Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2015 року відчужив квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] . За умовами договору відповідач зобов`язався знятись із реєстрації у даній квартирі до 06 травня 2016 року, однак жодних дій для цього не вчинив. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду подав заяву про визнання позову. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2015 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Як вбачається із відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача наданих на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08 листопада 2000 року по теперішній час. Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права передбачає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальною для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. Виходячи з того, що відповідач перешкоджає позивачу у повній мірі реалізовувати своє право власності, права останньої підлягають захисту відповідно до статті 391 ЦК України. Окрім того, обов`язок знятись з реєстрації в квартирі позивача до 06 травня 2016 року у [PERSON] виникло на підставі п. 3.1 договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2015 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач позовні вимоги визнав, а тому його слід визнати таким що втратив право на користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 527, 530 ЦК України,

Outcome: approved