Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON] , позивач, як спадкоємець звернулась до Михайлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , в наслідок чого була заведена спадкова справа за №98 за 2021 р. У заяві позивача спадщиною зазначено квартира [ADDRESS] , яка на день смерті була зареєстрована за вище вказаною адресою та належала [PERSON] . Крім позивача спадкоємцями за законом є [PERSON] , який помер [INFO] . Проте Постановою від 28.04.2021 р. за №140/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності на спадкове майно. Оригінал свідоцтва про право власності на житло видане 08 вересня 1995 року було втрачено спадкодавцем, у зв`язку з чим позивач звернулась до КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» та отримала завірену копію Свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1995 р.,зареєстроване в реєстровій книзі №18 р.318. У зв`язку з чим позивач просить встановити факт належності правовстановлюючого документу копії Свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1995 р., на підставі наказу від 08.09.1995 р. №222, на праві приватної, спільної (сумісної) власності, зареєстроване в реєстровій книзі №18 р.318 за [PERSON] . Крім того, визнати за нею право власності за законом в порядку спадкування, після померлої [INFO] матері [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] та за життя належала їй на праві приватної, спільної (сумісної) власності. Ухвалою суду від 01.07.2021 р. відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Цією ж ухвалою витребувано у державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області копію, завірену належним чином, спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .( спадкова справа №98 за 2021 р.). 09.07.2021 р. до суду від державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області надійшли витребувані матеріали спадкової справи. Ухвалою суду від 26.07.2021 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась. Представником позивача - адвокатом Козаченко І.В. подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають та просять позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснюється, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS] та яка належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1995 р., яке видане представництвом фонду держмайна України Михайлівського району. В Свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1995 р., яке видане представництвом фонду держмайна України Михайлівського району прізвище [PERSON] записано невірно, а саме записано « [PERSON] ». З довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» № 357 від 26.05.2021 р. вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] по праву спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1995 р.. Таким чином судом встановлено, що в Свідоцтві про право власності на житло від 08 вересня 1995 р., яке видане представництвом фонду держмайна України Михайлівського району, має місце помилка в написанні прізвища співвласника квартири [ADDRESS] , а саме замість вірного « [PERSON] » зазначене невірне « [PERSON] ». Зазначений недолік самостійно позивач не має можливості усунути, а в матеріалах справи є доказ належності вказаного свідоцтва саме [PERSON] .. У зв`язку з цим вимога позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (Свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1995 р., яке видане представництвом фонду держмайна України Михайлівського району) Ковальовій М.В. підлягає задоволенню. Пунктом 1 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. В абз. 2 п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» міститься роз`яснення, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно ст. 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно вимог ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч. 1 ст. 1241 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] (про що свідчать: свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , виданого Мелітопольським ЗАГС Запорізької області 16.10.1954 р., актовий запис № 1570; свідоцтво про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , видане Михайлівським районним відділом ЗАГС Запорізької області 08.10.1983 р., актовий запис № 126; свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області 10 грудня 2001 року, актовий запис № 248). Таким чином 10 грудня 2001 р. відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її діти - син [PERSON] та дочка [PERSON] . 08 травня 2002 р. позивач звернулася до державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після померлої матері. На підставі цієї заяви була заведена спадкова справа № 98/2002. [PERSON] відмовився від спадщини, яка залишилася після померлої [PERSON] (про що свідчить заява від 08.05.2002 р. (а.с. 25). Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] .. До складу спадщини входить квартира [ADDRESS] та яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1995 р., яке видане представництвом фонду держмайна України Михайлівського району. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.04.2021 р. № 140/02-14 винесеною державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно (квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ). Підстава відмови - не надання документів, що підтверджують право власності [PERSON] на це спадкове майно. Таким чином судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після померлої матері [PERSON] .. Спадщина складається з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належала померлій на праві спільної сумісної власності. Позивач прийняла цю спадщину, але не оформила її у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно. Отже має місце порушення права власності позивача, оскільки вона фактично прийняла спадщину, але юридично оформити свої права на спадкове майно не мала можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи викладене суд вважає, що порушене право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. Враховуючи викладене,

Outcome: approved