Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом, посилаються на те, що 15 вересня 2015 року між ним та відповідачем було укладено трудовий договір, за умовами якого [PERSON] зобов'язувався виконувати роботу водія вантажного автомобіля. В той же день було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. 17 вересня 2015 року за умовами договору-заявки від 14.09.2015 року, відповідач мав виконати перевезення вантажу на автомобілі «Рено Преміум» д.н.з [NUMBER] з напівпричепом, з м. Івано-Франківськ до м. Прушков (Польща). Даний вантаж відповідач прийняв та доставив 21 вересня 2015 року. Під час перебування відповідача в Республіці Польща, позивачем була передана йому нова заявка-договір на перевезення вантажу з м. Згоржелец до м. Бровари. За умовами даної заявки відповідач повинен був прибути на завантаження 25 вересня 2015 року до ТзОВ «Сітронекс». 25 вересня 2015 року відповідач прибув на завантаження до ТзОВ «Сітронекс», однак не завантажив транспортний засіб, залишив його на території підприємства і 30 вересня 2015 року повернувся на територію України. Ключі від автомобіля та документи на транспортний засіб не повернув, а тому він був змушений звернутися 13 жовтня 2015 року до міліції з заявою про крадіжку транспортного засобу, причепу до нього, оскільки йому не було відомо, де вони знаходяться. В подальшому, 03 листопада 2015 року відповідач повернув ключі від автомобіля і документи на нього працівнику міліції. Тільки після цього він зміг повернути транспортний засіб з Республіки Польща в Україну. Однак за час стоянки транспортного засобу на території ТзОВ «Сітронекс» в період з 03.10.2015 по 06.11.2015 року необхідно було сплатити 3200 польських злотих за оренду паркувального місця. Крім того, відповідно до фінансового звіту наданого відповідачем залишок дизельного палива повинен був бути 220 л., а показник спідометра-826616 км. Однак 23 листопада 2015 року ним було складено акт та встановлено, що залишок дизельного палива становить 110 л. Крім того, вважає, що своїми діями відповідач спричинив йому також збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 24000 грн., оскільки відповідач не виконав погоджене замовлення та не доставив товар з м. Згоржелец в м. Бровари. Просить суд стягнути з відповідача 3200 польських злотих, що становить 18816 грн., 24000 грн. упущеної вигоди та 2049,30 грн. вартості купівлі 110 л. дизельного палива. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовні заяві. Відповідач позов заперечив та пояснив, що він дійсно працював водієм вантажного автомобіля у позивача. Згідно заявки він повинен був прибути 25 вересня 2015 року в м. Згоржелец в Республіці Польща, завантажити там банани на ТзОВ «Сітронекс» та доставити їх в м. Бровари, Уркаїна. Вказав, що 26 вересня 2015 року прибув на підприємство, 28 вересня 2015 року його завантажили бананами. Однак, оскільки банани необхідно перевозити у відповідному температурному режимі, температура в рефрижераторі повинна бути не вище 10 градусів. При замірі температури, працівником ТзОВ «Сітронікс» було виявлено, що температурний режим в рефрижераторі не відповідає вимогам. Він повідомив телефоном диспетчера в .Коломия, який сказав йому, щоб він спробував полагодити рефрижератор на найближчій станції технічного обслуговування. Однак, через відсутність в нього коштів, на станції не взялися за ремонт рефрижератора та 28 вересня 2015 року працівники ТзОВ «Цітронікс» вивантажили банани з автомобіля. У зв'язку з такими подіями 29 вересня 2015 року в нього почався криз. Звернувся до лікаря в Республіці Польща і той виявив у нього високий тиск. Оскільки він відчував себе дуже погано, то залишив автомобіль на території ТзОВ «Сітронікс» та на попутній машині 01 жовтня 2015 року повернувся в Україну. На наступний день, 02 жовтня 2015 року подзвонив на роботу і повідомив диспетчера, що ключі від автомобіля і документи знаходяться в нього, а сам автомобіль- на території ТзОВ «Сітронікс». Не зміг повернути ключі і документи особисто, оскільки лікувався. Згодом, повернув ключі і документи працівнику міліції. Просить в позові відмовити. Заслухавши сторони, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15 вересня 2015 року був укладений трудовий договір, згідно якого [PERSON] зобов'язаний виконувати обов'язки водія вантажного автомобіля (а.с.5). 15 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.6). За умовами даного договору відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей. За положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено, що відповідач, будучи особою, яка несе повну матеріальну відповідальність за ввірене йому майно, самовільно залишив автомобіль марки «Рено Преміум», державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом на території ТзОВ «Сітронікс» в м. Згоржелец Республіка Польща. Внаслідок знаходження автомобіля на території підприємства в період з 03.10.2015 року по 06.11.2015 року, позивач поніс збитки в сумі 3200 польськиз злотих, що становить 18816 грн., які він змушений був оплатити за оренду паркувального місця. Факт оплати підтверджується дослідженими доказами по справі, а саме- рахунком-фактуроою (а.с.10) та повідомленням (а.с.14). Відповідач, на якого в силу положень ч.2 ст. 1166 ЦК Уркаїни покладається обов'язок довести, що вказана шкода завдана не з його вини, в судовому засіданні у відповідності до ст. 60 ЦПК України не довів йього належними і допустимими доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Надані [PERSON] медичні довідки про те, що він знаходився на лікуванні в денному стаціонарі в с. Рожнів з 06.10.2015 року, з 16.10.2015 року та з 02.11.2015 року (а.с.44-46) не свідчать про те, що він за станом здоровя не міг виконувати обов'язки водія. Крім того, відповідач не навів жодних доказів звернення за медичною допомогою в Республіці Польща, також не довів той факт, що він повідомив та погодив з позивачем залишення автомобіля на території ТзОВ «Сітронікс». За таких обставин, суд приходить до висновку, що збитки в розмірі 3200 польських злотих, що становить 18816 грн. слід стягнути з відповідача. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 2049,30 грн. вартості 110 літрів дизельного палива як різницю між наданим відповідачу паливом та фактичним залишком, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Позивач в судовому засіданні у відповідності до ст. 60 ЦПК України не довів належними і допустимими доказами, що залишок дизельного палива повинен був становити 220 л. Фінансового звіту, на який посилався позивач в позовній заяві суду не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодного доказу, який би свідчив про те, скільки палива надавалось відповідачу, який повинен був бути його залишок позивачем суду не надано. Також суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення 24000 грн. упущеної вигоди з наступних підстав. Посилання позивача, що він повинен був заробити 24000 грн. в якості оплати за перевезення вантажу бананів з м. Згоржелец до м. Бровари і втратив ці кошти з вини відповідача спростовується, зокрема, звітом по загрузці бананів, з якого вбачається, що при завантаженні в рефрижератор в ньому була виявлена невідповідність температурному режиму (а.с.40). Тому суд вважає, що та обставина, що банани не були завантажені і доставлені згідно договору-заявки не є виною відповідача, а відбулася через несправність причепу-рефрижератора. А тому відсутні підстави для задоволення позову і стягненню збитків в цій частині. Питання розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 22,1166 ЦК України та

Outcome: partial