Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, з відповідачем вони спільно не проживають, коштів на утримання дитини відповідач добровільно не сплачує, просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітньої дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити, зазначила, що з травня 2017 року відповідач сплатив 900 грн. на утримання сина (а.с.38). Відповідач до судового засідання не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково, просить стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку, оскільки не працює, є інвалідом третьої групи та отримує лише соціальну допомогу у розмірі 1450 грн. (а.с. 39). Ухвалою суду від 26.06.2017 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. 17.12.2018 року ухвалою суду постановлено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому 04.08.2014 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області шлюбі (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], згідно зі свідоцтвом про народження (а.с. 5). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що син перебуває на її повному утриманні, відповідач добровільно коштів на утримання дитини надає періодично. Відповідач є працездатним, інвалідом третьої групи, інших стягнень за виконавчими листами не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України. Стан здоров`я позивача, відповідача та дитини задовільний, відповідач працездатний, інших дітей не має. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач в змозі платити аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частині з усіх видів його доходів, що суд визначає відповідно до ст. 183 СК України, з урахуванням 900 грн., які відповідач сплатив на утримання дитини з травня 2017 року. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved