Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернулась в суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 19 серпня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, оскільки відповідач у 2016 році пішов з сім`ї. Кожен із них проживає окремо, спроби вирішити сімейні проблеми результатів не дали. У зв`язку з наведеним просила розірвати шлюб з відповідачем, дітей залишити на проживання з нею. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. На підставі ухвали від 19 квітня 2019 року, за клопотанням відповідача [PERSON] та [PERSON] надавався строк для примирення два місяці. Правом на примирення сторони не скористались. У заяві про поновлення провадження у справі позивач наполягала на припиненні шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явилась, суду подала заяву за змістом якої просила розгляд справи провести без її участі. Позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився. У заяві про надання строку на примирення позов в частині розірвання шлюбу не визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 серпня 2008 року (а.с. 4), сторони зареєстрували шлюб 19 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1364. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7). Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, разом не проживають, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому такий шлюб з урахуванням приписів ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Із пояснень сторін вбачається, що діти на даний час проживають з матір`ю. Відповідач проти подальшого їх проживання з позивачем не заперечував. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, малолітніх дітей, залишити на проживанні з матір`ю. В порядку ч. 2\~ст. 115 СК України\~після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст.\~104,\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved