Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до кредитної спілки «Шанс» про стягнення боргу за договорами про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок та відсотків за користування коштами, мотивуючи позов тим, що 19.06.2009 року між нею та спілкою був укладений депозитний договір № 00000218/09 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до умов договору вона внесла, а спілка прийняла на умовах договору внесок в сумі 23 684,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2688 від 19.06.2009 року. Також 23.09.2009 року вона та спілка уклали договір № 00000350/09 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до умов договору вона внесла, а спілка прийняла на умовах договору внесок в сумі 35 770,00 грн. та 30 грн., як додатковий внесок, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 3843 та № 3842 від 23.06.2009 року. Вона звернулась до відповідача з вимогою отримання даних коштів та отримала лист відповідача № 166/д від 01.04.2019 року в якому відповідач не заперечує, що має заборгованість перед нею за договором 1 в сумі 26 199,53 грн., з яких: депозитний вклад 21 684,00 грн. і відсотки 4 515,53 грн. та за договором 2 в сумі 37 916,15 грн.. з яких: депозитний вклад 35 770,00 грн. та відсотки 2 146,15 грн. Посилаючись на викладене, вимоги діючого законодавства, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості по депозиту і відсоткам, а також відповідно до вимог ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні збитки, які відповідно, становлять: по договору 1: інфляційні збитки - 8 400,00 грн. та 3% річних - 1 925,19 грн., а по договору 2: інфляційні збитки - 13 857,30 грн. та 3% річних - 3 220,34 грн., в сього сума до стягнення становить 93 545,89 грн. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, відповідачем відзив на позов не надано. Перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.06.2009 року між позивачем [PERSON] та кредитною спілкою «Шанс» було укладено договір № 00000218/09 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Класичний». Також 23.09.2009 року між позивачем [PERSON] та кредитною спілкою «Шанс» було укладено договір № 00000350/09 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Класичний». Відповідно до умов даних договорів 19.06.2009 року позивач [PERSON] здійснила внесок на депозитний рахунок спілки в сумі 23 684,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2688 та 23.09.2009 року позивач [PERSON] здійснила внесок на депозитний рахунок спілки в сумі 35 770,00 грн. та 30 грн., як додатковий пайовий внесок, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 3842 та № 3843. Договором № 00000350/09 (п. 2.2 договору) визначено розмір процентної ставки за вкладом 6 % та строк дії договору до 24.09.2010 року (п. 1.1 договору). Договором № 00000218/09 (п. 2.2 договору) визначено розмір процентної ставки за вкладом 27 % та строк дії договору до 20.12.2009 року (п. 1.1 договору). Відповідно до п. 2.8 вказаних договорів спілка була зобов`язана повернути суму внеску та нарахованих процентів позивачу в день, визначений п. 1.1 цього договору в якості закінчення строку внеску. Частиною 1 статті 21 Закону України «Про кредитні спілки» встановлено, що кредитна спілка відповідно до свого статут приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки. Під час розгляду справи судом було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов`язання сторін були прямо визначені положеннями вищезазначених договорів про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 19.06.2009 року та від 23.09.2009 року. За загальними умовами виконання зобов`язань, які передбачені ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.7 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» повернення обов`язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Як вбачається з листа кредитної спілки «Шанс» за вих. № 166/д від 01.04.2019 року на ім`я позивача [PERSON] заборгованість спілки перед нею станом на 01.04.2019 року становить: по договору АДП-00000218 від 19.06.2009 року 26 199,53 грн., з яких: депозитний вклад - 21 684,00 грн. та 4 515,53 грн. відсотки; по договору АДП № 00000350 від 23.09.2009 року 37 916,15 грн., з яких: депозитний вклад - 35 770,00 грн. та 2 146,15 грн. відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, стаття 319 цього Кодексу визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, в зв`язку з чим, права позивача підлягають поновленню у судовому порядку шляхом стягнення з кредитної спілки «Шанс» на її користь вищевказаної заборгованості. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Згідно з наведеною нормою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не визнаються неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. За змістом наведеної норми закону інфляційні втрати, нараховані на суму боргу, та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні кредитору матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові. Водночас главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Зі змісту норм матеріального права випливає, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, визначених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 зазначеного Кодексу). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням, і право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Вказана позиція закріплена у постанову ВСУ від 26.04.2017 року у справі № 918/329/16. Позивач звернулася з позовною заявою до відповідача 10.05.2019 року, а тому стягненню підлягають 3% річних та інфляційні втрати за останні три роки відповідно до наданого нею розрахунку і становлятьпо договору 1: інфляційні збитки - 8 400,00 грн. та 3% річних - 1 925,19 грн., а по договору 2: інфляційні збитки - 13 857,30 грн. та 3% річних - 3 220,34 грн., в сього сума до стягнення становить 93 545,89 грн. Вказаний розрахунок позивача не ос порений відповідачем, контр розрахунку ним не надано, а тому приймаються судом до уваги. Враховуючи викладене, загальна сума до стягнення становить 93 545,89 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 1 921,00 грн. На підставі вищевикладеного і Закону України «Про кредитні спілки», ст.ст. 316, 319, 321, 1074 ЦК України,

Outcome: approved