Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, зазначивши, що 20.09.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 07.04.2016 року народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем. На даний час з відповідачем проживають окремо. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим позивач вимушена самостійно забезпечувати потреби сина, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 19.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, просив прийняти рішення у відповідності до закону. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 20 вересня 2014 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 489 та видано свідоцтво про шлюб Серії 1-НО № 362229. Відповідно до свідоцтва про народження Серії І-НО № 694691, виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 12.04.2016 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку не надає, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини з усіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 19.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 15.12.2017 року № 3674-17 та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved