Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] р. н., у розмірі ? частки від всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування вимог посилається на те, що від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітнього сина, який проживає разом з позивачем. Шлюб між сторонами розірвано, позивач отримує невелику заробітну плату та знаходиться у скрутному матеріальному становищі, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на викладене в заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав та зазначив, що аліменти на утримання сина [PERSON] сплачувати не відмовляється, надає матеріальну допомогу колишній дружині в посильному розмірі. Проте на даний час офіційно не працює, має іншу родину - зареєстровано шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] р. н., крім того, фактично на його утриманні також знаходиться дитина дружини від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] р. н., що позбавляє його здійснювати допомогу на утримання сина [PERSON] в більшому розмірі. Суд, вислухавши думку позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно матеріалів справи, 11.07.2006 шлюб між сторонами розірвано Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис №242. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] р. н. /свідоцтво про народження серії [NUMBER]/, батьком дитини зареєстровано [PERSON]. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад родини від 04.03.2014. Позивач [PERSON] працює в КЗ «Медико-санітарна частина ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» фельдшером та згідно наданої КЗ «МСЧ ПАТ «АМК» довідки про заробітну плату та інші доходи за 2013 - 2014 роки її заробітна плата за період з вересня 2013 по лютий 2014 року склала 14700,74 грн., звідси середньомісячна заробітна плата становить 2450,12 грн. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи офіційно не працює, згідно записів у трудовій книжці 03.08.2013 звільнений з ПАТ «АМК» за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, з 12.12.2012 отримував допомогу по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 08.08.2013 виплату допомоги припинено на підставі п.п. 10 п. 1 ст. 31 цього Закону. 05.12.2006 між відповідачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] р. н. Дружина відповідача має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] р. н. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи обставини відповідно до ст. 182 СК України, суд надходить до висновку, що заявлений розмір аліментів у розмірі ? частини доходу буде відповідати інтересам дитини та можливості платника аліментів сплачувати їх, за таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи інтереси інших осіб. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України, звернутися до суду щодо зміни розміру аліментів. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 05.03.2014, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 05.03.2014. Суд також вважає необхідним відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved