Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 01.11.2000 року, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, позивач має стосунки із іншим чоловіком, з яким пізніше планують укласти шлюб. Будь-які сімейні стосунки з відповідачем не підтримуються. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає повністю. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського району Житомирської області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом запису актів громадянського стану Дзержинського району Житомирської області від 04.06.2003 року (а.с. 8) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області від 01.11.2005 року (а.с. 9). Судом встановлено, що спору між подружжям про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, протягом строку для примирення, призначеного ухвалою суду від 06.08.2013 року, тривалістю п'ять місяців, збереження їх сім'ї виявилось неможливим, відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved