Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь вартість матеріального збитку у розмірі 117196,88 грн., моральну шкоду в сумі 25000,00 грн., та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.05.2020 року між будинками [ADDRESS] вона виявила, що її автомобіль Hyundai Matrix, д.н. [NUMBER] було пошкоджено внаслідок падіння дерева. Вказана подія була зафіксована представниками патрульної поліції та оформлено матеріали ЄО №26083. Зазначила, що додатком №1 до Розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №279 від 06.05.2015 року за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на праві господарського відання закріплено житлові будинки за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , а отже вважає, що підприємство повинно було здійснювати належний догляд за зеленими насадженнями за зазначеними адресами та є відповідальним за шкоду спричинену позивачу. Висновком №175/2 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai Matrix, д.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження внаслідок падіння дерева, яке сталось 07.05.2020 року, станом на дату проведення дослідження становить 114196,88 грн., а вартість експертного дослідження становить 3000,00 грн. Оскільки відповідач є відповідальним за спричинену позивачу шкоду просила стягнути з нього вартість матеріального збитку та витрати за проведення дослідження. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 25000,00 грн. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 20.01.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що Підприємству передано в господарське відання будинок, а не прибудинкову територію, тобто комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не є балансоутримувачем території, а відповідно і дерева. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» діє на підставі статуту, згідно якого предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплено за підприємством на праві господарського відання (надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій тощо). Позивач розмістила свій транспортний засіб на прибудинковій території житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , що є грубим порушенням, оскільки прибудинкова територія будинків не призначена для розміщення на ній транспортних засобів громадян. Падіння гілки дерева на автомобіль позивача сталось як наслідок її власної недбалості, нехтуванням інформації про надзвичайні погодні умови, незнання та недотримання норм законодавства, оскільки автомобіль було припарковано поза спеціально відведеного для цього місця, та цим позивач умисно підвищила ризик настання негативних наслідків. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають. Моральна шкода повинна бути доведеною, а також повинен існувати причинно-наслідковий зв`язок між діями винної особи та завданою потерпілому моральної шкоди. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову 27.01.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, які затверджені Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №105 від 10.04.2006 року визначено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є - балансоутримувачі цих об`єктів. З огляду на зазначене, відповідач повинен був здійснювати належний догляд за зеленими насадженнями за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] та є відповідальним за шкоду спричинену позивачу. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.05.2020 року позивач [PERSON] залишила свій автомобіль Hyundai Matrix, д.н. [NUMBER] на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] , а близько 15.50 год., на її автомобіль впало дерево сухостій, яке росло поруч з будинком, в результаті чого автомобіль було пошкоджено. Вказана подія була зафіксована Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві, про що свідчать дані матеріалу ЄО №26083. Протоколом огляду місця події від 07.05.2020 року встановлено, що автомобіль Hyundai Matrix, д.н. [NUMBER] , має наступні ушкодження: вм`ятина даху, сколи переднього вітрового скла, розбиті задні і бокові вікна багажника, пошкоджена кришка багажника, порушена цілісність кузова. Також, у протоколі зазначено, що поряд з автомобілем лежить зламане трухляве дерево. Відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 279 від 06.05.2015 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (зі змінами від 11.11.2016), будинки [ADDRESS] , [ADDRESS] закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Позивач вважає, що падіння дерева сталося через неналежне утримання відповідачем Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» прибудинкової території за адресою [ADDRESS] , які закріплені за ним, у зв`язку з чим вважає, що шкода завдана її автомобілю підлягає стягненню саме з нього. Представник відповідача заперечуючи проти вимог позивача зазначила, що Підприємству передано в господарське відання будинок, а не прибудинкову територію, тобто комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не є балансоутримувачем території, а відповідно і дерева. Позивач розмістила свій транспортний засіб на прибудинковій території житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , що є грубим порушенням, оскільки прибудинкова територія будинків не призначена для розміщення на ній транспортних засобів громадян, у зв`язку з чим падіння гілки дерева на автомобіль позивача сталось внаслідок її власної недбалості. Однак, суд не погоджується з такими твердження представника відповідача з огляду на наступне. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» діє на підставі статуту, згідно якого предметом діяльності підприємства є утримання житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплено за підприємством на праві господарського відання (надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій тощо). У пункті 2 статті 136 Господарського кодексу України зазначено, що власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Пунктом 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, які затверджені Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №105 від 10.04.2006 року визначено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є - балансоутримувачі цих об`єктів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що саме відповідач повинен був здійснювати належний догляд за зеленими насадженнями за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] та є відповідальним за шкоду спричинену позивачу. Крім того, пунктом 15.10. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 передбачений вичерпний перелік випадків, коли стоянка забороняється. Дорожні знаки, які би вказували на заборону стоянки/паркування біля будинків за адресою: [ADDRESS]; [ADDRESS] - відсутні. Отже, позивач здійснила паркування транспортного засобу не порушуючи пункту 15.10 Правил дорожнього руху, відповідно до якого мала право на залишення свого транспортного засобу на прибудинковій території будинків за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Крім того, на місце події були викликані працівники патрульної поліції, які також не зафіксували порушення вимог ПДР позивачем. З урахуванням викладеного, твердження представника відповідача стосовно порушення позивачем правил дорожнього руху є надуманими. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно висновку №175/20 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 26.05.2020 року сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Hyundai Matrix, д.н. [NUMBER] станом на дату проведення дослідження становить 114196,88 грн. Вартість проведення вказаного дослідження становить 3000,00 грн., яка була сплачена позивачем відповідно до квитанції №323562 від 26.05.2020 року. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності дослідження, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, поясненням сторін і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене судом достовірно встановлено, що внаслідок нездійснення відповідачем належного догляду за зеленими насадженнями позивачу спричинено матеріальну шкоду в сумі 114196,88 грн., яка підлягає стягненню з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на користь [PERSON] . Також, підлягають стягненню витрати понесені за проведення експертного дослідження в сумі 3000,00 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 25000,00 грн. посилаючись на те, що її трудова діяльність пов`язана з використанням транспортного засобу. При цьому, автомобіль значний час не відремонтований, що спричинило позивачу ряд незручностей. Відповідач не відшкодував позивачу зазначену матеріальну шкоду та не запропонував варіанти вирішення даного питання, що призвело до погіршення емоційного стану позивача, на що слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством з урахуванням глибини страждань позивача, з урахуванням того наскільки були порушені її нормальні життєві зв`язків, які зусилля нею були застосовані для відновлення цих зв`язків та для організації свого життя, а тому суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,00 грн. підлягають частковому задоволенню. Обставини справи свідчать про те, що позивач дійсно зазнала моральних страждань, оскільки була змушена докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема звернулась до оцінювача для встановлення розміру матеріальної шкоди та до суду, щоб довести неправомірність дій відповідача і тим самим відновити свої права, а тому з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості суд приходить до висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1221,97 грн. (1% від задоволеної частини позовних вимог за відшкодування матеріальної та моральної шкоди). Крім того, позивач просила стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання їй правничої допомоги на суму 6000,00 грн., надано копію договору про надання правничої допомоги №32 від 22.05.2020 року, копію протоколу про узгодження вартості послуг до договору про надання правової допомоги №32 від 22.05.2020 року, копію акту приймання наданих послуг від 19.11.2020 року, копію детального опису робіт від 19.11.2020 року, копію рахунку №1 від 03.06.2020 року на суму 6000,00 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 19.11.2020 року на суму 6000,00 грн. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Outcome: partial