Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій, згідно уточнених позовних вимог, просила встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 27 вересня 1974 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-2051, згідно якого він придбав домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за позивачем право власності на Ѕ частину спільного майна подружжя, а саме на Ѕ частину вказаного домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 120,5 кв.м., житловою площею 62,6, кв.м., сараїв літ. В,И,Л,М,Н (тимчасовий), погребу з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, літнього душу літ. Ж, навісу літ. О, споруди, мостіння №1-14,І. В обґрунтування позову зазначила, що 14 листопада 1958 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який було розірвано 06 серпня 1980 року. За період шлюбу подружжя за спільні сумісні кошти придбали вищевказане домоволодіння, однак у договорі купівлі-продажу прізвище чоловіка позивача на українській мові було зазначене « [PERSON] ». У вказаному домоволодінні проживали та були зареєстровані позивач, її чоловік та діти. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів їх дочці - відповідачу. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, яку прийняла відповідач. 18 січня 2019 року на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У встановлений законом строк позивач звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, тобто на Ѕ частину домоволодіння, однак їй було відмовлено. Зазначає, що державний нотаріус відмовив через необхідність визнання права власності на частку спільного майна подружжя. Крім того, у свідоцтві про розірвання шлюбу між позивачем та померлим прізвище позивача зазначено « [PERSON] », а прізвище чоловіка «[PERSON]». У свідоцтві про смерть також зазначено прізвище «[PERSON]», тому існує ще й необхідність встановити факт належності померлому правовстановлюючого документу. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2019 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено [PERSON] . У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку розгляду справи надала заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи Третьої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Третя особа [PERSON] , повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку розгляду справи надав заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 27 вересня 1974 року [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-2051, став власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 120,5 кв.м., житловою площею 62,6, кв.м., сараїв літ. В,И,Л,М,Н (тимчасовий), погребу з шийкою літ. Г, вбиральня літ. Д, літнього душу літ. Ж, навісу літ. О, споруди №1-14, мостіння І (а.с.106-109,120-124). З 14 листопада 1958 року по 06 серпня 1980 року позивач та [PERSON] перебували у шлюбі (а.с.18,21). Відповідач є донькою позивача та [PERSON] (а.с.104,105). 05 серпня 2009 року [PERSON] склав заповіт, яким належну йому частину житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповів відповідачу та третій особі [PERSON] в рівних частинах кожному (а.с.103). [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.101). 17 січня 2012 року третя особа [PERSON] звернувся до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від належної йому частки спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] на користь відповідача (а.с.84). 17 січня 2012 року позивач також звернулася до Третьої дніпропетровської держаної нотаріальної контори із заявою про відмову від обов`язкової частки в спадщині, що залишилась після смерті [PERSON] на користь відповідача (а.с.85). 18 січня 2019 року відповідач звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім`я у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.97). 18 січня 2019 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. відповідачу на підставі її заяви було видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.47,70,97,103,125-126). 25 січня 2019 року позивач звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки це спадкове майно було набуто спадкодавцем під час зареєстрованого з нею шлюбу (а.с.127). Однак 25 січня 2019 року держаним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори винесене постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки шлюб між позивачем та померлим [PERSON] розірвано 06 серпня 1980 року (а.с.128). Вирішуючи позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності померлому [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 27 вересня 1974 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-2051, позивачу необхідно для вирішення питання прийняття у власність частки в спільному майні подружжя. За наведених обставин, позовні вимоги в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні підтверджено право власності на спірне домоволодіння за померлим [PERSON] Судом враховується правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-1662цс15 від 04 листопада 2015 року, за яким відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Спірне майно придбано подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи судам необхідно було застосовувати положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. Оскільки спірне домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , придбано до 2004 року, застосуванню підлягають відповідні положення КпШС України. Зокрема, за ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Сторонами не оспорюється той факт, що зазначене домоволодіння було придбано за їх спільні сумісні кошти. Виходячи з того, що домоволодіння було придбано померлим [PERSON] в період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем таке домоволодіння на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу. Статтею 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ст. 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення, зокрема, про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 120,5 кв.м., житловою площею 62,6, кв.м., сараїв літ. В,И,Л,М,Н (тимчасовий), погребу з шийкою літ. Г, убиральня літ. Д, літнього душу літ. Ж, навісу літ. О, споруди, мостіння №1-14,І, також підлягають задоволенню. Таким чином, пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768,40 грн (а.с.1).

Outcome: approved