Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління Держземагентства у Кіровоградському районі Кіровоградської області, по якому просить встановити порядок користування земельною ділянкою у [ADDRESS], виділивши їй у користування земельну ділянку розміром 219,84 кв.м. відповідно до пояснювальну записку про топографо-геодезичні роботи по інвентаризації земельної ділянки у [ADDRESS] складеною фізичною особою - підприємцем [PERSON]; визнати за мною право на приватизацію земельної ділянки у [ADDRESS] розміром 219,84 кв.м. без погодження меж із співвласниками будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 8 квітня 2005 року було укладено договір дарування частини домоволодіння відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному безоплатно 8/25 частини домоволодіння з відповідною частиною господарсько-побутових будівель (тобто по 4/25 частини), що знаходиться в [ADDRESS]. 3 грудня 2013 року укладено договір дарування частини домоволодіння відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] 4/25 частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS], належить [PERSON] (17/90 частини), [PERSON] (187/675 частини), [PERSON] (187/1350 частини), [PERSON] (17/225 частини), [PERSON] (4/25 частини) та [PERSON] (4/25 частини). Маючи намір на безоплатну передачу позивачу частини земельної ділянки у [ADDRESS] із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вона звернулася до фізичної особи - підприємця [PERSON] для виготовлення топографо-геодезичних робіт. [PERSON] звернулася до співвласниці [PERSON] щодо погодження меж для приватизації моєї частки земельної ділянки у [ADDRESS], яка пояснила, що співвласники [PERSON] та [PERSON] вже померли та не можуть погодити вказані межі. За вказаного змушена була звернутись з позовом до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 вересня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою в частині позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду /а.с. 89/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 вересня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Кіровоградську міську раду м. Кіровограда /а.с. 90/. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Управління Держземагентства у Кіровоградському районі Кіровоградської області в судове засідання не з»явилась, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Кіровоградської міської ради в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи Кіровоградської міської ради, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 8 квітня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір дарування частини домоволодіння, відповідно до умов якого дарувальник передала у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному безоплатно 8/25 частини домоволодіння з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1076 /а.с. 17-19/. Також 03 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування 4/25 частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1427 /а.с. 20-26/. Відповідно архівної довідки № 106641 від 13 лютого 2014 року, будинок №22 по вул. Володимирській в місті Кіровограді належить [PERSON] (17/90 частини), [PERSON] (187/675 частини), [PERSON] (187/1350 частини), [PERSON] (17/225 частини), [PERSON] (4/25 частини) та [PERSON] (4/25 частини) /а.с. 30/. Маючи намір на безоплатну передачу частини земельної ділянки у [ADDRESS] із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, [PERSON] звернулася до Кіровоградської міської ради з заявою про надання інформації щодо можливості передачі безоплатно у власність ділянки. Представником Кіровоградської міської ради було роз»яснено, що їй необхідно звернутись до Центру надання адміністративних послуг Кіровоградської міської ради з відповідною заявою від всіх співвласників. Проте позивач позбавлена такої можливості, так як [INFO] року померла [PERSON] /а.с. 47/ та [INFO] року помер [PERSON] /а.с. 48/. Згідно відповіді Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 від 13.06.2014 року №1124/01-09, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 27 травня 1996 року звернулась [PERSON]. Заведена спадкова справа під № 219. 29 січня 1999 року за реєстром № 2-342 на її ім'я нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 17/90 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. У свідоцтві про право на спадщину зазначено, що на 17/225 частин домоволодіння свідоцтво про право на спадщину за законом по ст. 535 на ім'я [PERSON] ще не видано; на 17/225 частин домоволодіння свідоцтво про право на спадщину за законом по ст. 535 на ім'я [PERSON] ще не видано. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, до нотаріальної контори звернулись: 25.09.1998 року з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], [INFO]. Заведена спадкова справа під № 860; 27.10.1998 року з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON]. 29 січня 1999 року за реєстром № 2-344 на ім'я [PERSON] нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 187/675 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. У свідоцтві про право на спадщину зазначено, що на 187/1350 частин домоволодіння свідоцтво про право на спадщину за законом по ст. 535 на ім'я [PERSON] ще не видано. В 2013 році фізичною особою - підприємцем [PERSON] виготовлено пояснювальну записку про топографо-геодезичні роботи по інвентаризації земельної ділянки у [ADDRESS], відповідно до якої площею ділянки є 0,0687 га /а.с. 63-71/. Вказане суперечить відомостям про розмір земельної ділянки в 681, 5 кв.м. як зазначено у технічному паспорті /а.с. 27-29/, що становить 0,06815 га. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем до суду не було подано належних та допустимих доказів, які б доводили той факт, що суміжними землекористувачами порушуються її права на земельну ділянку та створюються перешкоди в її використанні, оскільки фактично межа між спірними земельними ділянками не встановлена. Крім того, розмір ділянки, зазначений в пояснювальній записці про топографо-геодезичні роботи по інвентаризації земельної ділянки відрізняється від розміру земельної ділянки, зазначеному в технічному паспорті, тому суд позбавлений можливості встановити такий порядок користування земельною ділянкою у [ADDRESS], виділивши позивачу у користування земельну ділянку розміром 219,84 кв.м. відповідно до пояснювальної записки про топографо-геодезичні роботи по інвентаризації земельної ділянки у [ADDRESS] складеною фізичною особою - підприємцем [PERSON] За даних обставин вимога про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку /ч. 1 ст. 89 ЗК України/. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині позовних вимог про надання права на приватизацію та необхідність судового захисту права [PERSON] на приватизацію земельної ділянки. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial