overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше спільне проживання неможливе. Відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб через орган РАЦС, тому вона звернулась з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Заперечень проти заочного розгляду справи не надала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не відомі, викликався належним чином про що свідчать поштові повідомлення про отримання ним судових повісток. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21 березня 2014 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.6). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2011 року. Від даного шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше спільне проживання неможливе. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надійшла заява позивача з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності. З позовом згоден. У звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22 вересня 2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй прізвище Попова. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2016 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше спільне проживання неможливе. Позивач в судове засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява відповідача з проханням розглянути справу без його участі. З позовом згоден (а.с. 14). У звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 26 травня 2016 року уклали шлюб, який був зареєстрований Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 10, 11). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Дєрєвєнчук. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2013 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше спільне проживання неможливе. Позивач в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився. Викликався належним чином, однак на адресу суду повернулися конверти з відміткою «адресат не мешкає». В силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В звязку з цим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 27 грудня 2013 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 200916 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають доньку сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити їй прізвище Чеботар. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1982 року та мешкала разом з ним до листопада 2005 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше спільне проживання неможливе. Відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб через орган РАЦС, тому вона звернулась з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Заперечень проти заочного розгляду справи не надала. Відповідач в судове засідання не зявився. Причини неявки суду не відомі, викликався належним чином про що свідчать поштові повідомлення про отримання ним судових повісток. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В звязку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 30 квітня 1982 року уклали шлюб, який був зареєстрований Тарутинським районним відділом ЗАГС Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЖД № 264331 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити їй прізвище Бардай. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в кому просила стягнути з [PERSON] кошти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позов мотивований тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] яка перебуває на утриманні матері. Відповідач ухиляється від свого обов'язку від утримання свої дружини, що й стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі визначеному позивачем. Вказав, що інших осіб на його утриманні немає. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі в період якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] (на 3, 4 а.с.). Малолітня дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні (на 6 а.с.). До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України щодо права дружини у разі проживання з нею дитини на отримання допомоги від батька дитини. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 704,80 гривні судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 27.07.2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька. Однак, у встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через те, що у позивачки є неповнолітня дитина, яка після смерті [PERSON] тяжко хворіла та перенесла операцію на мозку, що підтверджується випискою з лікарні. У звязку з цим позивач просила визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю шість місяців. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Від представника відповідача [PERSON] міської ради Одеської області надійшла заява, у якій він зазначив, що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає даний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 6). Відповідно до постанови про відмову свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] звернулася до [PERSON] міської державної нотаріальної контори Одеської області з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади, що зберігаються у відділені №15-69 ПАТ АБ «Південний» м.Чорноморська, які належали [PERSON] у чому їй було відмовлено (а.с. 13). 27.07.2016 року помер [PERSON] (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина на вказані грошові вклади. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом чи заповітом. У статті 1261 ЦК України зазначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Однак, у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач не звернулася до нотаріальної контори з цього питання. Причину пропуску вказаного строку позивач пояснює тяжкою хворобою неповнолітньої дитини, яка стала підставою проведення операції на мозку, що підтверджується випискою №6117 з Одеської дитячої клінічної лікарні м.Одеси нейрохірургічного відділення (а.с. 5). У відповідності з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що позивач є спадкоємицею першої черги після смерті батька, беручи до уваги те, що її право на вказану спадщину ніким не заперечується, суд визнає зазначену вище причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, і тому вважає за необхідне задовольнити даний позов у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем з 12.10.2012 р. по 27.05.2014 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який зареєстрован та мешкає за її адресою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона у теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, ніде не працює, утримувати дитину їй важко, оскільки у неї на утриманні також перебуває ще одна малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідач ніде офіційно не працює, однак, може надавати матеріальну допомогу, оскільки має неофіційні доходи. Інших аліментів нікому не сплачує. У звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку або іншого доходу щомісячно від дня подання позовної заяви до повноліття дитини та на своє утримання у розмірі 1\\5 частини його заробітку або іншого доходу відповідача, починаючи від дня подачі заяви до досягнення дитиною трьох років. Позивач надала суду письмову заяву, в якій вказала, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач також надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю. Позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов можна розглянути за відсутністю сторін по наявності матеріалів та доказів, що маються в матеріалах справи. Отже, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12.10.2012 р. по 27.05.2014 р. перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 3,4). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] та у свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками ( а.с.5). Дитина знаходиться на утриманні позивача, про що свідчить довідка про склад родини, надана КП ЖКГ Вишгородської міської ради від 10.08.2015 року ( а.с. 8). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.6 ст.84 СК України … право на утримання має дружина, з якої проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Суд, враховуючи те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, його матеріальне становище, що він в змозі надавати матеріальну допомогу дитині та позивачу, не сплачує інших аліментів, враховуючи майновий стан позивача, перебування у неї на утриманні ще однієї малолітньої дитини, вважає за необхідне стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини до досягнення нею повноліття та аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2000 року. Від шлюбу сторони мають дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2013 року у зв'язку з несумісністю характерів та втрати поваги одне до одного, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу суперечать її інтересам і просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, з позовними вимогами згоден. Вказав, що примирення між сторонами не можливо. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2000 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, додане до матеріалів справи.(а.с.4) Від шлюбу сторони мають дітей: сина - [PERSON], [INFO], (а.с.7) та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем, спору про місце проживання дітей між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з несумісністю характерів та втрати поваги одне до одного. З грудня 2013 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суперечок про майно між сторонами немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони тривалий час однією родиною не проживають, обоє згодні на розірвання шлюбу, миритися не мають наміру. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним. Також, суд вважає за необхідне на вимогу позивача залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]», оскільки згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved