Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Територіальної громади в особі Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 89,9 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності, яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, яку отримали її діти - [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] заповідав Ѕ зазначеного будинку позивачу у справі. Позивач посилається на те, що вона не є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , однак такі спадкоємці відсутні. Позивач зазначає, що мешкає в буд. [ADDRESS] з 1998 року. Після смерті [PERSON] з 2007 р. вона самостійно, безперервно користувалась даним будинком, використовувала його дл власних потреб, несла витрати на його утримання і жодна особа протягом всього періоду користування н заявляла свої права на Ѕ частину будинку. З огляду на викладене, посилаючись на положення ст.ст. 344, 397 ЦК України позивач просить в судовому порядку визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. 18.03.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 02.08.2019 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Київська міська рада просить ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. 09.09.2020 р. закрито підготовче провадження. Представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, посилаючись на добросовісне, тривале, безперервне володіння позивачкою Ѕ частиною будинку за адресою: [ADDRESS] з 2007 р., що дає право на набуття права власності на зазначену частину будинку за набувальною давністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання по розгляд справи у відсутність представника Київської міської ради. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину, видане Другою київською державною нотаріальною конторою 14.09.2004 р. за реєстровим № 11-2804. [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] були: її син - [PERSON] , який оформив своє право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , про що Другою київською державною нотаріальною конторою 18.01.2007 р. видано свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 3-432; та донька - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер та заповідав належну йому Ѕ частину будинку [ADDRESS] [PERSON] , яка 10.08.2007 р. отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену частину будинку за реєстровим № 362/2007, що видане Другою київською державною нотаріальною конторою. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 41, виданим адміністрацією Васил`ївської сільради Бєлогорського району Амурської області. Відповідно до Інформаційної довідки з Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась. Будь-яких рішень щодо визнання спадщина, яка складається з 1/2 частини будинку [ADDRESS] , відумерлою не приймалось. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач, починаючи з 1998 року безперервно користується будинком [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] вона несе витрати на утримання цього майна, сплачує витрати за комунальні послуги, що Договором про користування електричною енергією, квитанціями про оплату комунальних послуг податковими повідомленнями про сплату податку за землю, показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). На підставі п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини, беручи до уваги положення чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволоділа 1/2 частиною будинку [ADDRESS] і відкрито володіє нею, починаючи з 05.02.2007 р., а тому в силу положень ст.344 ЦК України набула права власності на зазначену частину будинку за набувальною давністю. Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин з боку відповідача суду не надано, незважаючи на принцип диспозитивності судового процесу, та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду, не спростованими відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved