Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] Син проживає з матір`ю. З 31.07.2018 фактично шлюбні відносини з відповідачем припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. 02.05.2019 вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з Відповідачем. З 01.06.2019 відповідач перестав матеріально допомагати їй утримувати малолітню дитину. Вказує, що відповідач має фінансову можливість сплачувати на її користь аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно оскільки працює в ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» на посаді юрисконсульта у юридичному відділі з 22.01.2018. Інших осіб на утриманні у відповідача немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він повинен брати участь в утриманні дитини. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач відмовляється. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, просив суд стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2017 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 18 грудня 2019 року у справі № 367/3390/19 шлюб між сторонами розірвано. Визначено місце проживання дитини з матір`ю. Крім того, факт проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю підтверджується Актами депутата Ірпінської міської ради Літвиновим А.В. від 28.12.2018, 16.10.2019, Довідками №№ 3015, 3016 про реєстрацію місця проживання особи від 28.05.2019 та нотаріально посвідченим Договором між батьками про проживання та виховання дитини від 15.02.2019. Батько дитини [PERSON] 22.01.2018 працює ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» на посаді юрисконсульта у юридичному відділі, що підтверджується Довідкою № 16/314 від 26.10.2018. Середній розмір його заробітньої плати складає 8 033,03 грн. Позивачем надано численні заключення лікарів та результати медичних обстежень [PERSON] , [INFO] з яких вбачається, що дитина має поганий стан здоров`я. В судовому засіданні встановлено, що батько дитини [PERSON] , [INFO] періодично добровільно сплачував аліменти на утримання сина. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не укладено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд вважає за можливо частково задовольнити поданий позов та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги щодо початку періоду присудження аліментів з 01.06.2019 оскільки до суду з даним позовом вона звернулась 16.10.2019. Стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір на підставі ст. 141 ЦПК України На підставі ст. 84, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved