Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] та її сину, третій особі по справі, - [PERSON] в рівних долях на підставі договору купівлі-продажу. У даній квартирі зареєстровано чотири особи: [PERSON] (позивач), [PERSON] (син позивача, третя особа по справі), [PERSON] (онук позивача) та [PERSON] (син позивача, відповідач). Відповідач [PERSON] з 2012 року виїхав з вищевказаної квартири на інше постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], де і проживає на даний час. В квартирі [ADDRESS]. Відсутні особисті речі та майно відповідача, до даної квартири він не з?являється, не цікавиться її утриманням та не сплачує комунальні послуги. Позивач є пенсіонеркою, інвалідом ІІІ групи та не має на даний час матеріальної змоги сплачувати комунальні послуги ще й за відповідача, який в квартирі не проживає більше трьох років, а тому вимушена була звернутись до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги за викладених в позові обставин та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20). 18.01.2017 року до суду надійшла заява [PERSON], відповідно до якої позов визнає та просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 21). Третя особа в судове засідання не з?явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. 17.02.2017 року до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] За таких обставин, заслухавши думку позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності нез?явившихся осіб, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, з урахуванням заяви відповідача про визнання позову. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 21.07.1998 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 10). У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] (онук), [PERSON] (син), що підтверджується копією довідки КК «Центр комунального сервісу» Деснянського району м. Києва №2954 від 07.12.2016 року (а.с.9). Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад встановлений законом строк, крім того, даний факт підтверджується складеними актами про не проживання від 13.05.2015 року, 23.09.2016 року, 07.12.2016 року. Відповідно до заяви [PERSON] від 18.01.2017 року, останній визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити (а.с. 21). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК постановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] понад встановлений законом строк без поважних причин, а саме більше одного року, а також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовнихз вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved