Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 850 грн. щомісячно та на своє утримання в розмірі 580 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 17.11.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину. [PERSON] зазначає, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини добровільно не надає, тому просить винести рішення, яким встановити між сторонами розмір стягуваних в подальшому з відповідача аліментів на утримання дитини та позивача. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Як вбачається із копії свідоцтва про народження 27.02.2014 року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 згаданого закону встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 та ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладе, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, тому задовольняє позов в повному обсязі в розмірі 850 грн. щомісячно на утримання доньки та 580 грн. щомісячно на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, які суд вважає можуть сплачувати відповідачем по справі. З відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved