Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. Мотивує свій позов тим, що 10 грудня 2016 року померла його мати, [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис № 21 від 12 грудня 2016 року та видане виконавчим комітетом Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, свідоцтво про смерть серії І-СР № 295139. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,5220га, що розташована на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 291884 виданий 05.01.2005 року. Позивач є сином покійної, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЄ № 150050 видане 06.08.1955 року та являється спадкоємцем за заповітом. 14 квітня 2009 року покійною його матірю [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області зареєстровано в реєстрі за № 6, за яким все належну їй земельну ділянку площею 3,5220га, що розташована на території Ятранівської сільської ради, Уманського району, Черкаської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 291884 виданий 05.01.2005 року вона заповіла йому [PERSON]. У встановлений законом термін та порядок, він звернувся до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті його матері [PERSON] йому було відмовлено у звязку з тим, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 291884 виданого Уманського РДА Черкаської області 05.01.2005 року машинописним способом було невірно забито імя покійної «Параска» згодом дану помилку було виправлено [PERSON] на вірне імя покійної «Парасковія» згідно з її паспортними даними та поставлено відмітку виправленому вірити завіривши печаткою Уманської РДА. Нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що на державному акті є закреслення та виправлення, що є порушенням п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку…». Згідно нотаріальних інструкцій, неможливо виконати нотаріальні дії, коли в правовстановлюючих документах наявні розбіжності у написанні прізвища, імя чи по батькові. Позивач просить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, серії ЯБ № 291884, виданий 05.01.2005 року. Просить визнати за ним, [PERSON], право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, що знаходиться на території Ятранівської сільської ради Уманського району, Черкаської області, площею 3,5220га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить покійній його матері, [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 291884 виданий 05.01.2005 року. Позивач в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа\~\~ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України, - з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно з свідоцтвом про смерть серія І-СР № 295139 [PERSON] померла 10 грудня 2016 року (а.с. 8). Свідоцтвом про народження стверджується, що [PERSON] народився 14 липня 1955 року. Його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а. с 9). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.07.2017 року, приватний нотаріус Уманської районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] відмовив гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,5220га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, що належала його матері [PERSON], яка померла 10 грудня 2016 року в звязку з тим, що на державному акті є виправлення, що є порушенням п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 за № 43 (а.с.10). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 291884, [PERSON], яка прож. [INFO], на підставі розпорядження Уманської районної державної адміністрації від 22.12.2004 за № 410 є власником земельної ділянки площею 3,5220 га на території Ятранівської сільської ради Уманського району. Цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с11). Як вбачається з заповіту, складеного 14.04.2009р. [PERSON], належну їй на праві власності земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,5220 га, розташовану на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, згідно державного акту серії ЯБ № 291884, заповідала [PERSON] (а.с.12). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в розясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими субєктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту належності документу та визнання права власності на спадкове майно в контексті положень ст.ст. 76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved