Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час діти проживають та повністю знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач офіційно працює, однак, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, через що позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. 22.02.2019 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги він визнає частково. При цьому, зазначає, що він з позивачкою з грудня 2016 року сумісно не проживає. У період з вересня 2017 року по листопад 2018 року відповідач втратив роботу у звязку із чим погіршився його матеріальний стан. Однак, свій обовязок по утриманню дітей він виконував, що підтверджується квитанціями «Укрпошта» на суму 30\~670 грн. 00 коп. Крім того, він надавав матеріальну допомогу на купівлю одягу, ліків, заняття з вчителем, відпочинок. Позивачка разом із дітьми мешкає у квартирі, яка належить його батькові. З 13.01.2017 позивачка офіційно працює в «Мелітопольському локомотивному депо» на посаді нарядника локомотивних бригад та отримує дохід. У 2011 році на імя позивача у «Приватбанк» він відкрив рахунок (депозит) та поклав на нього 200000 грн., з яких позивач кожного місяця отримує дохід. Також, у позивача залишились грошові кошти у розмірі 17\~000 доларів США, які призначались для купівлі нерухомості їхній доньці. На теперішній час відповідач знаходиться у скрутному стані, виплачує борги, які залишились у нього за період безробіття та закриває кредит. З жовтня 2017 року він перебуває у шлюбі з жінкою, в якої є малолітній син [PERSON], [INFO]. А тому, відповідач вважає, що достатнім буде стягнення з нього аліментів на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2600 грн. 18.03.2019 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона визнає, що відповідач дійсно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, однак, на теперішній час вказаної суми не вистачає. Відповідно до доводів відповідача стосовно того, що з вересня 2017 року він не працював позивачка зазначає, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрзалізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, рішенням суду був задоволений позов [PERSON], його поновлено на посаді та стягнено на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.09.2017 по 08.11.2018 у розмірі 223\~408 грн. 65 коп. Твердження відповідача про те, що позивач не працювала з 2005 року по 2016 рік не відповідають дійсності, оскільки в цей період позивачка була вагітна та народила їхній спільних дітей, з якими перебувала в декретній відпустці. З 13.01.2017 вона дійсно працює в Структурному підрозділ «Мелітопольське локомотивне депо» та отримує заробітку плату у розмірі 7\~500 грн., яку витрачає на потреби родини. Однак, листом від 11.03.2019 вона була попереджена про закінчення дії строкового договору та про її звільнення з роботи. Крім того, твердження відповідача про те, що він відкрив на імя позивача рахунок в банку на суму 200\~000 грн. є хибними, оскільки рахунок був відкритий самою позивачкою у 2016 році, на якому знаходяться її особисті кошти, отримані від продажу майна рідної тітки по матері [PERSON], за якою вона доглядала. Також, після смерті матері позивачка успадкувала земельну ділянку в с. Стульневе Чернігівського району Запорізької області, яка знаходиться в оренді та з якої позивачка раз на рік отримує дохід у розмірі 6\~377 грн. 86 коп. Починаючи з 2007 року батько позивачки захворів на онкологічне захворювання і з цього часу усі кошти з рахунку та отримані грошові кошти від оренди вони витрачала на його лікування, а після його смерті займалась організацією поховання, яку також сплачувала самостійно. Позивачка у відзиві на позов також зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач самостійно без її згоди продав сумісний автомобіль BMW 520, 2010 року випуску, виручені від продажу кошти витратив на власні потреби. Крім того, проживання позивача з іншим чоловіком не звільняє відповідача від обовязку від сплати аліментів на утримання їхній спільних дітей, так як і обовязок по утриманню дитини іншої дружини відповідача є обовязком його батьків, а не відповідача. Не згодна позивачка і на сплату відповідачем аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно. 29.03.2019 від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначив, що згідно з довідкою №130 від 27.03.2018 розмір його заробітної плати на місяць становить 12\~300 грн. Після його поновлення на роботі він мав бесіду з позивачем щодо подальшого утримання дітей, запропонував надавати грошову допомогу офіційно через поштове відділення у твердій сумі, яка не буде меншою ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та повністю купувати весь необхідний одяг доньці та сину і звичайно приймати участь у додаткових витратах на дітей. На що отримав відповідь, що вона з цим не згодна, їй потрібні тільки гроші. Також, є незрозумілими твердження позивача, що вона начебто у 2016 році самостійно відкрила рахунок (депозит), на якому знаходяться кошти, отримані від продажу майна її тітки. Так, дійсно під час їхнього сумісного проживання тітка позивачки переїхала до них та офіційно доручила йому продати її квартиру з метою, що отримані від продажу кошти залишаться на придбання житла для їхньої доньки, а тому, вказані кошти не можуть вважатись особистими коштами позивача. Відповідач також заперечує проти твердження позивача стосовно продажу автомобіля. Так, дійсно у 2018 році він здійснив продаж автомобіля, при цьому на той час він офіційно знаходився у шлюбі з іншою жінкою та на отримані кошти придбав житло та автомобіль, оскільки в його квартирі проживає позивачка разом із дітьми. А тому, він вважає, що доцільним буде стягнення із нього на користь позивача аліментів на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2600 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, дана сума не є меншою мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, а саме: 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, а також підтримала відповідь на відзив. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтримав доводи, викладені ним у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив. Суд, вислухавши доводи позивача його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 28.10.2005 перебували у шлюбних відносинах, які були розірвані рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.02.2017 /а.с.8/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЖС № 025872 та серії 1-ЖС № 176240 /а.с.5-6/. Відповідно до довідки КП «Житломасив» від 12.12.2018 позивачка [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом із дітьми: донькою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Згідно\~ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу\~ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж\~50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1ст.183\~СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, судом встановлено, що позивачка працює на посаді нарядника локомотивних бригад в Структурному підрозділі «Мелітопольське локомотивне депо» та отримує заробітну плату, яка за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року становить 35\~384 грн. 20 коп. Відповідно до довідки № 05-13 від 11.03.2019 позивачку [PERSON] повідомили про закінчення дії строкового договору та про необхідність звернення до відділу кадрів структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» для остаточного розрахунку та для отримання трудової книжки. Згідно із довідкою про доходи [PERSON] має земельний пай 7,1300 га, розташований на території Стульнівської сільської ради, кадастровий номер № 2325587200:01:002:0013, договір оренди від 23.02.2017, зареєстрований 13.05.2017 за номером 20438224 у Чернігівському районному управлінні юстиції Запорізької області. Нараховано згідно договору орендної плати за земельний пай у 2018 році 6\~377 грн. 86 коп. Позивачем також надані докази в підтвердження несення витрат на лікування свого батька [PERSON], який помер 13.03.2019. Відповідач працює на посаді машиніста тепловоза в Структурному підрозділ «Мелітопольське локомотивне депо», у період листопад 2018 лютий 2019 рік отримав заробітну плату в розмірі 49\~269 грн. 65 коп. В підтвердження надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей відповідачем надані чеки про переказ на імя позивача [PERSON] грошових коштів, а також чеки про придбання ліків для дітей. Факт добровільної матеріальної допомоги з боку відповідача не заперечувалось позивачем, однак, це є обовязком відповідача, як батька дітей. Та обставина,\~що відповідач\~не працював деякий період та не мав постійного заробітку, а на даний час виплачує борги, які утворились за вказаний період не може розцінюватися сама по собі як неможливість сплачувати аліменти. Суд критично відноситься до доводів відповідача стосовно наявності у позивачки земельної ділянки та її проживання в квартирі, яка належить батькові відповідача, оскільки наявні доводи не є підставою для позбавлення позивачки права на отримання аліментів на малолітніх дітей, що проживають з нею. Відповідач інших аліментних зобовязань на виконанні не має. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що він утримує дитину своєї нинішньої дружини - [PERSON], [INFO], оскільки обовязок по утриманню дитини покладається саме на батьків, яким відповідач не є. Згідно із ч.1ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, саме позивачка має право вибору способу стягнення аліментів: у частці від доходу батька дітей чи в твердій грошовій сумі. А вона бажає стягувати аліменти у частці від усіх доходів відповідача. З урахуванням викладених обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, приймаючи до уваги те, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на малолітніх доньку та сина у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved