Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], з 30 % прожиткового мінімуму до 50 %. Позовна заява мотивована тим, що починаючи з 08.08.2014р. з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, проте враховуючи зміни у законодавстві, позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач надала суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Під час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2014р. з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/3частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.3-4). Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшенням здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, суд доходить висновку, що присуджений згідно вищевказаного заочного рішення суду розмір аліментів підлягає збільшенню з 30 на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак і про задоволення позову. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved