Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, де просить визнати\~ відповідача таким, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Вінницька, 12. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Вінницька, 12, в порядку спадкування за законом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.12.1990 року реєстр. №5078/51-77, та свідоцтвом про право власності на будинок від 18.12.1990 року реєстр. №5078/51-77. Відповідач в даному будинку значаться зареєстрованим, але більше пяти років фактично не проживає, виїхав на територію Російської Федерації, отримав громадянство Росії, за комунальні послуги не сплачує, його особистих речей в будинку немає, що суттєво погіршує житлові умови позивача, створює перешкоди в користуванні будинком в зв'язку з чим вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, порушує її право на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном відповідно до ст.150 ЖК України. [PERSON] посилається на ч.2 ст.405 ЦК України та просить з врахуванням того, що відповідач, як член сімї не користується житлом, визнати його втратившим право користування житловим будинком. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти\~ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори [PERSON]А від 18.12.1990 року реєстр. №5078/51-77, за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 12.06.1990 року, визнано право власності на спадкове майно - житловий будинок за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Вінницька, 12, та згідно свідоцтва про право власності, зареєстрованого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори [PERSON] від 18.12.1990 року реєстр. №5078/51-77, [PERSON] належить право власності на житловий будинок за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул.Вінницька, 12. Відповідно до акту квартального комітету\~№39\~Олександрійської міської\~ради Кіровоградської\~області про склад сімї від 28.05.2018 року №4 в будинку за адресою: Кіровоградська область,\~м.\~Олександрія,\~вул.Вінницька,\~12,[PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає. Відповідно до довідки, виданої головою квартального комітету №39 Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 28.09.2018 року №457 [PERSON], [INFO], зареєстрований в житловому будинку за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул.Вінницька, 12, але з травня 2013 року не проживає. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач зареєстрований, але з травня 2013 року не проживає в житловому будинку за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул.Вінницька, 12, що перешкоджає позивачу вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належним їй на праві приватної власності будинком, відповідно до ст.ст.319, 383 ЦК України. Відповідно до статті 41\~Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321\~ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2\~ ст.16 ЦК України. Членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ч.2 ст.405 ЦК України, згідно якої член сімї власника житла втрачає право\~ на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи\~ відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування\~ спірним житловим приміщенням. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про визнання особи втратившою права користування жилим приміщенням, розглядається відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 150 ЖК України; ст. 391 ЦК України). Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України. Судові витрати, відповідно вимог\~ст.141 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: approved