Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідачів, який в подальшому уточнила, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку від 11 серпня 2015 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] рес. № 2857; розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 серпня 2015 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] рес. № 2854 та про стягнення з відповідачів судових витрат. Вимоги обґрунтовані тим, що 11 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 13 по пров. Чкалова у м. Мелітополі, відповідно до п. 4 якого, договір купівлі-продажу за домовленістю сторін вчиняється за 386 787 гривень. Цим же пунктом договору визначено, що цю суму продавець одержав від покупця в безготівковій формі на свій розрахунковий рахунок повністю до підписання цього договору. [PERSON] запевнив позивача про те, що грошові кошти у визначеному договором купівлі-продажу розмірі будуть того ж дня перераховані на її рахунок. [PERSON] повідомила відповідачу про відсутність у неї відкритих на час укладання вказаного договору будь-яких рахунків у будь-якій банківській установі, однак він запевнив, що знайде спосіб, в який їй перерахувати гроші, і запропонував, як варіант розрахунків, зробити це поштовим переказом. Але ні того ж дня, ні до теперішнього часу відповідач грошові кошти у сумі 386 787 гривень позивачці не перерахував у жодний спосіб. До липня 2017 року позивач разом із дочкою постійно проживали в спірному житловому будинку, сплачувала по ньому комунальні послуги в повному обсязі. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням розрахуватися з нею, але він постійно запевняв її, що зробить це найближчим часом, а у випадку, якщо він все ж таки не знайде гроші розрахуватися з нею, то поверне їй спірний житловий будинок шляхом оформлення правочину купівлі-продажу. Однак на початку липня 2017 року відповідач категорично почав заперечувати право проживання позивача з дочкою в цьому будинку, категорично відмовився сплачувати їй гроші або переоформлювати на неї житловий будинок. За заявами відповідача в липні 2017 року були переоформлені договори з комунальними підприємствами з газопостачання, водопостачання та електропостачання на його імя. Більш того, відповідач ініціював своєю заявою до ПАТ «Мелітопольгаз» припинення газопостачання та електропостачання спірного житлового будинку, що унеможливило проживання в ньому. Таким чином, при продажі домоволодіння було порушено порядок проведення розрахунків, які вказані в договорі купівлі-продажу, що є істотними умовами договору, і до теперішнього часу відповідач не сплатив вартість придбаного домоволодіння, що є шкодою для позивачки і значною мірою позбавляє її того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Спірний житловий будинок був побудований на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0781 га, кадастровий номер 2310700000:01:004:0119. Вказана земельна ділянка належала позивачці на праві особистої приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 271265 виданого Мелітопольською міською радою Запорізької області 12.11.2009 року на підставі рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 22.10.2009 року № 2/2. Оскільки право власності на земельну ділянку, на якій побудовано спірний житловий будинок, передавалося відповідачу, то вона разом із договором купівлі-продажу житлового будинку вимушена була і укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.08.2015 року. Грошових коштів у сумі 64 823 гривні, як то визначено п. 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, позивачка взагалі не отримувала. Таким чином, позивач вважає, що укладений між нею та відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.08.2015 року носив формальний характер. Враховуючи відмову відповідача у поверненні позивачу грошей за договорами купівлі-продажу вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 13 по пров. Чкалова в м. Мелітополі, укладеного 11 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON], усунути перешкоди в користуванні позивачем жилим будинком № 13 по пров. Чкалова в м. Мелітополі, яке чинить [PERSON] шляхом її виселення без надання іншого приміщення. В обґрунтування зустрічних позовних вимог, позивач вказує, що 01 серпня 2013 року до нього звернулась [PERSON] з проханням про надання їй позики у розмірі 20 000 доларів США, що на той час складало 160 000 гривень. В цей же день у присутності свідка [PERSON] вона отримала гроші та надала розписку, яка підтверджувала отримання нею вищевказаної суми. У якості залогу вона вказала свій будинок №13 по провулку Чкалова у м. Мелітополі. 01 вересня 2014 року до нього знову звернулась [PERSON] з проханням про надання їй позики у розмірі 10 000 доларів США, що на той час складало 130 000 гривень. В цей же день у присутності свідка [PERSON] вона отримала гроші та надала розписку, яка підтверджувала отримання нею вищевказаної суми. Гроші брались без нарахування відсотків на два роки. В серпні 2015 року, коли настав час повернення боргу до нього звернулась [PERSON] з пропозицією придбати за її борги за договорами позики від 01.08.2013 року та 01.09.2014 року житловий будинок № 13 по провулку Чкалова у м. Мелітополі. Вони оговорили те, що [PERSON] продає йому житловий будинок та земельну ділянку за експертними оцінками, які були нею проведені 05.08.2015 року та 10.08.2015 року, і які складали 386 778 гривень та 64 823 гривні відповідно. 11 серпня 2015 року між позивачем та [PERSON] були укладені два договори купівлі-продажу: житлового будинку № 13 по вул. Чкалова у м. Мелітополі та земельної ділянки, яка обслуговує вказаний будинок. [PERSON] знаходячись у приватного нотаріуса [PERSON] весь час до підписання договору з'ясовувала, яким чином можливо записати пункт отримання нею грошей, щоб вона менше сплачувала податки. Приватний нотаріус [PERSON] порекомендувала записати про зарахування грошей у безготівковому рахунку за житловий будинок та готівкою за земельну ділянку. Позивач погодився з вказаними формулюваннями цих пунктів, тільки наполягав, що повний розрахунок був проведений до підписання договорів, так як гроші [PERSON] вже отримала. [PERSON] погодилась з пунктом договорів, про те, що вона як продавець отримала повний розрахунок за продані нею житловий будинок та земельну ділянку, і вона не має до нього жодних претензій. Звертаючись з позовом, [PERSON] вводить суд в оману відповідно отримання нею грошей за договором купівлі-продажу житлового будинку, оскільки гроші були отримані нею повністю, готівкою. Тому вважає, що договір купівлі - продажу житлового будинку № 13 по пров. Чкалова у м. Мелітополі, укладений 11 серпня 2015 року між сторонами повинен бути визнаний дійсним. Так, 11 серпня 2015 року була проведена державна реєстрація житлового будинку № 13 по пров. Чкалова у м. Мелітополі за позивачем, як за власником вказаного майна, номер запису про право власності 10760365. Розуміючи неможливість швидкого звільнення будинку [PERSON] та судовими спорами між нею та [PERSON] вони погодились на звільнення житлового будинку № 13 по провулку Чкалова у м. Мелітополі після набранням рішення по справі законної чинності. 30 листопада 2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 08.09.2016 року набрало законної сили і він звернувся до [PERSON] про звільнення будинку, так як йому необхідно було окреме проживання з дитиною, оскільки він залишив своїй цивільній дружині спільну квартиру за адресою: [ADDRESS], а іншого житла не має. Крім того, ознайомившись з оплатами за комунальні послуги по житловому будинку № 13 по провулку Чкалова у м. Мелітополі було встановлено, що по ним є заборгованість, яку він як власник будинку в подальшому повністю сплатив. Вважає, що [PERSON] проживаючи в його житловому будинку № 13 по провулку Чкалова в м.Мелітополі, чинить перешкоди і він не має можливості як власник користуватись належною йому власністю. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримала в повному обсязі по викладеним в уточненій позовні заяві доводам та підставам та просила його задовольнити. Уточнений зустрічний позов не визнала в повному обсязі та просила суд відмовити у його задоволенні. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в червні 2014 року після смерті чоловіка відкрилась спадщина, спадкоємцями були вона та її син від першого шлюбу. Згоди стосовно спадкового майна вони не досягли. Син її чоловіка [PERSON] прийшов до неї на роботу та почав бити вітрини, через що вона була вимушена звернутись до поліції. Потім до неї підійшов [PERSON] та запропонував допомогу, а саме: оформити спадковий житловий будинок № 13 по пров. Чкалова в м. Мелітополі на нього, тобто фіктивно. Він пояснив, що можливо укласти договір купівлі-продажу вказаного будинку. Всі послуги стосовно оформлення угод були оформлені за її кошти. В 2015 році вони підготували договір купівлі-продажу житлового будинку, після чого звернулись до нотаріуса Чупрун, однак вона відмовилась його оформити. Потім вони поїхали до приватного нотаріуса [PERSON]. [PERSON] запропонував дійсно купити в неї житловий будинок, так як він йому сподобався. Через що запропонував перерахувати кошти безготівковим рахунком, а потім повернути їй всю суму, про що ними і було зазначено у договорі. У вересні 2015 року вона написала дві розписки, [PERSON] пояснив, що так треба, він порадився з людьми, які про все знають. Розписки вона писала під диктовку, які були оформлені минулою датою. Текст розписки зараз вона не може переказати, писала в них, що брала в борг грошові кошти, точну суму вже не памятає. В серпні 2015 року були укладені договори купівлі-продажу. Познайомились вони з [PERSON] на роботі, потім він запропонував їй допомогти. Під час укладення договорів нотаріус розяснив їм наслідки їх укладення. Грошові кошти були нібито перераховані безготівковим рахунком. В березні 2017 року вона зрозуміла, що [PERSON] її обдурив. Вона зверталась до поліції із завою про вчиненні шахрайської дії. Також вона зверталась до [PERSON] аби він їй повернув гроші. Крім того, зверталась до поліції із заявою про угон автомобіля, досудове розслідування по вказаній заяві триває. Вона також віддала [PERSON] автомобіль та павільйон, в якому він поміняв замки. В березні 2107 року вона звернулась до [PERSON] із вимогою про повернення коштів, однак він відмовив. На час складання боргових розписок, їй не були відомі їх наслідки, вона довіряла [PERSON]. Про вказані угоди вона нікому не розповідала, про що її просив [PERSON]. Адвокат [PERSON] їй пояснював, що укладати вказані договори не треба, однак вона його не послухала. Зустрічні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, пояснила, що на даний час в житловому будинку № 13 по пров.Чкалова в м. Мелітополі вона не мешкає, оскільки в ньому відключене світло та газ. Раніше вона сплачувала комунальні послуги за обслуговування будинку, однак після того як квитанції почали приходити на імя [PERSON] вона припинила це робити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі та просила суд відмовити у їх задоволенні, підтримала уточнені зустрічні позовні вимоги по викладеним у позові доводам та підставам, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Зазначила, що 11 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені два договори купівлі-продажу: житлового будинку № 13 по пров. Чкалова у м. Мелітополі та земельної ділянки, яка обслуговує вказаний будинок. [PERSON] при підписанні договорів погодилась з пунктом про те, що вона як продавець отримала повний розрахунок за продані нею житловий будинок та земельну ділянку, і вона не має до [PERSON] жодних претензій, крім того свої підписом у договорах підтвердила факт повного розрахунку за проданий житловий будинок і відсутність будь-яких претензій фінансового характеру. Представник відповідача по первісному позову - Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» в судове засідання не зявився, надав суду заперечення проти позовних вимог, відповідно до яких, згідно технічної документації житловий будинок № 14 по пров. Чкалова в м. Мелітополі є приватною власністю [PERSON]. 10.07.2017 року між ПАТ «Мелітопольгаз» та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із споживачами природного газу, які придбавають природний газ з метою використання для власних побутових потреб у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну комерційну діяльність, а також правові, технічні та інші засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. ПАТ «Мелітопольгаз», як Оператор ГРМ, в установленому законодавством порядку має право відновити газопостачання на об'єкт побутового споживача, зокрема, в разі подання споживачем власником об'єкта газопостачання письмової заяви про відновлення газопостачання. Таким чином, ПАТ «Мелітопольгаз» не має права виконувати будь-які роботи по відновленню газопостачання за адресою пров. Чкалова. 13, оскільки ПАТ «Мелітопольгаз» не є власником цього газопроводу, а від власника - [PERSON] письмових звернень, щодо відновлення газопостачання не надходило. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що в 2014 році після смерті першого чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої входив житловий будинок. [PERSON] вимагав, щоб вся спадщина належала йому, погрожував їй. Тоді [PERSON] запропонував свою допомогу, пояснив що необхідно укласти угоду. Вона звернулась до адвоката [PERSON], який запевнив її що угоду укладати не треба, однак [PERSON] наполягав що її не ошукає, запропонував скласти розписки, на трой випадок якщо його будуть викликати до суду він буде їх показувати аби виправдати угоду. Пізніше [PERSON] почав вимагати аби вона сплатила йому грошові кошти за послуги, та пояснював якщо вона цього не зробить він віддасть будинок [PERSON], який її з нього прожене. Будинок оцінили в 400\~000 грн. Вона запропонував продати [PERSON] житловий будинок по пров. Чкалова в м. Мелітополі за 45 тис. доларів, він погодився. Під час укладення угоди, будь яких рахунків на її імя відкрито не було. Друга частина земельної ділянки відведеної для обслуговування житлового будинку належить їй на праві власності. Вона досі сплачує податок на землю. У вересні 2015 року, точну дату не памятає, вона склала розписку про боргові зобовязання перед [PERSON] Він приїхав до неї додому та запевнив, що так треба. [PERSON], яка була присутня під час складення розписок, вона знала візуально. На той час в неї не було причин не довіряти [PERSON] Після укладення спірних договорів вона залишилась проживати в будинку, однак [PERSON] в подальшому звернувся до служб із заявою про відключення газу, світла та води, через що вона переїхала проживати до батька. А ні за житловий будинок, а ні за земельну ділянку вона грошові кошти від [PERSON] не отримувала. Її речі зараз знаходяться за адресою вул. Чайковського, 32. [PERSON] пояснив, що їй треба було знятися з реєстраційного обліку в спірному житловому будинку. Під час укладення договорів купівлі-продажу, в суді розглядалась справа про спір між нею та [PERSON], предметом спору якого був житловий будинок № 13 по пров. Чкалова в м. Мелітополі. З позовом до неї [PERSON] звернувся в березні 2015 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона перебувала у трудових відносинах із дружиною [PERSON], який звернувся до неї з проханням бути свідком при укладенні між ним та [PERSON] боргових розписок. Були укладені дві розписки з проміжком в один рік. Грошові кошти в розмірі 10\~000 та 20\~000 доларів США передавались в іноземній валюті. [PERSON] власноручно складала розписки. Грошові кошти [PERSON] позичала у [PERSON] на будівельні матеріали. У вересні 2017 року [PERSON] дзвонила їй та просила аби вона в суді підтвердила, що укладені розписки є недійсними. Грошові кошти [PERSON] сам передав [PERSON] під час складення розписок. Перша розписка була складена - 01.08.2013 року, друга - 01.09.2014 року. Вона поставила свій підпис на розписці після чого [PERSON] та [PERSON] пішли з магазину. [PERSON] їй не дзвонила. На час укладення боргових розписок вона перебувала у трудових відносинах із дружиною [PERSON]. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача по первісному та зустрічному позовам, пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, письмові заперечення, надані докази, суд вважає, що у позові [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» про розірвання договору та про усунення перешкод у користуванні житловим будинком - слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~Згідно з ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. \~Відповідно до\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. \~Згідно\~ст.657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі\~-\~продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року [PERSON] написала розписку про те, що вона отримала у борг від [PERSON] гроші в сумі 20\~000 доларів США, що еквівалентно 160\~000 грн. для закупівлі будівельного матеріалу для будинку. Грошові кошти були позичені без процентів строком на два роки. В якості залогу вартості є житловий будинок № 13 розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Чкалова. Отримання коштів [PERSON] від [PERSON] в сумі 20 000 доларів США підтвердила свідок [PERSON], в присутності якої була складена вказана розписка \\а.с. 54\\. Крім того, [PERSON] у вказаній розписці зазначено, що розписка була написана перебуваючи у здоровому глузді без примусу. Також, 01 вересня 2014 року [PERSON] написала розписку про те, що вона отримала у борг від [PERSON] гроші в сумі 10\~000 доларів США, що еквівалентно 130\~000 грн. без процентів строком на 1 /один/ рік. Отримання коштів [PERSON] від [PERSON] в сумі 10 000 доларів США підтвердила свідок [PERSON], в присутності якої була складена вказана розписка \\а.с. 53\\. Крім того, [PERSON] у вказаній розписці зазначено, що розписка була написана перебуваючи у здоровому глузді без примусу. В силу\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч. 1\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно до вимог ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно зі статями 526, 530, 610\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, судом було встановлено, що 11 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пров. Чкалова, буд. № 13, який був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2857, що також підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власної № 42100640 від 11 серпня 2015 року /а.с.8-11, 61/. \~Крім того, 11 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0781 гектарів, (у тому числі за земельними угіддями: під житловою забудовою одно та двохповерховою-0,0655 гектарів, під житловою забудовою одно та двохповерховою-0,0126 гектарів), що знаходиться про провулку Чкалова, 13 в м. Мелітополі Запорізької області, кадастровий номер: 2310700000:01:004:0119, який був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2854, що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42097594 від 11 серпня 2015 року /а.с.55-59/. \~Згідно ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~Зазначеними договорами купівлі-продажу між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON] були погоджені всі істотні умови, додержання яких необхідне для чинності правочину. \~Укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки є чинними та відповідають вимогам\~ст.203 ЦК України, оскільки зміст правочину не суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особи, як вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочин вчинявся у формі, встановленій законом та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зокрема, істотними умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна є предмет та ціна. Предмет спірних договорів визначений в розділах 1 договорів, ціна - в розділі 2 договорів. Відповідно до п.4 спірного договору купівлі-продажу житлового будинку, продаж цей за домовленістю сторін вчиняється за 386\~787 гривень. Зазначену суму Продавець одержав від Покупця в безготівковий формі на свій розрахунковий рахунок повністю до підписання цього договору. Будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків за проданий будинок, Продавець до Покупця не має. Так, п. 14 договору купівлі-продажу житлового будинку встановлено, що право власності на придбаний жилий будинок виникає у Покупця у відповідності до ст. 334 Цивільного кодексу України, тобто з моменту державної реєстрації такого права. Відповідно до п.2.1 спірного договору купівлі- продажу земельної ділянки за домовленістю сторін вчинявся за 64\~823 гривні. Зазначену суму Продавець одержав від Покупця готівкою повністю до підписання цього Договору. Згідно із п. 2.3 вказаного договору, своїм підписом під цим Договором Продавець підтверджує факт повного розрахунку за продану земельну ділянку і відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Пунктом 5 договору купівлі-продажу земельної ділянки, право власності на придбану земельну ділянку виникає у Покупця у відповідності до ст. 334 Цивільного кодексу України, тобто з моменту проведення державної реєстрації такого права. Таким чином, посилання позивача в підтвердження несплати [PERSON] на її користь грошових коштів за спірними договорами купівлі-продажу, а саме на наявність в неї Державного акту на право власності на земельну ділянку є безпідставними та спростовуються наступним. Спірні договори купівлі-продажу від 11 серпня 2015 року укладені у належній нотаріальній формі, з їх змісту, що відображає дії сторін, вбачається, що вони виконували при укладанні договорів вимоги, зокрема, ч. 1, 4 ст.\~202, .ч. 1, 3 ст.\~203, ст.ст.\~626-628,\~638 ЦК України. Договір потяг обумовлені ним правові наслідки передбачені ч. 5 ст. 203 ч. ЦК України, а саме, покупець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку, це право було 11 серпня 2015 зареєстровано приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] у встановленому законом порядку. В подальшому [PERSON] 05.07.2017 року був отриманий технічний паспорт на житловий будинок № 13 по провулку Чкалова в м. Мелітополі, в якому він зазначений як власник /а.с.85-88/. Крім того, наявність у позивача Державного акту на право власності на земельну ділянку свідчить лише про факт невиконання [PERSON] п. 3.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного 11 серпня 2015 року, відповідно до вимог якого продавець зобовязується передати покупцю документацію до цієї ділянки (технічну документацію, документи з оплати земельного податку та інших обовязкових платежів тощо). Тобто, наявність у позивача [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку та сплата нею 24 липня 2017 року земельного податку в розмірі 98,09 грн. не підтверджує, як її право власності на землю так і факт невиконання [PERSON] грошових зобовязань передбачених спірними договорами купівлі-продажу /а.с.128-130/. Так, [PERSON] розпоряджаючись своїми набутими цивільними правами 05.07.2017 року разом із своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], зареєстрував місце свого проживання за адресою: [INFO], що також підтверджується копією інформаційної довідки № 3223 від 07.07.2017 роки виданої відділом реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області /а.с.84/. Крім того, відповідач [PERSON] на правах власника житлового будинку № 13 по пров. Чкалова в м. Мелітополі в липні 2017 року уклав договори з ДП «Газ Мелітополя» ПАТ «Мелітопольгаз» та КП «Водоканал», ПАТ «Запоріжжяобленерго», як новий власник, попередні договори укладені з [PERSON] були розірвані /а.с.125-127/. Так, суд критично відноситься до наданих представником позивача [PERSON] станом на 23.06.2017 року доказів відсутності інформації про відкриті та закриті банківські рахунки фізичної особи підприємця [PERSON] /а.с.160/, оскільки відповідачем [PERSON] визнається той факт, що гроші за договорами купівлі продажу жилого будинку та земельної ділянки позивачкою були отримані під час складення нею розписок про прийняття в борг грошових коштів від [PERSON], про що було зазначено у спірних договорах, під час підписання яких позивач [PERSON] була обізнана про свій умови та наслідки їх підписання. Крім того, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2016 року, яке ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року залишено без змін, відмовлено у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку /а.с.64-82/. Тобто, під час розгляду вищевказаної цивільної справи [PERSON] не ставилось питання невиконання [PERSON] зобовязань стосовно розрахунку за вказаним договором купівлі-продажу житлового будинку. Таким чином, факт попередньої оплати покупцем придбаного за договором купівлі-продажу від 11.08.2015 майна, тобто, факт виконання ним вимог ст.\~526, ст.\~692\~ч.ч. 1,\~2, ст.\~693\~ч. 1\~ЦК України, зафіксований чинними договорами, який одночасно є й підтвердженням продавцем прийняття повного виконання зобовязання та розрахунку, підтвердженого письмовим документом, а, отже, є належним і допустимим письмовим доказом, підписаним обома сторонами. Так, покази [PERSON] допитаної в якості свідка стосовно не отримання нею грошових коштів за борговими розписками від 01.08.2013 та 01.09.2014 року спростовуються показами свідка [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила факт отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі зазначеному у розписках. Факту виконання позичальником [PERSON] боргових зобовязань за розписками укладеними 01 серпня 2013 року та 01 вересня 2014 року, або факту їх складання з метою приховування іншого правочину, суду не надано. Відповідно до ч.1\~ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.\~Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.\~\~\~Тобто, обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді настати не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін. Установлення наявності умислу в недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з копії спірного договору купівлі-продажу, та чого не оспорювала сама позивач, вона власноручно здійснювала підпис на документі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Доводи позивача про те, що п. 4 договору купівлі-продажу житлового будинку був зазначений сторонами формально, та розрахунок по вказаному договору відповідачем не був проведений до теперішнього часу суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Зі змісту\~ст. 44 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус зобовязаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, посвідчення правочину нотаріусом, здійснюється тоді, коли кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, згідно зі\~ст.54 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріусами при посвідченні договорів перевіряється, чи відповідає їх зміст вимогам закону та дійсним намірам сторін. Відповідно до п.18 оскаржуваного договору купівлі-продажу житлового будинку вбачається, що вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків цього договору сторонам нотаріусом розяснено. Сторони підтверджують, що цей Договір не носить характеру удаваної угоди, продаж здійснюється без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як морального так і фізичного. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів навмисного цілеспрямованого введення відповідачем позивача в оману щодо фактів, які впливали на укладення оспорюваного правочину шляхом повідомлення помилкових відомостей, надання підроблених документів, або у замовчуванні потрібних відомостей.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зазначені висновки суду узгоджуються й з вимогами ч.5\~ст.12 ЦК України\~про те, що добросовісність набувача презюмується, а факт обману повинна довести сторона, яка стверджує, що була введена в оману.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Те, що після укладання договору купівлі-продажу, продавець залишився проживати в проданому майні, сплачувала комунальні платежі, тобто не виконала зобовязання, які виникли і з договору купівлі-продажу не є підставою для визнання договору недійсним. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, не має значення для визнання правочину недійсним. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач була обізнана та не заперечувала при укладенні спірних договорів факту отримання нею від [PERSON] грошових коштів за продаж, як житлового будинку та і земельної ділянки. Отже, суд не вбачає підстав для розірвання укладених між сторонами договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, оскільки порушень виконання даних договорів з боку покупця [PERSON] судом не було встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог, заявлених [PERSON] суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягали згоди з усіх істотних умов договору. Зважаючи на те, що сторони фактично досягли згоди та виконали всі істотні умови договорів купівлі-продажу спірного житлового будинку та земельної ділянки укладені 11 серпня 2015 року у повному обсязі, Продавець передала майно Покупцю, самі сторони не заперечували факту укладення цих договорів, а отже, договори, відповідно до чинного законодавства вважаються такими, що відбулися, а тому не потребують визнання їх укладеними за рішенням суду. Таким чином, зустрічні позовні вимоги в частині визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки дійсними, суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 13 по пров. Чкалова в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42100640 виданий 11 серпня 2015 року /а.с.61/. На неодноразові звернення позивача звільнити будинок відповідач [PERSON] не реагує та самовільно продовжувала проживати в ньому, користуючись послугами газопостачання, водопостачання та електропостачання, що підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету № 42 від 12 липня 2017 року /а.с.124/. В результаті користування відповідачем будинком, який належить позивачу утворилась заборгованість за послуги з газопостачання в розмірі 371 грн. 09 коп., які були сплачені позивачем [PERSON], як власником будинку 14 липня 2017 року /а.с.83/. Згідно ч. 1 ст.\~30\~Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. ч. 1, 3 ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 4 ст.\~311\~ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 4ст.\~9\~ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Із змісту ст.\~10\~ЖК України вбачається,\~що \~громадяни зобов'язані\~ дбайливо\~ставитися до\~будинку,\~в якому\~вони проживають,\~ використовувати\~ жиле\~ приміщення\~відповідно до\~його призначення,\~ \~додержувати правил\~ \~користування \~ жилими\~приміщеннями,\~ економно\~ витрачати\~воду,\~газ,\~електричну і\~теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Із змісту ч. 1ст.\~109\~ЖК України вбачається, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У звязку із порушенням прав позивача як власника житлового будинку, [PERSON] 03 серпня 2017 року звернувся із заявою до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області про порушення кримінальної справи у звязку із порушення [PERSON] його права на житло. За результатами звернення [PERSON] був складений висновок № 10326 за результатами перевірки матеріалів ЄО № 15851 від 03.08.2017р. без ознак кримінального правопорушення, відповідно до якого перевірка за заявою [PERSON] припинена, останньому рекомендовано звернутись до суду в цивільно-правовому порядку /а.с.63/. Згідно ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення. При цьому, вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи із житлового будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обов'язків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців. Відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України, ст.\~319, ч.1. 2 ст.\~321 ЦК\~власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені статтями\~156,\~157 ЖК. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені\~ЖК підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ч. 4\~ст. 9 ЖК\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] проживає в спірному житловому будинку без відповідних правових підстав, не є членом родини власника та не має права користування житловим будинком № 13 по пров. Чкалова в м. Мелітополі, у звязку із чим, підлягає виселенню з нього. Аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкоди у користуванні житловим будинком № 13 по пров. Чкалова в м. Мелітополі Запорізької області, шляхом виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial