Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому 10.12.1976 року шлюбі Калінінським ЗАГС м. Ленінград, про що зроблено відповідний актовий запис за №1571. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначила, що з липня 1994 року відповідач проживає окремо та шлюбні стосунки між ними припинено. Вважає, що спільне життя і збереження шлюбу неможливо. Просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін [PERSON] та [PERSON] у шлюбних відносинах підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] виданого 10.12.1976 року Калінінським ЗАГС м. Ленінград, про що зроблено відповідний актовий запис за №1571. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved