Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позовна заява мотивована тим, що під час спільного проживання з відповідачам у сторін народились діти, які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Спільне проживання з відповідачем фактично припинено, спільне господарство не ведеться, відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає. Відповідач надав суду заперечення, в яких зазначив, що ніколи не ухилявся від утримання своїх дітей та не має наміру в подальшому ухилятись від їх утримувати. Проте позов визнає частково, а саме згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх його доходів (заробітку) щомісячно. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні посилаючись на обставини викладені у запереченнях позовні вимоги визнали частково. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 30.06.2013р.н., та [PERSON], 15.10.2015р.н. З позовної заяви та доданих документів вбачається, що на теперішній час позивач проживає разом зі своїми малолітніми дітьми, займається їх вихованням та утриманням. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча раніше завжди матеріально забезпечував сімю. Згідно з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом п.1 ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - не більше п'ятдесят відсотків. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач та її представник в обґрунтування заявленого розміру аліментів посилаються на матеріальний стан позивача та на Постанову ЦВК і РНК Союзу РСР від 27.06.1936р. «Про заборону абортів, збільшення матеріальної допомоги породіллям, встановлення державної допомоги багатосімейним, розширення мережі пологових будинків, дитячих ясел і дитячих садів, посилення кримінального покарання за неплатіж аліментів і про деякі зміни в законодавство про розлучення» (далі - Постанова ЦВК і РНК Союзу РСР від 27.06.1936р.). Водночас, відповідно до п.29 Постанови ЦВК і РНК Союзу РСР від 27.06.1936р. при присудженні аліментів слід стягувати на утримання двох дітей 1/3 частину одержуваної заробітної плати відповідача. У судовому засіданні представник позивача щодо обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів пояснив, що згідно з чинним законодавством позивач має право вимагати стягнення аліментів уже у розмірі до 1/2 доходів відповідача, у звязку з чим вона скористалась своїм правом. Інших обґрунтованих пояснень та доказів заявленого розміру аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частини заробітної плати (доходу) відповідача позивачем та його представником суду не надано. Враховуючи, що позивачем та його представником не доведено та необґрунтовано суду заявлений максимально допустимий законом розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача за виконавчими документами, у суду відсутні підстави для стягнення аліментів у розмірі 50 % всіх видів доходу заробітку відповідача. З огляду на те, що неповнолітні діти сторін знаходяться на утриманні позивача, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме для визначення розміру аліментів, які будуть стягуватись з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх його доходів (заробітку) щомісячно. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі п.7 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial