Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до Ірпінського міського суду із позовом, відповідно до якого зазначила, що 19.03.2013 р. між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» було укладено Попередній договір №Є/Ш-3-144, згідно умов якого вона оплачує нерухоме майно, яке має отримати в майбутньому, а саме: 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса). Відповідно до п. 2.1 договору в оплату за нерухоме майно, що купується, до оформлення Основного договору, покупець сплачує продавцю загальну суму (аванс) у гривнях, що дорівнює еквіваленту 32213,70 доларів США. Відповідно до п. 2.3.п 2 Договору оплата суми (авансу), визначеної у п.2.1. цього договору, здійснюється покупцем на поточний рахунок Продавця у гривнях у наступному порядку: 9665 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу, не пізніше 3-х банківських днів після дати підписання цього договору; 22548,70 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу. Ця сума повинна бути сплачена починаючи з квітня 2013 р. до березня 2016 р. (включно) рівними частинами щомісячно з 10 по 20 число поточного місяця. Позивач зазначила, що вона належним чином виконує умови договору, в повному об'ємі сплачує кошти, як того вимагає п 2.1. Договору. Відповідно до п. 4.1.3 договору продавець зобов'язаний здати об'єкт нерухомості в експлуатацію не пізніше кінця II кварталу 2014 р. Однак, на момент подачі позову відповідачем не виконуються умови Договору в частині здачі об'єкта нерухомості в експлуатацію, він всіляко уникає усних та письмових відповідей на запитання щодо завершення будівництва та про здачу об'єкта в експлуатацію і оформлення відповідних документів для підписання основного договору. Вважає, що вона є добросовісним інвестором за договором, який на виконання його умов у встановлений строк та належним чином здійснила фінансування об'єкту інвестування. Відповідач з власної вини не виконав умови договору, зокрема не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку та не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію, ним не визнаються майнові права позивача, а у позивача відсутні документи, які б підтверджували та забезпечували його право на майно. Просить суд визнати за нею, [PERSON] майнові права на об'єкт договору - 1 квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса). Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, підтвердили обставини, наведені в позовній заяві та просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з»явився,до суду надійшли письмові заперечення на позов,відповідно до яких відповідач просить у позові відмовити. Суд ,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що від 19.03.2013 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» було укладено Попередній договір №Є/Ш-3-144, згідно умов якого вона оплачує нерухоме майно, яке має отримати в майбутньому, а саме: 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса). Відповідно до п. 2.1 договору в оплату за нерухоме майно, що купується, до оформлення Основного договору, покупець сплачує продавцю загальну суму (аванс) у гривнях, що дорівнює еквіваленту 32213,70 доларів США. Також,даним договором передбачено порядок та строки внесення плати за нерухоме майно,а саме : Відповідно до п. 2.3.п 2 Договору оплата суми (авансу), визначеної у п.2.1. цього договору, здійснюється покупцем на поточний рахунок Продавця у гривнях у наступному порядку: 9665 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу, не пізніше 3-х банківських днів після дати підписання цього договору; 22548,70 доларів США за курсом Національного банку України +1% на дату здійснення платежу. Ця сума повинна бути сплачена починаючи з квітня 2013 р. до березня 2016 р. (включно) рівними частинами щомісячно з 10 по 20 число поточного місяця. Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні копією попереднього договору (а.с.7-9),копією додаткової угоди (а.с. 11). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Абзацом 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Отже, на підставі попереднього договору сторони набувають лише право на укладання в майбутньому основного договору і не набувають інших майнових прав. Посилання позивача на ту обставину, що ним на виконання зобов'язань по попередньому договору було здійснено перерахунок коштів відповідачу, що надає йому майнових прав на квартиру, є безпідставними, оскільки така проплата є лише передумовою укладання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна (п. 1.1 Попереднього договору). Суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У судовому засіданні було встановлено, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, будівництвом не закінчений,в експлуатацію не зданий,тому у позивача будь-які майнові права на вказану в попередньому договорі квартиру не виникли. Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що умовами Попереднього договору №Є/Ш-3-144 від 19.03.2013р передбачено сплату позивачем коштів у рахунок оплати за об»єкт нерухомості у суммі 22548,70 долларів США з квітня 2013р до березня 2016р . Умовами додаткової угоди №1 до договору №Є/Ш-3-144, було внесено зміни до розділу 2 договору та визначено порядок та строки взаєморозрахунків сторін,відповідно до якої було визначено сплату коштів позивачем у суммі 107063гр 39 коп у період з 1 травня 2014р до 30 жовтня 2015 р.Враховуючи викладене,а також ті обставини,що позивач не надала до суду доказів тих обставин,що вона сплатила відповідачу всю сумму,передбачену Договором,суд вважає будь-які майнові права позивача на вказану в попередньому договорі квартиру не виникли. Також, суд не погоджується з тим, що позивач є інвестором будівництва квартири, оскільки зазначений вище попередній договір не є інвестиційним договором, він лише визначає умови основного договору купівлі-продажу нерухомого майна. До того ж, згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами. Із зазначених вище підстав суд також не вважає попередній договір договором підряду. Крім того, він не містить істотних умов договору, передбачених ст. 875 ЦК України для такого виду договорів. Отже, з огляду на зазначене вище, у позивача не виникло жодних майнових прав на квартиру, вказану у попередньому договору, тому відсутні підстави для задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки позивачем подано позов майнового характеру, а майнові права визначені сторонами попереднього договору в розмірі еквівалентному 32 213,70 доларів США, розмір судового збору становить три розміри мінімальної заробітної плати - 3 654,00 грн. Враховуючи, що позивачем при подачі позову до суду не було сплачено судовий збір, а в позові йому відмовлено, суд стягує з нього на користь держави судовий збір у зазначеному вище розміру. При цьому, суд враховує, що згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Однак, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що позов подано на захист прав споживача, оскільки відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Позивач не є споживачем будь-яких товарів, робіт і послуг за попереднім договором, оскільки за таким договором сторони лише домовились в майбутньому укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна. В разі укладення такого основного договору і невиконання його продавцем позивач міг би звертатись до суду за захистом своїх прав як споживача. Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такий спосіб захисту споживачів, як визнання за споживачем майнових прав на нерухоме майно. На підставі ст.ст. 209, 210, 220, 328, 331, 392, 635, 657 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність»,

Outcome: dismissed