Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого уточнювались у процесі розгляду справи і посилаючись на порушення свого права власності, просить виселити відповідачів з [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів знятися з реєстраційного обліку в цій квартирі. У судовому засіданні два представники позивача позов підтримали і просили про його задоволення. Відповідачі та представник відповідача - [PERSON]: [PERSON] у судове засідання не з'явились і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями. Третя особа свого представника в судове засідання не направила, надіславши листа про розгляд справи за відсутності свого представника. Представники позивача не заперечували проти заочного розгляду справи по суті за відсутності відповідачів, представника відповідача та представника третьої особи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідачів, представника відповідача та представника третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. [ADDRESS], була предметом іпотеки, на яку було звернуто стягнення за неналежне виконання договірних зобов'язань. Як вбачається з наявної в матеріалах справи, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішенням державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Гуляєва Олександра Олексійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.05.2013 року, індексний номер: 2602892, було зареєстровано право власності позивача на [ADDRESS]. Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, скасовано рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Гуляєва Олександра Олексійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.05.2013 року, індексний номер: 2602892 про державну реєстрацію права власності позивача на [ADDRESS], а також, державного реєстратора зобов'язано скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію права власності за позивачем на вказану квартиру та відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію право власності на цю квартиру за [PERSON]. Згідно зі ст. 182 ЦК України, 1. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 2. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. 3. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Будь-яких конкретних правових доказів які б свідчили про наявність державної реєстрації права власності позивача на [ADDRESS], позивач та його представники, суду не надали і судом таких доказів, не здобуто. Посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що постанова окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року на час розгляду даної справи не виконана, а тому, позивач є власником спірної квартири, суд вважає безпідставними і такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві України. Вищевикладене, дає правові підстави для висновку про відсутність у позивача права вимоги до відповідачів. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Оскільки позов задоволенню не підлягає, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат то відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по справі, покладаються на рахунок держави.

Outcome: dismissed