Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з дійсною позовною заявою, в якій зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від сумісного життя мають доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з позивачем і фактично перебуває на її утриманні. Подружні стосунки між сторонами припинені, та 20.04.2006 року шлюб було розірвано. Відповідач за 10 років життя дитини, не спілкувався з нею, останній раз бачив доньку коли їй було 3 місяці, ухиляється від зобов'язань по утриманню доньки, піклуванню про її здоров'я, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться життям дитини. Жодного разу не телефонував. Окрім того, відповідач не надає матеріальної допомоги, мати відповідача сплачувала аліменти до червня 2014 року, але після вказаної дати аліменти не сплачуються взагалі. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові. Позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, шляхом публікації оголошення у всеукраїнській газеті «Урядовий кур'єр», відомості про його належне повідомлення є в матеріалах справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Органи опіки та піклування Лисичанської міської ради уповноваженого представника не направили, надали суду заяву про розгляд справи без їх присутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Прокурор в судовому засіданні просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав за невиконання останнім батьківських обов'язків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона подруга [PERSON] та знає родину позивача більше 25 років. [PERSON] знає з моменту народження, її батька [PERSON] за весь час не бачила, їй відомо, що відповідач не надавав матеріальної допомоги та не цікавився життям доньки. Позивач [PERSON] ніколи не перешкоджала відповідачу спілкуватися з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком позивача. За 10 років він не бачив батька онучки, [PERSON] допомоги на утримання доньки не надає. Аліменти сплачувала мати відповідача, з червня 2014 року аліментів зовсім не платить. Вихованням та утриманням дитини займається мати дитини. [PERSON] зовсім не знає батька, який навіть не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюб розірвано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 20.04.2006 року (а.с. 5). [PERSON] з донькою [PERSON] та бабусею [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] про що надана довідка голови вуличного комітету від 04.02.2015 року (а.с. 9). Відповідно до довідки ЛКП «Паспортна служба» № 13 від 29.01.2015 року, малолітня дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на утримання своєї матері [PERSON] (а.с.8). З характеристики [PERSON], наданої КЗ «ЛСШ-І-ІІІ ступенів № 8» від 09.02.2015 року вбачається, що дитина навчається у школі з 01.09.2011 року, має добрий загальний розвиток, завжди охайна доглянута. Вихованням [PERSON] [PERSON] займається мама, яка систематично відвідує батьківські збори, контролює навчання дитини. Батько не приймає участі у вихованні доньки (а.с. 6). Відповідно до акту обстеження умов проживання родини малолітньої дитини [PERSON], [INFO] від 09.02.2015 року, проведено обстеження матеріально-побутових та житлових умов сім'ї за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] створені належні умови для утримання, виховання та всебічного розвитку дитини (а.с. 7). Згідно висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради від 26.03.2015 року № 691/01/-16, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 20). Статтею ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п. п. 15, 16 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази, документи у їх сукупності, беручи до уваги, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та розвитку своєї дитини, не піклуються про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує її матеріально, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved