Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником нежитлових приміщень № 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 16, 17, які знаходяться за адресою: м. Луцьк, вул. Івана Франка, 49а. Право власності на вказані приміщення зареєстроване за позивачкою, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.11.2014 року та технічним паспортом на обєкт нерухомого майна частину контори. Приміщення за адресою вул. Івана Франка, 49 а являють собою нежитлові приміщення частину колишньої контори, площею 62,8 кв.м. та ще 6,9 кв.м. приміщень, які є в спільному користуванні. Відповідач спірними приміщеннями користується без будь якого дозволу позивачки, звільняти приміщення відмовляється, оскільки одним із попередніх власників цього нежитлового приміщення Луцьким консервним заводом, їй було видано ордер. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з пропозиціями про укладення договору оренди, проте остання відмовилась його укладати. Позивач просить суд, усунути перешкоди в користуванні належними їй нежитловими приміщеннями № 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 16, 17 в будинку № 49а по вул. Івана Франка в м. Луцьку шляхом зобовязання [PERSON] звільнити нежитлові приміщеннями № 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 16, 17 в будинку № 49а по вул. Івана Франка в м. Луцьку протягом 14 днів з моменту набрання рішення суду законної сили. Ухвалою суду від 28 вересня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Луцька міська рада. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Просили суд, відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2014 року приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу [PERSON] та технічного паспорта на обєкт нерухомого майна вбачається, що [PERSON] являється власником частини контори(А-2) (приміщення 4 площею 11,0 кв.м., приміщення 6 площею 4,8 кв.м., приміщення 7 площею 18,8 кв.м., приміщення 8 площею 1,0 кв.м., приміщення 9 площею 9,0 кв.м., приміщення 10 площею 16,3 кв.м., приміщення 16 площею 1,9 кв.м. в спільному користуванні приміщення 5 площею 5,6 кв.м. та приміщення 17 площею 1,3 кв.м.) по вул. Івана Франка, 49а в м.Луцьку (а.с. 5, 6 - 11). В судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON] в приміщенні № 7 - площею 18,8 кв.м. безперервно проживає з 1987 року. Сама позивач [PERSON] так само проживала, як і [PERSON] у тотожному приміщенні по сусідству з [PERSON] та мала уявлення, що вказанні приміщення використовуються, як житлові, тобто для постійного проживання людей. Приміщення, що належать [PERSON], на день подання до суду позову, були обладнанні електропостачанням, газопостачанням, водопостачанням, каналізацією та опаленням, в користуванні є все для задоволення людських потреб. Вказані обставини суд вважає достовірними, оскільки вони не оспорювалися сторонами в судовому засіданні. З системного аналізу [PERSON] приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого переобладнання гуртожитку для самотніх Луцького консервного заводу на 14 людей, інвентаризаційної справи будинку № 49а по вул. Івана Франка (а.с.96-102), листування директора Луцького консервного заводу з виконавчим комітетом Луцької міської ради (а.с.97), пояснень свідків: [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що: -з дня побудови житлового приміщення по вул. Івана Франка, 49а в м.Луцьку в 1959 році на другому поверсі була розташована контора -76,7 кв.м.(окремий технічний паспорт від 20.08.1980 року в Інвентаризаційній [PERSON]С.); -з 1985 року по 1986 рік Луцький консервний завод Волинського обласного аграрно-промислового обєднання по плодоовочевій промисловості своїми силами зробили переобладнання другого поверху контори в гуртожиток для самотніх на 14 осіб. Той факт, що відбулося переобладнання з нежитлового приміщення - контори в гуртожиток вбачається також з: -поверхневого плану 1 поверху та Журналу№ 3 (а. 18в І.С.) - кімніта 17(сходова) з виправленням віднесена до спільного користування гуртожитку; -виправлень Журналу№ 3 внутрішніх обмірів і підрахунку площі вбачається, що була перероблена нумерація та назви приміщень, а саме приміщень контори 2,3,7,8, на кімнати 3,1,10,7 відповідно, з приміщень контори 5 та 10 на побутове приміщення 9 та кухня 4 приміщень (а. 18в І.С.обс.стор.); - листа від 27.01.2003 року ВАТ «Диметра» до Волинського обласного бюро технічної інветаризації, відповідно до якого підприємство просило виготовити технічну документацію на гуртожиток по вул. Івана Франка, 49а в м.Луцьку, за підписом голови правління ВАТ «Диметра», з якого вбачається, що слово гуртожиток в цьому листі було закреслено на зазначене слово контора (а. 40 І.С.) -технічного паспорту від 19.03.2003 року (де слово «контора» написано зверху замальованого коректором слова «гуртожиток») по вул. Івана Франка, 49а в м.Луцьку, де приміщення вказанні як кімнати, а в графі житлова основна площа приміщень закреслено слово житлова, в зазначенні розподілу площі (а.44 І.С.) замальовано коректором написи з зазначенням кількості кімнат 5, загальної площі-131,1 кв.м. та житлової площі 78,6 кв.м. (а.42- 44 І.С.) Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від от 23 січня 1981р. N 105 «Про прийомку в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів»: П.1. Встановлено, що об'єкти, закінчені будівництвом( реконструкцією , розширенням ) відповідно до затвердженого проектом і підготовлені до експлуатації , пред'являються замовником( забудовником ) до приймання державним приймальним комісіям . Пп. к п.2. Встановлено, що приймання в експлуатацію провадиться в тому числі гуртожитків, незалежно від їх відомчої належності , а також всіх об'єктів житлово-цивільного призначення , які побудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) в сільському господарстві. П.8. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державними приймальними комісіями оформляється актами. Абз. 5 п. 8 Датою введення об'єкта в експлуатацію вважається дата підписання акту державною приймальною комісією. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого переобладнання гуртожитку для самотніх Луцького консервного заводу на 14 людей був затверджений начальником обєднання «Волиньплодовочгосп» 03.01.1986 року та підписаний членами державної приймальної комісії , суд прийшов до однозначного висновку, що підприємство Луцький консервний завод Волинського обласного аграрно-промислового обєднання по плодоовочевій промисловості зробило переобладнання другого поверху контори в гуртожиток для самотніх на 14 осіб та вказаний гуртожиток був прийнятий в експлуатацію в 1986 році. Той факт, що у вказаному акті є виправлення в датах та номері будинку, суд зазначає, що це було загальноприйнятою практикою, відповідно до якої машинописний друк виправлявся поверх. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що будинок по вул. Івана Франка, 44 в м.Луцьку також знаходився у володінні Луцького консервного заводу та він ніколи не переобладнався під гуртожиток, а план переобладнання (а.с. 101) відповідає плану другого поверху будівлі по вул. Івана Франка, 49а в м.Луцьку. Крім того, суд зазначає, що на підставі рішення Луцької міської ради народних депутатів від 12.06.1986 року №231 право власності на цілий житловий будинок було зареєстровано за Луцькою міською радою 21.08.1996 року (а.с. 49, 70). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] була поселена в гуртожиток по вул. Івана Франка, 49а в м.Луцьку та їй було надано койкомісце у вказаному гуртожитку на підставі ордеру виданого Луцьким консервного заводу (а.с. 33). Вказанні обставини також підтвердженні поясненнями відповідача та свідченнями [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач - [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою знаходження гуртожитку без вказання номеру кімнати, що також підтверджується довідкою за підписом голови профкому заводу та В.О. коменданта гуртожитку від 02.04.1992 року (а.с. 94). Факт того, що після зміни власника приміщень другого поверху (гуртожитку) по вул. Івана Франка, 49а в м.Луцьку Луцького консервного заводу Волинського обласного аграрно-промислового обєднання на ВАТ «Диметра», останнім не заперечувався факт того, що спірне приміщення є гуртожитком встановлено в судовому засіданні з Наказу голови правління [PERSON] №4 від 20.02.2001 року про оплату за проживання в гуртожитку (а.с.90). Відповідно до ст.129 Житлового кодексу УРСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. За таких обставин, враховуючи, що в ордері не вказаний термін на який відповідач був поселений, суд вважає, що відповідач правомірно користується спірними приміщеннями. Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] при придбанні спірних приміщень у власність набула права та обовязки наймодавця після Луцького консервного заводу Волинського обласного аграрно-промислового обєднання та ВАТ «Диметра». Оцінюючи листування позивача та відповідача щодо укладення договору оренди, суд вважає, що пояснення відповідача щодо неможливості укладення договору оренди нежитлових приміщень заслуговують на увагу, що відповідач не може проживати та заключити договір оренди, щодо нежитлових приміщень. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач обрав спосіб захисту, а саме усунення перешкод в користуванні належними нежитловими приміщеннями № 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 16, 17 в будинку № 49а по вул. Івана Франка в м. Луцьку шляхом зобовязання [PERSON] звільнити нежитлові приміщеннями № 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 16, 17 в будинку № 49а по вул. Івана Франка в м. Луцьку, такий, що не відповідає встановленим обставинам у справі. Той факт, що вказаний гуртожиток не був зареєстрований у виконавчому комітеті міської [PERSON] народних депутатів, на думку суду не дає підстав вважати, що спірне приміщення не є житловим та не є гуртожитком, а тим паче права відповідача щодо користування спірними приміщеннями в звязку з відсутністю реєстрації їх як гуртожитку не повинні бути ущемлені. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд не бере до уваги рішення господарських судів, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, оскільки ними лише підтверджено право власності ВАТ «Деметра» на спірне приміщення, яке було придбане позивачем. Так само, суд не бере до уваги реєстраційне посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським підприємствам і організаціям від 21 серпня 1986 року, відповідно до якого, домоволодіння № 49а по вулиці Івана Франка в м.Луцьку зареєстровано за Луцькою міською [PERSON] народних депутатів та складається з одного жилого будинку, оскільки Луцька міська рада не підтвердила своє право власності на вказану будівлю в судовому порядку (а.с. 70).

Outcome: dismissed