Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про про повернення (відшкодування наданих останньому коштів у сумі 5000 доларів США та 88000 гривень Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2013 р. позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 доларів США та 88000 гривень на оформлення 40% корпоративних прав на стоматологію по вул..Неманська, 6, що підтверджується відповідною розпискою. Однак, відповідач всупереч вказаним домовленостям не вчинив дій щодо створення товариства з обмеженою відповідальністю та відповідно оформлення корпоративних прав позивача та передані з цією метою кошти не повернув. Позивач посилається на те, що не виконання відповідачем дій, для здійснення яких надавались кошти, є підставою для повернення переданої суми на підставі положень ст..ст.1212 ЦК України. В ході судового розгляду позивач підтримала поданий позов і обґрунтування позовної заяви, просила його задовольнити, з підстав, зазначених в ній, зазначаючи, що відповідач не виконав свої зобов»язання щодо створення і реєстрації юридичної особи, а саме стоматологічної клініки з оформленням корпоративних прав на позивача, а тому повинен повернути надані йому з цією метою кошти. Відповідач та його представник повторно в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином. Представник відповідача подав заяву про відкладення судового розгляду, однак на підставі положень ст.169 ЦПК України в зв»язку з повторною неявкою відповідача та його представника в судове засідання суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2011 р. позивач передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000 доларів США та 88000 гривень оформлення 40 % корпоративних прав в стоматологічній клініці по вул. Неманській, 6 в м.Києві, що підтверджується відповідною письмовою розпискою про отримання грошових коштів, оригінал якої був досліджений судом. Відповідач не виконав зазначені зобов»язання, в зв»язку з чим позивач в 2014 р. звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів переданих на підставі боргової розписки від 13.11.2011 р. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 30.10.2014 р. у задоволенні зазначеного позову було відмовлено, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, не пов»язані з укладенням договору позики, а пов»язані із зобов»язаннями, що виникли з домовленості між сторонами щодо здійснення спільної діяльності і створення товариства для ведення спільного бізнесу. Зазначені обставини були встановлені судовим рішенням і відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 30.10.2014 р. залишено без змін відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 17.02.2015 р. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 р. В даному випадку суд вважає за необхідне у правовідносинах, що виникли між сторонами, застосувати положення ст.1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В силу положень ст.1213 ЦК України набувач зобов»язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Оскільки відповідач не виконав свої зобов»язання щодо створення і реєстрації юридичної особи з оформленням 40% корпоративних прав на позивача у справі, то відповідно кошти, які були передані позивачем з даною метою, що підтверджується розпискою від 13.11.2011 р., підлягають поверненню на підставі положень ст.1212 ЦК України. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, доведені в ході розгляду справи і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Outcome: approved