Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30.04.1993 р. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач починаючи з літа 2017 р. не приймає участі в утриманні дитини, між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач офіційно працює, крім того, отримує пенсію. Інших дітей не має. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просила суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою сторони позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 1993 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу у подружжя [INFO] року народився син [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за №2123 та видане відповідне свідоцтво (а.с.7). Відповідно до копій консультативних висновків від 03.12.2015 р., 26.07.2017 р. виданих Територіальним медичним об'єднанням «Психіатрія» у місті Києві, та копії консультативного висновку №1290 виданого Київським міським психоневрологічним диспансером №5, [PERSON], 1999 р. має діагноз: епілепсія криптогенная з рідкісними простими парціальними і вторинно-генералізованими судорожними припадками по анамнезу, потребує регулярного обстеження та лікування (а.с.11 - 13). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А ч. 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, при призначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведеного, вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 18.08.2017 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат і вважає за необхідне стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial