Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що 18 листопада 2013 року між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку. За даним договором Позивач передала суму 4115 грн (чотири тисячі сто п'ятнадцять грн), що на момент укладення даного договору було еквівалентно 500 доларам США, дана сума передавалася Відповідачеві в доларах СІЛА. Дана сума передавалася в якості завдатку для придбання подальшої однокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач у свою чергу зобов'язувалась до 02.12.2013 року здійснити проплату в розмірі 50% від вартості квартири. 01 лютого 2014 року позивач збільшила суму завдатку за договором в розмірі 12960 ( дванадцять тисяч дев'ятсот шістдесят грн), що еквівалентно 1500 доларів США, та зобов'язувалась заключити попередній договір до 01 березня 2014 року. Попередній договір так і не був заключений, з вини Відповідача, оскільки зі слів [PERSON], вона була менеджером з продажу Житлового комплексу « Софія», договір завдатку укладався з метою бронювання бажаної квартири, оскільки зі слів Позивача охочих придбати житло було дуже багато і, щоб стати в майбутньому власником квартири внесення коштів було обов'язковим. Коли в обумовлений строк Відповідач перестав виходити на зв'язок, Позивачеві стало зрозуміло, що укладення попереднього договору купівлі - продажу квартири є неможливим, а гр. [PERSON] не має ніякого відношення до продажу квартири та не мала права брати кошти та укладати договір завдатку. Такі дії Відповідача були спрямовані лише на незаконне заволодіння грошовими коштами Позивача. Загальна сума, яку незаконно отримала Відповідач становить 2000 (дві тисячі доларів США), що на момент подачі позовної заяви до суду за курсом НБУ на 01лютого 2017 р. (27,2 грн за 1 долар США) становить 54400 (п'ятдесят чотири Тисячі чотириста грн). На підставі вище викладеного просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі: 54400 (п'ятдесят чотири тисячі чотириста грн). В подальшому позивачка до суду направила заяву про зміну підстав позову в якій посилалась на те, що18 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку. За усною домовленістю та за формою начебто договору завдатку малося на увазі укладення попереднього договору купівлі - продажу. За даним договором Позивач передала суму 4115 грн (чотири тисячі сто п'ятнадцять грн), що на момент укладення даного договору було еквівалентно 500 доларам США, дана сума передавалася Відповідачеві в доларах США. Дана сума передавалася для придбання подальшої однокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач у свою чергу зобов'язувалась до 02.12.2013 року здійснити проплату в розмірі 50% від вартості квартири. 01 лютого 2014 року Позивач збільшила суму за договором в розмірі 12960 ( дванадцять тисяч дев'ятсот шістдесят грн), що еквівалентно 1500 доларів США, та зобов'язувалась заключити попередній договір до 01 березня 2014 року. Договір на купівлю- продаж квартири так і не був заключений, з вини Відповідача, оскільки за легендою [PERSON], вона була менеджером з продажу Житлового комплексу « Софія», попередній договір укладався з метою бронювання бажаної квартири, оскільки зі слів Позивача охочих придбати житло було дуже багато і, щоб стати в майбутньому власником квартири внесення коштів було обов'язковим. Коли в обумовлений строк Відповідач перестав виходити на зв'язок, Позивачеві стало зрозуміло, що укладення договору купівлі - продажу квартири є неможливим, а гр. [PERSON] не має ніякого відношення до продажу квартири та не мала права брати кошти та укладати договір. Такі дії Відповідача були спрямовані лише на незаконне заволодіння грошовими коштами Позивача. Загальна сума, яку незаконно отримала Відповідач становить 2000 (дві тисячі доларів США), що на момент подачі позовної заяви до суду за курсом НБУ на 27 січня 2017 р. ( 27,2 грн за 1 долар США) становить 54400 ( п'ятдесят чотири тисячі чотириста грн). Форма укладеного попереднього договору була письмова, однак для даної категорії правочинів є обов'язковим нотаріальне посвідчення, що не було проведено. На підставі вищевикладеного просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі: 54400 ( п'ятдесят чотири тисячі чотириста грн). У судове засідання позивач та її представник до суду не з»явились, представник позивача до суду направила заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позов підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з»явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку. За усною домовленістю та за формою начебто договору завдатку малося на увазі укладення попереднього договору купівлі - продажу. За даним договором Позивач передала суму 4115 грн (чотири тисячі сто п'ятнадцять грн), що на момент укладення даного договору було еквівалентно 500 доларам США, дана сума передавалася Відповідачеві в доларах США. Дана сума передавалася для придбання подальшої однокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач у свою чергу зобов'язувалась до 02.12.2013 року здійснити проплату в розмірі 50% від вартості квартири. 01 лютого 2014 року Позивач збільшила суму за договором в розмірі 12960 ( дванадцять тисяч дев'ятсот шістдесят грн), що еквівалентно 1500 доларів США, та зобов'язувалась заключити попередній договір до 01 березня 2014 року. Відповідно до положень ч. 1ст. 570 ЦК Українизавдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до змісту вказаної норми ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов'язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК Україниякщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Правиласт. 571 ЦК Українипро залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, передана [PERSON] - [PERSON] грошову суму 4115 грн. не є завдатком в розумінні ст. 570 ЦК України, а є авансом, тому додаткова сума у розмірі завдатку не повертається. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Оскільки в договорі завдатку чітко зазначено, що передано 4115 грн., то доводи позивача, про необхідність повернення грошової суми у розмірі 54 400 грн. на час звернення до суду є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах закону. А відповідно на користь позивача підлягає стягненню аванс в сумі 4115 грн.

Outcome: partial