Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою вул. Червоноармійській, 63, м. Новоград-Волинський. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Червоноармійській, 63 в м. Новоград-Волинський. В даному житловому будинку відповідач зареєструвався, як член сімї та постійно проживав до 2012 року. 09.10.2007 року між нею та відповідачем шлюб було розірвано. 26.02.2012 року відповідач забрав свої особисті речі та залишив належний їй житловий будинок. Однак, після вибуття останній не знявся з реєстрації за вказаною адресою, чим порушує її право на вільне користування житловим приміщенням, що змусило звернутись до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання не прибула, подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, просили справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, подав письмову заяву в якій, зазначивши, що заявлені позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 31.08.2004 року позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок № 63 по вул. Червоноармійській, м. Новоград-Волинський (а.с.6-9). Відповідно до довідки № 1705 від 30.04.2015 року, виданої КП «Новоград-Волинськжитлокомунсервіс» за адресою вул. Червоноарміська, 63 м. Новоград-Волинський зареєстрована [PERSON], її діти: син - [PERSON], дочка [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] (а.с.10). Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ТП № 022779 від 09.10.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09.10.2007 року (а.с.13). Водночас, факт безперервної відсутності відповідача в житловому будинку № 63 по вул. Червоноармійській в м. Новоград-Волинський Житомирської області з 2012 року, підтверджується актами складеними депутатом Новоград-Волинської міської ради на підставі свідчень сусідів (а.с.12,14). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Будинок належить позивачу, відповідач [PERSON], не проживає в ньому понад 1 рік, оскільки має інше місце проживання, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved