Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Дочірнього підприємства «Агрофірми «Шахтар» орендного підприємства «Шахта ім. А.Ф. Засядько», про стягнення заборгованості з орендної плати. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 12 жовтня 2007 року відповідач користувався належною [PERSON] земельною часткою. Того ж дня між її батьком [PERSON], так само укладено договір оренди земельної ділянки площею 11,090 га, яка на теперішній час перебуває у її власності, оскільки вона отримала її у спадщину від померлого батька. Вказані договори укладені строком на 12 років. Проте, станом на теперішній час зазначені договори розірвано, однак орендну плату не виплачено, і її розмір становить 1562,51 грн. Відповідач, на її неодноразові звернення, відмовляється надавати довідку про розмір заборгованості з орендної плати, однак заборгованість з орендної плати підтверджується довідкою філії «Правдинське» АФ «Шахтар», у користуванні якої фактично знаходилась її земельна ділянка. Тому, просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 1562,21 грн., а також судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяви про розгляд справи у її відсутності, в якій на заявлених вимогах наполягала на їх задоволенні, просила їх задовольнити у повному обсязі. Будучи належним чином повідомленим щодо дати, часу та місця розгляду справи, представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими й підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 12 жовтня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ДП «Агрофірма «Шахтар» орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядько» укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,29 га, що знаходиться у її приватній власності на підставі Державного акту ЯГ № 101581 виданого 13 квітня 2006 року (а.с. 6), кадастровий номер 1424256500:05:000:0099. Крім того, 12 жовтня 2007 року між [PERSON], який є батьком позивача, із відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 11,090 га кадастровий номер 1424256500:05:000:0095, що у теперішній час перебуває у власності позивача на підставі Державного акту серії ЯГ № 101578 виданого 13 квітня 2006 року (а.с. 5) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2001 року. Згідно умов наведених договорів власники надали, а відповідач прийняв у строкове користування земельні ділянки. Сторони вказаних договорів дійшли згоди щодо строку, на який укладено даний договір, а саме договір оренди земельної частки укладено на 12 років, проте станом на теперішній час їх розірвано. Зазначені договори укладено сторонами на підставі Типового договору, затвердженого Наказом Держкомзему України № 5 від 17 січня 2000 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею другою наведеного Закону закріплено правові засади оренди землі, зокрема, передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У відповідності до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У зв'язку з невиконанням ДП «Агрофірми «Шахтар» ОП «Шахта ім. А.Ф. Засядько» умов договору, у відповідача утворилась заборгованість перед [PERSON] з орендної плати за користування земельною ділянкою, й яка станом на 23 грудня 2014 року становить 1562,51 грн., що підтверджується довідкою від 23 грудня 2014 року, виданою Філією «Правдинське » ДП «Агрофірми «Шахтар» ОП «Шахта ім. А.Ф. Засядько». Зважаючи на викладене, суд вважає, що обставини, які стали підставою для звернення позивача до суду із такими вимогами є такими, що порушують її права та інтереси, як орендодавця земельної ділянки, що свою чергу підтверджує доводи позовної заяви [PERSON] стосовно порушення відповідачем умов укладеного договору, а також обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved