Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.12.2003 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, після народження сина життя поступово погіршилось, стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний момент вони проживають окремо, домашнє господарство ведуть окремо, не підтримують подружніх відносин. За таких обставин вона вважає, що сім»я розпалась остаточно і зберігати її немає сенсу, а тому просить задовольнити її вимоги. Ухвалою суду від 07.12.2018 року зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, надавши сторонам строк для примирення 2 місяці. Ухвалою суду від 07.02.2019 року відновлено провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 грудня 2003 року, актовий запис № 2378, в Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану (а.с.10). Від шлюбу подружжя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.14, 15). Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що після народження сина життя поступово погіршилось, стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. З грудня 2015 року вони проживають окремо, домашнє господарство ведуть окремо, не підтримують подружніх відносин, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, наданий судом для примирення, стосунки сторін не змінилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved