Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 18.09.2019 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. На її неодноразові пропозиції щодо розірвання шлюбу в органах РАГСу, шляхом написання заяв у відповідності до Сімейного кодексу України, відповідач категорично відмовляється. На даний момент вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. В останній рік між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім`я фактично розпалася, як наслідок втратили почуття один до одного почуття любові та поваги, шлюб носить формальний характер. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Збереження шлюбу вважає неможливим, примирення не бажає, тому просить шлюб розірвати. Одночасно просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. 16.09.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено\~відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.\~Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 25.09.2020 року.\~У встановлений судом строк відповідач надіслав до суду відзив на позов у якому зазначив, що викладені позивачем в позовній заяві обставини, що стали причиною розірвання шлюбу не відповідають дійсності. Одночасно зазначив, що наполягає на розлученні, але через органи РАЦСу, без оплати судового збору. Просив відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] за бездоказовістю. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18.09.2019 року, який був зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №378. Від подружнього життя сторони спільних дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Разом з тим, наведені відповідачем у відзиві заперечення проти розлучення в судовому порядку та вирішення питання про розлучення в органах РАЦСУ, не можуть бути безумовною підставою для відмови у позові, оскільки норми Сімейного кодексу визначають підстави для припинення шлюбу, однією з яких є розірвання шлюбу на підставі позову про розірвання шлюбу, правом на пред`явлення якого наділений один із подружжя ( ст.104, 110 СК України). При цьому, зміст відзиву також містить позицію відповідача про неможливість подальшого підтримання шлюбних відносин. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved