Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з останнього в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1032,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача аліменти на її (позивачки) утримання в розмірі 1218,00 грн., щомісячно, до 06.08.2017р. (досягнення їх сином [PERSON] трирічного віку). В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON]І та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 19.08.2013р.. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З жовтня 2014р., коли вона разом з сином переїхала проживати до своїх батьків, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний цю допомогу надавати. Знаючи, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку, а відтак єдиним доходом є соціальна допомога в мізерній сумі, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обовязків по утриманню сина. В звязку з перебування у декретній відпустці, вона не може забезпечити достатній життєвий рівень для себе та сина, в тому числі харчування, одяг, оскільки доглядає їхнього сина. Відтак право на достатній життєвий рівень, для себе має і вона. Відповідач офіційно на території України не працює В звязку з цим, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду та просить такий задоволити. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснила, що дитина перебуває на повному її утриманні, добровільно допомогу на утримання сина відповідач не надає. Перша допомога при народженні дитини в розмірі 14\~ 000 грн. знаходиться у відповідача. Вона з сином на даний час проживає у будинку її батьків. Крім того, з ними проживають ще бабця з дідом. Мати її працює, а батько безробітний. Дитина хронічними хворобами не хворіє. Вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, але не проживають разом з жовтня 2014р.. Фактично відповідач жодної допомоги на отримання сина не надає. Тому звернулася з даним позовом до суду та просить такий задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, додатково пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття, а на утримання дружини сплачувати аліменти не згідний, оскільки немає змоги. Офіційно не працевлаштований, тимчасово підзаробляє, а саме займається перевезеннями власним мікроавтобусом. Проживає разом з своїми батьками у їх будинку. Батьки являються інвалідами третьої групи, безробітні, а тому він фактично являється єдиною працездатною особою в сімї, допомагає їм матеріально, а саме проводить оплату комунальних послуг. Окрім того, по можливості завжди допомагає дитині, при зустрічах з дитиною завжди приходить з подарунками. Він хронічними хворобами не хворіє, у власності нерухомості немає, однак володіє мікроавтобусом 2003 р.в.. Має старшу сестру, яка проживає з сімєю у м. Стрию. Його середньомісячний заробіток становить орієнтовно 2000грн.. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню, однак частково. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З свідоцтва про народження видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] і є сторонами по справі. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 19.08.2013р., про що зроблено відповідний запис № 9, місце реєстрації Лисятицька сільська рада, Стрийського району Львівської області. Дитина проживає з матірю, знаходяться на її повному утриманні, що визнано сторонами. Дане стверджується й довідкою Вільховецької сільської ради Жидачівського району № 1396 від 10.12.2014р., згідно якої склад сімї позивачки складають син, батьки та сестра. Згідно довідки Стрийського районного управління праці та соціального захисту населення від 04.2015р. за № 07/210, позивачу [PERSON] за період з серпня 2014р. по січень 2015р (включно) нараховано 4300 грн. щомісячної одноразової допомоги при народженні першої дитини. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі\~ і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Утримання дітей, це законодавчий обовязок батьків, а не пуста декларація. Батьки повинні робити все можливе для його виконання, оскільки неповнолітні діти, через свій вік, стан фізичного розвитку, навчання в школі чи у вузі, як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості працювати. Так, згідно довідки Лисятицької сільської ради Стрийського району № 263 від 20.02.2015р., відповідач проживає разом з батьками в їхньому будинку. З довідки Стрийського міськрайонного центру зайнятості № 884 від 24.02.2015р. [PERSON] станом на 24.02.2015р. в центрі зайнятості не зареєстрований і допомоги по безробіттю не отримує. З копії пенсійних посвідчень виданих на імя [PERSON] та [PERSON] (батьків відповідача) вбачається, що такі являються інвалідами третьої групи. Також з витягів історії хвороби та виписки з медичної картки амбулаторного хворого виписаних на імя [PERSON] та [PERSON] вбачається, що такі хворіють, їм протипоказана робота з фізичним та психоемоційним навантаженням. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що в частині стягнення аліментів на утримання дитини позов підлягає до задоволення частково, оскільки з урахуванням матеріального становища відповідача, який, офіційно не працює, має достатньо молодий вік, фізично здоровий, витрачає певні кошти для особистих потреб однак має на утриманні двох батьків інвалідів, матеріально допомагає непрацездатним батькам, з нього слід стягувати в користь позивача аліменти на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується стягнення аліментів на утримання дружини, то згідно п.п. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти це грошове утримання у розмірі, встановленому законом, яке у визначених законом випадках одні особи зобовязані надавати іншим (внаслідок непрацездатності, шлюбу, батьківства) у звязку з діючими між ними шлюбними або сімейними відносинами. А тому в даному випадку при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує, те, що хоча й позивачка потребує допомоги на своє утримання, однак в суді не доведено того, що відповідач має можливість таку допомогу надавати, а навпаки стверджено те, що [PERSON] офіційних, постійних заробітків немає, має на утриманні батьків інвалідів, які потребують матеріальної допомоги, буде сплачувати аліменти на утримання сина від даного шлюбу, через це в позовних вимогах про стягнення аліментів на утримання дружини слід відмовити. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду\~ \~ за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Outcome: approved