Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, відповідно до якого просив стягнути з [PERSON] борг у сумі 217 655 грн.; понесені судові витрати на загальну суму 7 176 грн. 56 коп., а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 000 грн. та судовий збір в сумі 2 176 грн. 56 коп. В обґрунтування позову зазначила, що 12 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позикодавець передав у власність позичальнику готівкові кошти відповідно в сумі 4680 доларів США, а остання зобов`язалась використати позику на власний розсуд і повернути її позикодавцеві у строк до 01.06.2019 року. Крім того, 07 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позикодавець передав у власність позичальнику готівкові кошти відповідно в сумі 100 000 гривень, а остання зобов`язалась використати позику на власний розсуд і повернути її позикодавцеві у строк до 15.07.2019 року. Ухвалою суду від 10 вересня 2019року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позикипризначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач до суду не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не подала. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 12 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позикодавець передав у власність позичальнику готівкові кошти відповідно в сумі 4680 доларів США, що на день написання позовної заяви згідно курсу НБУ еквівалентно 117 655 грн. (сто сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень), а остання зобов`язалась використати позику на власний розсуд і повернути її позикодавцеві у строк до 01.06.2019 року. Крім того, 07 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позикодавець передав у власність позичальнику готівкові кошти відповідно в сумі 100 000 гривень, а остання зобов`язалась використати позику на власний розсуд і повернути її позикодавцеві у строк до 15.07.2019 року. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позивач, пред`явивши позов, посилався на те, що йому позики не повернуті, тобто наявність самих боргових документів у позикодавця свідчить про те, що позики не повернуті. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, при цьому на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Outcome: approved