Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання прав та обовязків спадкодавця в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач посилається на те, що 05 листопада 2004 року помер її дідь [PERSON], який мешкав і проживав за адресою [INFO] при житті не складався. Після його смерті мати позивача [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк , а саме 29 квітня 2005 року, звернулась в Другу синельниківську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Зайцеве, вул. Комсомольська, б.7. Вказана обставина підтверджується довідкою КП « Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1120 від 22.11.2016 р. Згідно технічного паспорту, який був виготовлений 21 листопада 2016 р. КП « Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» - вказаний житловий будинок з господарськими спорудами складається із: А-1-житловий будинок; а-1-прибудова; П-1-погріб; Б-1-сарай; В-1-вбиральня; К-1-колодязь; огорожа№1-2 ( копію технічного паспорту надаю до матеріалів справи). Право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за померлим не зареєстровано не було. 28 листопада 2014 року померла мати позивача [PERSON]. На момент смерті матері позивач була зареєстрована разом з нею за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Шевченківське, вул. Леніна,76. Та обставина, що позивач є дочкою померлої підтверджується свідоцтвом про народження, яке надано до матеріалів справи. Крім того, 17 листопада 2007 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « Зінченко». Позивач звернулася до державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , але 03 червня 2016 року їй було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю документів, які підтверджують право власності за померлим [PERSON]. Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON]- є рідна сестра позивача [PERSON]. Між позивачем і відповідачем досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна, але внаслідок того, що домоволодіння за [PERSON] не було зареєстровано на праві власності, то сторони не можуть оформити свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку. З урахуванням викладених фактів, вважає, що у неї виникло право на спадщину за законом після померлого дідуся, але вона не можу його реалізувати, оскільки право власності на нерухоме майно не було зареєстровано за життя спадкодавця. У звязку з викладеним її право підлягає захисту в судовому порядку. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст.1 ЦПК України, встановив наступне. Довідками Зайцівської сільської ради №№ 400 та 401, відповідно, від 06.05.2005 року підтверджується те, що [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [INFO]; заповіт в виконкомі Зайцівської сільської ради не складав. Крім того, довідкою виконкому Зайцівської сільської ради №380 від 19.05.2004 року підтверджується те, що будинок, який розташований за адресою вул. Комсомольська,7 в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області належав [PERSON] Згідно з листом КП « Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1120 від 22.11.2016 року- вказаний житловий будинок , розташований за адресою вул. Комсомольська,7 в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області на праві власності ні за ким не за інвентаризований. 21 листопада 2016 року КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» був складений технічний паспорт на житловий будинок №7 по вул.. Комсомольській в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області на імя [PERSON]. Згідно з технічним паспортом КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок №7 по вул.. Комсомольській в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області складається із: А-1-житловий будинок до складу якого входять такі приміщення : 1-коридор; 2- кладова; 3- кухня; 4- кімната; 5- кімната; 6- кімната; 7- коридор, загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м.; підсобною площею 36,4 кв.м.; а-1-прибудова; П-1-погріб; Б-1-сарай; В-1-вбиральня; К-1-колодязь; огорожа№1-2. Згідно з копією спадкової справи №122/2005 після померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після його смерті , 29 квітня 2005 року зверталася його донька [PERSON]. Факт родинних стосунків між померлим [PERSON] і [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], серії ГД №166304, яке було видано 13 березня 1958 року Зайцівським сільЗАГСом Павлоградського району Дніпропетровської області, де в графі « батько» зазначено « Бондаренко Григорій Михайлович» і копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ №423704, відповідно до якого 09 липня 1977 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 603623 від 01.12.2014 року підтверджується факт смерті [PERSON] Григорівни.Свідоцтвом про народження ІV-КИ № 462186 підтверджується те, що [PERSON] була матірю [PERSON] Вікторівни.Згідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 090853 [PERSON] уклала шлюб і набула прізвище « Зінченко». Вказаними документами підтверджується факт родинних стосунків між померлими [PERSON] , [PERSON] і позивачем у справі [PERSON] Крім того, копією спадкової справи №53/2015, яка надана Другою синельниківською державною нотаріальною конторою підтверджується те, що позивач і відповідач у справі, як спадкоємиці першої черги після смерті матері, у встановленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини і ними був укладений договір про розподіл спадкового майна. Отже, спадщина після померлої [PERSON] була прийнята у встановленому законом порядку сторонами у справі. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, мають право на спадкування у пяту чергу, як це передбачено ч.1 ст.1265 ЦК України, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Крім того, при вирішенні справи суд враховує наступні норми права. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реє\-страція речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень-офіційне визнання і підтвердження і підтвердження державою фактів виникнення,переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень,що супровод\-жується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом Украї\-ни « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтя\-жень» нерухоме майно набувається в порядку,який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку ,передбаченому цим законом,яка є лише офіцій\-ним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року №6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини,які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права влас\-ності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з технічним паспортом, який був складений 21 листопада 2016 року КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» відносно житлового будинку №7 по вул.. Комсомольській в с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області- всі будівлі та споруди були збудовані в 1950 році. Отже, вказаним технічним паспортом підтверджується відповідність закінчених будівництвом будівель та споруд вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил і їх введення в експлуатацію не вимагається. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). У відповідності до ч.1ст.1261 ЦК України, - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Неможливість отримання позивачем правовстановлюючих документів на нерухоме майно, перешкоджає їй належним чином оформити на себе право власності на нерухоме майно житловий будинок. У звязку з цим, через відсутність можливості іншим шляхом захистити свої права, позивач має право на визнання у судовому порядку прав та обовязків забудовника на спірне нерухоме майно. З урахуванням викладеного, досліджених судом документів, заяви відповідача про визнання позову- суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved