Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Криворучко В.П., квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Позивач також вказує на те, що відповідач зареєстрований у квартирі як член сім'ї, проте за вказаною адресою на даний час не проживає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі немає, комунальні платежі на сплачує. Таким чином, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі відсутній більш ніж шість місяців без поважних причин, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог частини 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселеним із занятого житлового приміщення або обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі та в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Криворучко В.П., квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло. За змістом п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як вбачається з Довідки за формою №3 від 06.01.2016 року №31, виданої Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурним підрозділом Житлово-експлуатаційною дільницею №901, у квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими позивач та відповідач. Однак відповідач у вищезазначеному будинку не проживає, не маючи перешкод в користуванні житловим приміщенням, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняла, даний факт підтверджується актом від 30.09.2015 року, складений мешканцями будинку 3 по вул. О. Шовкуненка в м. Києві та засвідчений структурним підрозділом Житлово-експлуатаційною дільницею №901 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва». Враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, а саме те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад шість місяців, не маючи для цього перешкод, його відсутність понад встановлений законом строк не обумовлена поважними причинами, суд вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved