Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду посилаючись на те,що 26.02.2013 року між ним та відповідачем було укладено Договір позики у формі розписки, згідно якої відповідач [PERSON] отримала від [PERSON] 20600 доларів США. На суму позики нараховуються відсотки за користування в 60% річних. Суму позики зобов»язувалась разом із відсотками повернути не пізніше 26.05.2013 року. Позивач вказував, що відповідач умови договору позики не виконала у повному обсязі у зв»язку із чим, станом на день подання позову заборгованість відповідача за період з 27.05.2013 по 28.12.2015 року, за 948 днів прострочки з урахуванням 60% річних становить 32034,41доллкарів США. Позивач вказував, що відповідачем 26.06.2015 року було погашено відсотки в сумі 3090 доларів США за період користування коштами березень-квітень 2013 року; 4000,00 доларів США за період користування коштами червень-серпень 2013 року і загальна сума заборгованості складає 24944 долари США. Позивач вказував, що станом на 30.12.2015 року відповідачем не було повернуто кошти у сумі 20600 доларів США взяті у борг, з усіма нарахованими відсотками за користування коштами. А тому просить частково стягнути суму позики у розмірі 50000.00 грн. Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог ( а.с.24-26) позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 30584,00 доларів США, який складається із тіла позики 20600,00 доларів США, 37 784,00 доларів США. Позивач вказував, що відповідачем були повернуті в травня 2015 року відсотки за користування позикою, а отже загальна сума повернутих коштів становить 27800 доларів США., а тому загальна сума заборгованості складає 30 5584,00 доларів США. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи (а.с.39,47) у судове засідання не з»явився без поважних причин не просив суд розглядати справу за відсутності відповідача. А тому суд у порядку ст. 224 ЦПК України ,вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Представник позивача проти цього не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.02.2013 року між ним та відповідачем було укладено Договір позики у формі розписки, згідно якої відповідач [PERSON] отримала від [PERSON] 20600,00 доларів США. На суму позики нараховуються відсотки за користування в 60% річних. Суму позики зобов»язувалась разом із відсотками повернути не пізніше 26.05.2013 року Судом встановлено, що відповідач повернула позивачу відсотки на загальну суму 27800,00 доларів США, не повернула позивачу у тіло позики у розмірі 20600,00 грн,. Всього заборгованість відповідача по відсоткам за період вересень 2013 року по травень 2015 року становить 12360,00 доларів США. Всього заборгованість складає 32960,00 доларів США станом на 17.03.2016 року. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму позики у розмірі 30 584,00 доларів США. Судовий збір у розмірі 6890,00 грн.та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідач у судове засідання не з»явився, доказів про повернення коштів за розпискою від 26.02.2013 року суду не надала ,а також не повідомила про підстави звільнення від доказування. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому на думку суду позов доведений з боку позивача та підлягає задоволенню частково із зазначенням суми богу у гривневому еквіваленті . Відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судові витрати пов»язані із витратами на правову допомогу відшкодуванню не підлягають, оскільки представник відповідача не надала розрахунок витрат у відповідансті до вимог Законодавства України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial