Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про розірвання договору про попередній розподіл майна, набутого під час шлюбу та про поділ майна подружжя, в якому зазначив, що 20.11.1999 між ним та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2010. 14.10.2010 маючи намір розірвати шлюб позивач уклав з відповідачем договір про попередній розподіл майна, набутого за час шлюбу, за умовами якого до складу майна, що перебувало на той час у спільній сумісній власності подружжя, включено: земельна ділянка площею 0,25 га, розташована за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, Вахівська сільська рада; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; гаражний бокс № [NUMBER] розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS]; автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] ; автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] ; цінні папери згідно договору купівлі-продажу №613/Д/Т від 27.02.2008. Позивач вказує, що серед переліченого майна є таке майно, яке на даний час вже продано за згодою сторін або є особистою приватною власністю позивача, зокрема, земельна ділянка площею 0,25 га розташована за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, Вахівська сільська рада, яка набута позивачем внаслідок її приватизації (безоплатної передачі) із земель комунальної власності, у зв`язку з чим є його особистою приватною власністю. Крім того, квартира [ADDRESS] , автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , а також отримана внаслідок реалізації прав за договором купівлі-продажу цінних паперів №613/Д/Т від 27.02.2008 квартира [ADDRESS] були продані за згодою відповідача. Враховуючи викладене, позивач зазначив, що реалізація договору про попередній розподіл майна, набутого за час шлюбу, від 14.10.2010, в порядку та на умовах встановлених договором, є неможливою, тому вказаний договір підлягає розірванню. Станом на 27.05.2019 з переліку майна, набутого за час шлюбу, у сторін залишилось: квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; гаражний бокс № [NUMBER] розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS] . На підставі викладеного позивач просить розірвати договір про попередній розподіл майна, набутого за час шлюбу від 14.10.2010, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудік І.П. та зареєстрований в реєстрі за №1847; виділити у власність позивача квартиру [ADDRESS] та Ѕ частину гаражного боксу № [NUMBER] розташованого в підземному паркінгу по [ADDRESS] ; виділити у власність відповідача квартиру [ADDRESS] та Ѕ частину гаражного боксу № [NUMBER] розташованого в підземному паркінгу по [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав право позивача на квартиру [ADDRESS] та право відповідача на квартиру [ADDRESS] , проте заперечував в іншій частині вимог та просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач продав визначене у спірному договорі майно, про яке він зазначає в позові, обґрунтовуючи це виконанням цього ж договору, при цьому отримані від продажу зазначеного майна кошти позивач витратив на свої потреби та не в інтересах сім`ї. Відповідач зазначає, що у відповідності до вимог чинного законодавства вона має право на долю у спільному майні подружжя на загальну суму 4 000 000 грн., оскільки продаж майна позивачем був здійснений проти волі відповідача та не в інтересах сім`ї і не на її потреби. Щодо земельної ділянки площею 0,25 га, розташована за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, Вахівська сільська рада, то відповідач вказує, що вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки хоч право власності позивача на неї і виникло у нього 15.07.2009, проте положення сімейного законодавства щодо статусу приватизованої земельної ділянки набрало законної сили 13.06.2012. Крім того, вказав, що її частка у спільному майні подружжя має бути збільшена, оскільки з ним проживають діти, і позивач з 2012 року не сплачує аліменти на їх утримання. Крім того, відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, Вахівська сільська рада, та на гаражний бокс № [NUMBER] розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS], посилаючись на обґрунтування, наведені у відзиві на первісний позов. Представником позивача подано відзив на зустрічний позов, в якому він просив відмовити в задоволенні зустрічного позову з підстав відсутності доказів вартості проданого майна та отримання позивачем 160 000 доларів США, обізнаності та погодження відповідачем продажу майна. Крім того, вказав, що автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] продавався після дорожньо-транспортної пригоди та мав значні пошкодження, у зв`язку з чим його неможливо було продати за ринковою ціною. Зазначив, що більша частина отриманих від продажу майна коштів була витрачена на погашення кредитних зобов`язань, які виникли під час шлюбу на придбання спільного майна. Представник позивача також подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог, що стосуються майна, яке було відчужене за згодою сторін у період з 2011 року по 2013 рік. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 02.12.2019 зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду разом із первісною позовною заявою Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 2 ст.71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Як убачається з матеріалів справи, 20.11.1999 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2010 розірвано. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно договору про попередній розподіл майна, набутого під час шлюбу, укладеного між сторонами 14.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудік І.П., сторонами за час перебування у шлюбі придбане у спільну сумісну власність наступне рухоме та нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,25 га, розташована за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, Вахівська сільська рада; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; гаражний бокс № [NUMBER] розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS]; автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] ; автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] ; цінні папери згідно договору купівлі-продажу №613/Д/Т від 27.02.2008. За змістом п.1 вказаного договору, маючи намір щодо розірвання шлюбу, сторони домовилися про розподіл вказаного майна та в майбутньому укладення договорів про перехід права власності на вказане майно таким чином: [PERSON] буде належати на праві особистої власності земельна ділянка площею 0,25 га, розташована за адресою [ADDRESS] ; автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] ; гаражний бокс № [NUMBER] розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS]; [PERSON] буде належати на праві особистої власності квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] ; права покупця згідно договору купівлі-продажу цінних паперів №613/Д/Т від 27.02.2008. Згідно п.4 вказаного договору сторони домовились, що перехід права власності на нерухоме майно, вказане у цьому договорі буде окремо оформлене відповідно до чинного законодавства України. Як убачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №023697 від 15.07.2009, виданого [PERSON] , останній є власником земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, Вахівська сільська рада. Згідно звіту про експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянки, сформованого ФОП [PERSON] , ринкова вартість об`єкта оцінки становить 150 120 грн. Щодо прав за договором купівлі-продажу цінних паперів №613/Д/Т від 27.02.2008, то сторонами не заперечувалось отримання внаслідок його реалізації квартири [ADDRESS] . З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 11.11.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., убачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47,80 кв.м., житловою площею 21,90 кв.м. Договір містить посилання на те, що його вчинено за згодою колишньої дружини [PERSON] - [PERSON] . За даними інформаційної довідки №168109627 від 27.05.2019, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердес М.О. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 15.02.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочаровою С.В., убачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №168143969 від 27.05.2019 убачається, що вищевказана квартира перебуває під забороною та в іпотеці ВАТ «Універсал Банк» згідно договору іпотеки від 15.02.2008. З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.03.2006 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Сердцевич О.В., убачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Як убачається зі свідоцтва про право власності, виданого 14.06.2007 Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), гаражний бокс № [NUMBER] площею 24,70 кв.м. розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Вказаний гаражний бокс оплачений в повному обсязі [PERSON] на підставі договору №32 від 12.04.2006 та договору про відступлення права вимоги від 03.05.2006, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Прімінвест» №198 від 17.05.2007. Згідно інформаційних довідок КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2019 №20852 від 30.05.2019 та ГЖ-2019 №1940 від 30.05.2019, право власності на квартиру [ADDRESS] та гаражний бокс № [NUMBER] розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Вказані обставини сторонами визнавалися. Щодо вимог відповідача про визнання за нею права особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої за адресою Київська обл., Вишгородський р-н, Вахівська сільська рада, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, вказана земельна ділянка набута [PERSON] внаслідок її приватизації (безоплатної передачі) із земель комунальної власності згідно розпорядження Вишгородської райдержадміністрації №369 від 08.05.2009. Законом України «Про внесення змін до ст. 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08.02.2011, ст.61 СК України доповнено частиною п`ятою, якою передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. За змістом ст.58 Конституції України, ст.5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім тих випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Виходячи з викладеного, спірна земельна ділянка є особистою приватною власністю [PERSON] . Посилання відповідача на ст.57 СК України як на підставу для визнання спірної земельної ділянки об`єктом спільної сумісної власності подружжя не узгоджується з нормами діючого на час приватизації вказаної земельної ділянки законодавства, оскільки відповідач наводить вказану статтю в редакції, яка діяла до 13.06.2012, при цьому не бере до уваги, що дана редакція введена в дію Законом України «Про внесення змін до ст. 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11.01.2011, який набрав чинності 08.02.2011, і яка діяла в проміжку часу з 08.02.2011 до 13.06.2012. Таким чином, суд приходить до висновку про визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; гаражний бокс № [NUMBER] розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS] . Будь-яких доказів на підтвердження існування у подружжя іншого майна сторонами не надано. Посилання відповідача на те, що позивачем було відчужено спільне майно подружжя, набуте за час шлюбу, без згоди на то відповідача, не підтверджено належними доказами. Крім того, таке твердження відповідача по відношенню до квартири [ADDRESS] спростовується самим договором купівлі-продажу вказаної квартири, який містить посилання на те, що його вчинено за згодою колишньої дружини [PERSON] ; доказів того, що вказаний договір в судовому порядку визнавався недійсним, суду не надано. Крім того, відповідачем не доведено її право на збільшення частки у спільному майні подружжя, належних та допустимих доказів, зокрема, проживання разом з нею дітей, наявності заборгованості у позивача по аліментам тощо, не надано. Крім того, [PERSON] , [INFO] , на момент звернення із позовною заявою є повнолітньою. Підстави для визнання за відповідачем права особистої приватної власності на гаражний бокс № [NUMBER] розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS] відсутні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що на момент виникнення спірних правовідносин вона була малолітньою і про обставини справи, їй відомо зі слів батьків. Враховуючи викладене, виходячи з принципу рівності часток, суд вважає, що в рамках поділу майна подружжя слід визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та право власності на 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] , який розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS], що в м. Києві, а за [PERSON] - право власності на квартиру [ADDRESS] та право власності на 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER] , який розташований в підземному паркінгу по [ADDRESS], що в м. Києві. Щодо вимоги про розірвання договору про попередній розподіл майна, набутого за час шлюбу, суд вважає за можливе відмітити наступне. Як убачається зі змісту вказаного договору, маючи намір щодо розірвання шлюбу, сторони домовилися про розподіл майна та в майбутньому укладення договорів про перехід права власності на назване в договорі рухоме і нерухоме майно. Частиною 2 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. За змістом ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Таким чином, укладений між сторонами договір носить ознаки попереднього договору. Вказаний договір не містить вказівки протягом якого строку, сторони повинні укласти відповідні договори про перехід права власності на визначене ним рухоме і нерухоме майно. Матеріали справи не місять відомостей про те, що сторони обмінювалися пропозиціями про укладення основних договорів про перехід права власності. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд не знаходить підстав для задоволення вимог в частині розірвання договору про попередній розподіл майна, набутого під час шлюбу, укладеного між сторонами 14.10.2010 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудік І.П., оскільки він, на момент розгляду справи не створює для сторін правових наслідків. Інших доводів, які б спростували висновки суду, сторонами не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial