Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2015 по 11.01.2017. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 21.04.2016 стягнуто з відповідача на користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частина з усіх видів заробітку. Загальна сума документально підтверджених витрат позивачки, що понесені у зв`язку з захворюванням малолітньої дитини, її особливими потребами та оперативним втручанням - трансплантація печінки, у якому позивач стала донором для сина, у період з липня 2017 по липень 2020, а саме витрат на діагностику, лікування та придбання ліків з приводу «прогресуючого сімейного внутріпечінкового холестазу 2 типу (хвороба Байлера)» становить 56913,90 грн. Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина в сумі 28456,95 грн., що становить 1/2 розміру витрат, які були понесені на її лікування. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.01.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Згіддно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.03.2018 [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.03.2016 у справі №742/872/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) (а.с.7). Як вбачається з копії довідки №18-43/4437/14.15/23086 від 23.08.2019 складеної головним державним виконавцем Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби та відповідного розрахунку по аліментах заборгованість по сплаті аліментів складає 1128,67 грн. (а.с.8). Згідно довідки №299 від 09.07.2020 виданої Білорічицьким старостинським округом, [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] перебуває на її утриманні і вона здійснює за ним постійний сторонній догляд, батько [PERSON] з сім`єю не проживає та участі у вихованні дитини не приймає (а.с.4). Відповідно до інформації реєстру [PERSON] займається підприємницькою діяльністю та зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 05.09.2016 (а.с.9). У період з 16.07.2017 по 07.08.2017 [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні в Чернігівській обласній дитячій лікарні, з 14.07.2017 по 19.09.2017 та з 27.10.2017 по 09.12.2017 - на лікуванні у спеціалізованій дитячій лікарні «ОХМАТДИТ» м. Київ, 11.12.2017 по 13.01.2018 та з 16.01.2018 по 22.03.2018 - на лікуванні у Львівській міській дитячій лікарні, з 23.03.2018 по 28.03.2018 - обстеження з подальшою медикаментозною терапією в клініці Сент-Люк (Бельгія), з 15.0.5.2018 по 15.05.2018 та з 06.08.2018 по 16.08.2018 - лікувальна терапія у Львівській міській дитячій лікарні, з 21.02.2019 по 27.02.2019 - обстеження та медикаментозна терапія в клініці Ісметт (Італія), 13.11.2019 у клініці Ісметт (Італія) здійснено оперативне втручання - трансплантація печінки. Діагноз: прогресуючий сімейний внутріпечінковий холестаз 2 типу (хвороба Байлера 2тип). Стан після трансплантації печінки від родинного донора (матері) (а.с.10-11). На підтвердження понесених витрат на лікування сина позивачем надано квитанції по оплаті лікарських препаратів та послуг (а.с.30-48). Відповідно до ст. 185 СК України Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17). За змістом ст.ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування- виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Зокрема, позивач навела особливі обставини, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані хворобою дитини. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, судом встановлено та документально підтверджено понесені витрати, у зв`язку з особливими потребами дитини, а саме лікування, реабілітація, догляд. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 141, 180, 185 СК України, майновий стан відповідача, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача половину понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 28456,95 грн., які документально підтверджені. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Крім того, у відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду акт виконаних послуг та квитанцію від 10.07.2020 на суму 2000,00 грн. (а.с.49-50). Суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. підлягає задоволенню, оскільки вказані витрати пов`язані з розглядом справи, є співмірними із складністю справи, обсягом наданих послуг та заявленими позовними вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: approved