Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернулась 28 вересня 2018 року до Малиновського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 23 жовтня 1998 року між сторонами укладено шлюб, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час подружжя мешкає разом, однак сімейних стосунків сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. В сім?ї часто виникають сварки, а тому позивач не бажає надалі жити в сім?ї з відповідачем. 08 жовтня 2018 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси справу направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Провадження у справі відкрито 19 листопада 2018 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. Відзив на позов відповідачем не подавався. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити, залишити собі після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матір?ю. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав заяву, якою позов визнав повністю, просив закінчити розгляд справи за його відсутності, зазначив, що дитина залишається проживати з матрі?ю. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1998 року, про що свідчить актовий запис №547, зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської рай адміністрації виконкому Одеської міськради (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Позивач після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишається проживати з матір?ю проти чого відповідач не заперечує. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Позивач заявила про намір залишити собі прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved