Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в свою користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 02.01.2011р.н., аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що з 2009 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, в результаті яких у них 02.01.2011р. народився син [PERSON], який проживає з нею та фактично перебуває на її утриманні. Відповідач не надає постійної та належної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобовязаний її надавати, в звязку із чим вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. В звязку із наведеним, та за відсутності можливістю на сьогоднішній день самостійно здійснювати утримання дитини, просить вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять таку задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, водночас за змістом раніше поданих клопотань та зустрічної позовної заяви чітко вбачається позиція щодо заперечення позовних вимог з підстав їх безпідставності та необґрунтованості. Вважає, що виникнення даного спору та відповідно подача позовної заяви зумовлена спонуканням позивача до вчинення таких дій зі сторони третіх осіб. Заслухавши пояснення позивача та її представника, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. За змістом ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-СГ № 271959 виданого 20.01.2011р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], 02.01.2011р.н., відтак, зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку по утриманню дитини, а також фактичних доказів виконання останнім такого обовязку, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, її матеріальне становище, вік та потреби на утримання дитини (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Пpo Державний бюджет на 2017 рік») матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, який працює юрисконсультом МКП «Львівводоканал» та отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, його соціальний та матеріальний стан, вид діяльності, стан здоровя, відсутність на його утриманні інших утриманців, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 02.02.2017р. і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved