Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], який уточнила в судовому засіданні, про стягнення грошових коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є її сином і 14.10.2006 року зареєстрував шлюб з [PERSON], який в серпні 2013 року був розірваний. В 2008 році син захотів придбати у приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS], для чого йому необхідно було вступити в будівельний кооператив та внести частками пайові внески на загальну суму більше 300 000 грн. Таких грошей ні у сина, ні у його дружини не було, тому 01.12.2008 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, що підтверджується розпискою на суму 210 000 грн. строком до 01.12.2012 року, для внесення пайових внесків на будівництво квартири. 18.05.2010 року ще був укладений договір позики між сторонами, що підтверджується розпискою на суму 32 400 грн. строком до 01.12.2012 року для внесення пайових внесків на будівництво квартири. Також 14.09.2010 року ще був укладений договір позики між сторонами, що підтверджується розпискою на суму 10 000 грн. строком до 01.06.2013 року для внесення пайових внесків на будівництво квартири. Також 24.04.2011 року ще був укладений договір позики між сторонами, що підтверджується розпискою на суму 6 500 грн. строком до 01.06.2013 року для внесення пайових внесків на будівництво квартири. Загальна сума боргу складає 258 900 грн. Оскільки відповідач своєчасно не повернув борг і не збирається повертати, позивач просить примусово стягнути вказану суму та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала змінені позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що позичила кошти на загальну суму 258 900 грн. сину для внесення пайових внесків на будівництво. У той час син перебув в зареєстрованому шлюбі, колишній дружині було відомо про те, що син позичає кошти на придбання квартири з метою розширення, в якій повинні були проживати відповідач з сім'єю та їх батьки. Позовні вимоги до колишньої дружини сина не хоче пред'являти, так як кошти у неї позичав син. Відповідач кошти не повернув і збирається переїздити до іншого міста для проживання, продати квартиру. В судовому засіданні відповідач та його представник змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що позичав кошти у мати на придбання квартири з метою розширення для своєї сім'ї та батьків, кошти не повернув, так як не має можливості. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши оригінали розписок, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2008 року, згідно розписки між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] в борг 210 000 грн. строком до 01.12.2012 року для внесення пайових внесків на будівництво квартири. Також 18.05.2010 року, згідно розписки між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] в борг 32 400 грн. строком до 01.12.2012 року для внесення пайових внесків на будівництво квартири. Також 14.09.2010 року, згідно розписки між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] в борг 10 000 грн. строком до 01.06.2013 року для внесення пайових внесків на будівництво квартири. Також 24.04.2011 року, згідно розписки між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] в борг 6 500 грн. строком до 01.06.2013 року для внесення пайових внесків на будівництво квартири. Загальна сума боргу складає 258 900 грн. З липня 2013 року позивач неодноразово зверталась до [PERSON] з вимогою про повернення суми боргу, однак відповідач борг повертати відмовився, мотивуючи це відсутністю коштів, та до теперішнього часу борг позивачу не повернув. З вимогою про повернення боргу до колишньої дружини відповідача позивач не виявила бажання звертатись. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої укладено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, необхідно задовольнити, стягнувши основний борг в розмірі 258 900 грн. та судовий збір в розмірі 2 589 грн.

Outcome: approved