Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2013. В спірному будинку окрім позивача, зареєстрована її дочка, [PERSON] [INFO], онука - [PERSON] , [INFO] та колишній чоловік дочки, відповідач у справі - [PERSON] . Позивач в позові вказувала, що відповідач в спірному будинку з грудня 2019 року не мешкає, його особистих речей в будинку немає, оплату за нараховані на нього комунальні платежі він не здійснює. В теперішній час, через реєстрацію відповідача у спірному будинку позивач позбавлена можливості розпорядитися своїм майном на власний розсуд, та змушена сплачувати комунальні платежі за відповідача, також має складності із оформленням субсидій, тощо. Посилаючись на зазначене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. На судове засідання позивач не з`явилась, до його початку подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач до початку судового засідання подав до суду заяву про визнання ним позовних вимог, просив ухвалити рішення на користь позивача. На судове засідання при цьому відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надав. З урахуванням позиції сторін, викладеної ними у відповідних заявах від 17.05.2021, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності сторін. Судом встановлено, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2013, позивачу, [PERSON] (а.с. 5-7). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.03.2021, вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані позивач, її дочка - [PERSON] , онука - [PERSON] та колишній зять - [PERSON] (а.с. 8). З наданого до позовної заяви акту за підписом депутата Малинівської селищної ради Тимошенко А.М. та сусідів позивача вбачається, що відповідач у спірному житловому будинку не проживає з грудня 2019 року і по теперішній час (а.с. 9). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач факту не проживання у спірному будинку з грудня 2019 року не оспорював, доказів вчинення йому перешкод у користуванні житлом до суду не надав, просив суд ухвалити рішення на користь позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved