Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що 19 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис № 1102 в книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося, сторони припинили подружні відносини, разом не проживають з березня 2013 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Як стверджує позивач в тексті позовної заяви сім'я фактично розпалася через відсутність порозуміння та втрати почуття любові. В зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судове засідання позивач не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову не заперечували. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 визначено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що свідчить актовий запис № 1102 в книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. В ході розгляду справи судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені. З березня 2013 року подружжя не проживає разом, не веде спільного господарства, не має спільного бюджету. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved