частки спадщини. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 15.07.2015 року [PERSON] отримав від позивача 45000,00грн. за продаж будинку. Будинком фактично володіє позивач, користується ним, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані [PERSON] . Викладені докази приводять суд до впевненості, що між позивачем та [PERSON] , спадкоємцем якого є відповідач [PERSON] , відбулася угода купівлі-продажу житлового будинку, у зв`язку зі смертю власника нотаріально посвідчити договір неможливо, і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем право власності на вказану нерухомість. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 220, 334, 392, 638 ЦК України,

Outcome: approved