Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 07.11.2014 він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 03.09.2020 у вказаній справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду відзив, у якому проти розірвання шлюбу з відповідачем не заперечувала, проте не погодилась із обставинами та причинами розірвання шлюбу. Зокрема, вказала, що причиною розірвання шлюбу є подружня зрада [PERSON] та між сторонами існує спір щодо майна, яке є спільною власністю подружжя, який відповідач має намір вирішувати у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 07.11.2014 у відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2329 (а.с. 3). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09.12.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3856 (а.с. 4). Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Судом встановлено, що сторонами в позасудовому порядку вирішено питання про визначення місця проживання дитини. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. 111 та 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved