Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся у січні 2013 року до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що 19.08.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № DNJ0AN02000088, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 47747 грн. зі сплатою 14,76% річних з кінцевим терміном повернення 19.08.2013 року. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля DAEWOO, модель Nexia, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова XWB3D31UD5A052980, реєстраційний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, був укладений договір застави від 19.08.2006 року, згідно з яким в заставу банку було передано вищевказаний автомобіль та договір поруки № 167 від 20.10.2010 року з поручителем ПАТ «А-Банк». Відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в звязку з чим станом на 10.01.2013 року виникла заборгованість у розмірі 114020,62 грн., яка складається з: 50089,08 грн. заборгованість за кредитом, 41383,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3590,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 18957,71 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNJ0AN02000088 від 19.08.2006 року витребувати у відповідача [PERSON] та передати у заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль DAEWOO, модель Nexia, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова XWB3D31UD5A052980, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель Nexia, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова XWB3D31UD5A052980, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідача [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та судові витрати, стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровську від 13.02.2013 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою суду від 17.10.2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровську від 13.02.2013 року було скасована і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявились. Причину неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] 19 серпня 2006 року уклав з позивачем кредитний договір № DNJ0AN02000088, згідно якого банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти в сумі 47747 грн. зі сплатою 14,76% річних з кінцевим терміном повернення 19.08.2013 року. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля DAEWOO, модель Nexia, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова XWB3D31UD5A052980, реєстраційний номер [NUMBER] та в забезпечення виконання зобовязань по договору даний автомобіль було передано в заставу банку. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2013 року було частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та звернуто стягнення на предмет застави автомобіль DAEWOO, модель Nexia, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова XWB3D31UD5A052980, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет застави автомобіль DAEWOO, модель Nexia, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова XWB3D31UD5A052980, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Зобовязання за договором № DNJ0AN02000088 від 19.08.2006 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю., повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає можливим відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначений ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплені підстави та умови визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивачем не надано суду підтвердження того, що позивач отримав правову допомогу від особи, яка має право на надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги, підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір з відповідача не стягується.

Outcome: dismissed