Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ВАТ «ЛьвівОРГРЕС», в якому просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача надати їй можливість доступу до внутрішнього несанкціонованого засобу обліку електроенергії на [ADDRESS], перенісши цей лічильник на загальний коридор, мотивуючи позов тим, що 14.02.2013 року вона звернулась до ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» - балансоутримувача першого під'їзду [ADDRESS], із проханням надати їй доступ до внутрішнього несанкціонованого засобу електричної енергії до [ADDRESS]. де вона проживає, оскільки даний лічильник знаходиться за зачиненими дверима. У відповідь на звернення позивача, останню було повідомлено про те, що такі засоби обліку встановлені згідно проекту і переносити їх немає технічної можливості. Вважає такі дії відповідача неправомірними, зважаючи на п.3.7 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою національної комісії з регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. В подальшому позивач неодноразово уточняла позовні вимоги, останній раз 01.07.2015 року, згідно яких просить: -визнати дії відповідача щодо ненадання своєчасної, достовірної, необхідної інформації та ненадання відповідей на заяви, скарги позивача неправомірними; -визнати дії відповідача щодо нарахування за послуги у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі за спожиту електричну енергію з лютого по даний час не на договірних засадах без відповідності з типовим договором неправомірними та не підлягаючими до оплати; -визнати дії відповідача щодо не укладення договору з позивачем у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі про користування електричною енергією, та послуги по утриманню будинкових споруд і прибудинкових території неправомірними; -визнати дії відповідача щодо не надання безперешкодного доступу до внутрішнього засобу обліку для контролю за обсягом спожитої електричної енергії; ненадання ключів від вхідних дверей підвалу будинку, де мешкає позивач та доступу до робочої запорної арматури в даному підвалі і як наслідок, ненадання можливості користуватись холодною та гарячою водою, не надання можливості замінити пошкоджений змійовик в ванній кімнаті квартири на іншу трубу неправомірними; - зобов'язати відповідача: ? укласти з позивачем договори про надання послуг у житлово-комунальній сфері, в тому числі про користування електричною енергією та по утриманню будинкових споруд і прибудинкових територій у відповідності з типовим договором; ? не здійснювати нарахування позивачу за послуги у житлово-комунальній сфері, в тому числі за спожиту електричну енергію та по утриманню будинкових споруд і прибудинкових територій доки не буде відповідачем з позивачем укладений відповідний договір у відповідності з типовим; ? надати позивачу можливість безперешкодного доступу до внутрішнього засобу обліку електричної енергії на квартиру [ADDRESS] шляхом перенесення його на загальний коридор; ? надати позивачу ключі від замків від вхідних дверей в підвал вищевказаного будинку та надавати ключі при заміні замків або серцевин замків; ? забезпечити безперешкодний доступ до робочої запорної арматури в підвалі будинку та стояків, які проходять крізь квартиру позивача та до тих місць, де є можливість «відрізати» позивача від водопостачання; ? надати позивачу копії документів та схем, які вказані в заяві позивача до відповідача від 15.06.2015 року та від 24.06.2015 року; ? відновити водопостачання холодної і гарячої води на квартиру [ADDRESS], замінити пошкоджений змійовик та трубу, провести зварювальні роботи; - стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування реальних збитків в розмірі 201 000,00 гривень і відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000.00 грн. з врахуванням інфляції. В обґрунтування позовних вимог додатково покликається на не виконання відповідачем Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про звернення громадян», Правил користування електричною енергією та на відсутність належного реагування відповідачем на її неодноразові звернення. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові та уточнила п.3.5 позовних вимог, а саме просила забезпечити безперешкодний доступ до робочої запорної арматури в підвалі будинку та стояків, які проходять крізь квартиру позивача та до вузла приєднання. Просить позов задоволити. При цьому, на пропозицію суду щодо заміни відповідача на належного - ПАТ «Львівобленерго» або іншого, позивач категорично заперечила та вважає, що належним відповідачем є саме ВАТ «ЛьвівОРГРЕС». Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення на позов, згідно яких просить відмовити в позові, так як відповідно до п.3.27. 3.24 Правил користування електричною енергією планова заміна, обслуговування та ремонт розрахункових засобів обліку електричної енергії, а також їх непланова заміна здійснюється електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має право на виконання цих робіт, а тому ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» є неналежним відповідачем. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, беручи до уваги письмові заперечення відповідача, оцінивши надані суду докази та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи видно наступне. [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS], власником якої вона є /а.с.94/. 14.02.2013 року [PERSON] звернулася з заявою до ПАТ «Львівобленерго», в якій просила забезпечити їй доступ до електролічильника, який знаходиться за зачиненими дверима та перенести її лічильник. У відповідь на заяву ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» повідомило позивача, що лічильник встановлених згідно Проекту і переносити його немає технічної можливості /а.с.3,4/. Відповіддю від 09.04.2015р. №135-2320 ПАТ «Львівобленерго» на запит [PERSON] повідомлено останню, що запитувані нею документи не належать до категорії публічної інформації, розпорядником якої є ПАТ «Львівобленерго» /а.с.13/. Відповіддю від 05.04.2013р. №145-133 ПАТ «Львівобленерго» на заяву [PERSON] від 25.03.2013р., останню повідомлено, що переведення мешканців гуртожитку на прямі розрахунки з ПАТ «Львівобленерго» можливе лише після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок відповідним наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради /а.с.26/. Відповіддю від 25.04.2013р. №30-13-24/144 Відділу НКРЕ у Львівській області на скаргу [PERSON], останню повідомлено про те, що переведення квартир їх будинку на прямі розрахунки з ПАТ «Львівобленерго» можливе лише після проведення процедури розпуску загальнобудинкового обліку електроенергії у їх житловому будинку /а.с.27/. Листом від 08.07.2013р. №01/10-1035 Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Західному регіоні повідомила [PERSON] про те, що переведення мешканців гуртожитку на прямі розрахунки з ПАТ «Львівобленерго» можливе лише після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок відповідним наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради /а.с.28-29/. Листом від 09.07.2013р. №146-3989 ПАТ «Львівобленерго» повідомило [PERSON] про те, що переведення мешканців гуртожитку на прямі розрахунки з ПАТ «Львівобленерго» можливе лише після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок відповідним наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради /а.с.30-31/. У відповідь на запит на інформацію [PERSON] від 28.08.2013р., ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» надано останній вичерпну відповідь від 12.09.2013р. №213/1932 /а.с.176/. У відповідь на звернення [PERSON], ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» надано останній інформацію про заборгованість з відповідними додатками /а.с.179-193/. З наведеного видно, що на заяви, запити, звернення та скарги позивача, останній надавались належні відповіді уповноваженими на те підприємствами, установами, організаціями, в тому числі і відповідачем, а тому у суду відсутні будь-які достатні підстави вважати неправомірними дії (бездіяльність) відповідача щодо ненадання, на думку позивача, своєчасної та достовірної інформації на звернення позивача. Відповідно до п.1.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою національної комісії з регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. (далі Правила), ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Згідно п.1.2 Правил, населений пункт - юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; населення - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької діяльності; основний споживач - споживач електричної енергії або власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам та/або електропередавальній організації; споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору; споживачі населеного пункту - населення, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту та яке розраховується за використану електричну енергію з населеним пунктом; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача. Згідно п.1.6 Правил, договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. Як видно з матеріалів справи, 28.05.2009 року між ВАТ «Львівобленерго» та ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» було укладено договір про постачання електричної енергії №61983, згідно якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює платежі, згідно з умовами цього договору /а.с.113-118/. З наведено випливає, що договір про постачання електричної енергії укладається безпосередньо постачальником та споживачем. В даному випадку, за вищевказаним договором основним споживачем є ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» з яким і укладено договір. Постачальником електричної енергії є ПАТ «Львівообленерго». Одночасно, відносини між громадянами та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. №1357. Згідно п.2 ПКЕЕН, об'єкт споживача - житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування; Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Згідно п.5 ПКЕЕН, у багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири. Із вказаних положень ПКЕЕН видно, що договори між громадянами та енергопостачальниками укладаються у випадку електропостачання для забезпечення житлового будинку, квартири у багатоквартирному будинку, тобто тих приміщень, які знаходяться у статусі «житловий будинок». Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного проживання у ній (ст.380 ЦК України). Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч.1 ст.382 ЦК України). Стаття 127 ЖК України встановлює, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Тобто, як вбачається зі змісту вказаного положення Закону, гуртожитки призначені для тимчасового проживання, а не постійного та мають статус «гуртожиток», що не є житловим будинком. Отже, постачання електроенергії гуртожиткам (забезпечення електроенергією проживаючих у ньому осіб) здійснюється в порядку, передбаченому Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою національної комісії з регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р., а не ПКЕЕН, відтак і укладення договорів про постачання електроенергії між власниками приміщень (квартир) у гуртожитку та електропостачальниками можливе лише після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок. Більше того, [PERSON] пред'являє позовні вимоги до ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» та просить укласти саме з останнім відповідний договір, однак ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» є неналежним відповідачем, так як не є електропостачальником. Окрім того, у відповідності до ч.3 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору (ст.1 Закону). Однак, відповідач не є виконавцем послуг з постачання холодної та гарячої води та водовідведення, а отже і вимоги в цій частині позову пред'явлені до неналежного відповідача. З вищеописаного випливає, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах Закону та є безпідставними. Крім того, позивачем не подано жодного належного доказу на підтвердження доводів позовної заяви, в тому числі на підтвердження завдання їй матеріальних збитків та моральної шкоди, а також не доведено їх обґрунтованість іншими засобами доказування. Разом з тим, у відповідності до п.3.7 Правил, місця та умови встановлення розрахункових засобів обліку визначаються згідно з ПУЕ та проектними рішеннями. Засоби обліку мають бути встановлені таким чином, щоб для контролю за обсягом споживання електричної енергії забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до засобів обліку: 1) які встановлені на об'єктах електропередавальної організації, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії та споживача; 2) які встановлені на об'єктах споживача (основного споживача), - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та субспоживача; 3) які встановлені на об'єктах субспоживача, - відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та основного споживача. Тобто, [PERSON] має право на доступ до засобу обліку електричної енергії та дії відповідача щодо незабезпечення такого доступу є неправомірними. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позову, а саме в частині надання позивача доступу до засобу обліку електричної енергії. Щодо решти позовних вимог, то в задоволенні таких слід відмовити, оскільки такі є безпідставними та пред'явленими до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed