Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення з кв.[ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власницею квартири [ADDRESS]. Разом з нею проживає її колишній чоловік - [PERSON]. Після розірвання шлюбу 23.06.2005 р. відповідач тривалий час не працює, зловживає спиртними напоми, постійно вчиняє сварки, що негативно впливає на позивача, він запрошує до квартири сторонніх людей, з якими вживає алкогольні напої, після чого влаштовує бійки, псує майно, порушує спокій і нормальне співжиття з іншими мешканцями будинку. Сусіди змушені були викликати поліцію для застосування заходів впливу на відповідача. Будучи неодноразово попереджений про недопустимість такої поведінки, відповідач належних висновків не зробив та продовжує вчиняти дії, які роблять неможливим спільне проживання в одній квартирі. На підставі ст.116 ЖК України позивач просить виселити відповідача з кв.[ADDRESS]. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на те, що спільне проживання з відповідачем є неможливим. Позивач зазначила, що відповідач зловживаючи алкогольними напоями постійно влаштовує конфлікти, вчиняє біки і заходи впливу на нього не дають будь-якого результату. Спільне проживання з відповідачем в одній квартирі є неможливим. Відповідач в судовому засіданні відповідач не визнав позов, зазначаючи на те,що вживання алкогольних напоїв не заборонено законом і це його спосіб відпочинку. Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 05.03.2004 р., договором дарування від 07.06.2005 р., копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 25.03.2004 р. державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Новицькою Р.М. (а.с.10-12). Відповідач у справі, [PERSON], є колишнім чоловіком позивачки, з яким 23.06.2005 р. шлюб було розірвано та Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського управління юстиції видано Свідоцтво про розірвання шлюбу. Звертаючись до суду позивач, посилаючись на норми ст.116 ЖК Уркраїни, просять виселити відповідача з [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, оскільки він постійно зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, застосовує до неї фізичне насильство, робить неможливим спільне співжиття. Відповідно до ч.1ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Тобто, право вимагати у судовому порядку виселення наймача, членів сім'ї або інших осіб має наймодавець або інша заінтересована особа за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Крім того, згідно із п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів В ході судового розгляду судом допитано свідка [PERSON], яка підтвердила обставини, викладені позивачем та зазначила, що відповідач щодня вживає алкогольні напої, порушує спокій інших мешканців, які проживають в даному будинку і правила співжиття, а також зазначила, що до неї неодноразово зверталась [PERSON] за допомогою, оскільки відповідач застосовував до неї фізичне насильство про допомогу і вона викликала працівників поліції. Крім того, судом встановлено, що відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, однак відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 21.11.2017 р. провадження у справі було закрито в зв»язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Також, в матеріалах справи наявний висновок ДОП Голосіївського УП ГУ НА у м.Києві Левандовської С.В. від 12.12.2017 р., та висновок від 23.02.2018 р., відповідно до яких за викликами [PERSON] з приводу конфліктів з [PERSON] були здійснені виїзду працівників патрульної поліції, які виявили [PERSON] в стані алкогольного сп»яніння, з ним проведено профілактичну бесіду. Враховуючи зазначені обставини, оцінюючий досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач своєю поведінкою систематично порушує правила співжиття, що унеможливлює спільне з ним проживання інших членів сім»ї та мешканців даного будинку, і заходи профілактичного характеру не дали належних результатів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON]. про виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення на підставі положень ст..116 ЖК України, в зв»язку з чим вони підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved