Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в реалізації права власності та вселення в квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками спірного жилого приміщення, але відповідачі перешкоджають їй у вільному користуванні спільним майном, що змушує позивача звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, зазначаючи, що відповідачами не чиняться перешкоди позивачу у користуванні квартирою і тому відсутній предмет спору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], відповідно до договору дарування, посвідченого 29.10.1999р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.08.1993р. [PERSON] належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] (а.с.6-7). В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] було надано договір дарування частини спірної квартири, відповідно до якого [PERSON] подарувала сину [PERSON] належну їй частку спірної квартири 11 травня 2004р. Отже, спірна квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Обгрунтовуючи позов [PERSON] посилалась на те, що вона не може вільно користуватись належною їй власністю, оскільки перебуваючи в Києві і маючи намір проживати в своїй квартирі, вона не змогла тупи потрапити, оскільки двері квартири були зачинені, на дзвінки ніхто не відповідав. Заперечення представника відповідача про відсутність предмета спору, не можуть бути підставою для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки вона вважає, що її права як співвласника квартири порушуються, крім того, під час знаходження справи в провадженні суду відповідачі мали можливість врегулювати спір мирним шляхом, але не зробили цього. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив суду, що його донька - позивач у справі проживає у Великобританії, але має у власності частину квартири [ADDRESS]. В 2013р. вона з онукою приїздила в Київ, про її приїзд він повідомив сина [PERSON], але в своїй квартирі вона проживати не змогла, оскільки у неї не було можливості туди потрапити і змушена була проживати в готелі. Оскільки донька має намір лікувати дитину в Києві і їй необхідно житло для проживання, вона змушена в судовому порядку захищати свої права. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч.1 ст.316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч.1 ст.317 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач [PERSON] як співвласник спірної квартири має право на користування нею і тому її позовні вимоги про зобов»язання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] та її вселення в спірне жиле приміщення підлягають задоволенню. Суд не вбачає підстав для покладення будь-яких зобов»язань на відповідача [PERSON], оскільки як було з»ясовано під час судового розгляду, вона вже не є власником частини спірної квартири. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved