Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно, в якій зазначає, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батка були: його дружина (мати позивачки) [PERSON] , його син (брат позивачки) [PERSON] та позивачка, як донька померлого. На день смерті батька вона постійно проживала разом з ним і її постійне місце проживання було зареєстровано також разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Оскільки на день смерті батька її постійне місце проживання було зареєстровано разом з батьком та вона мешкала разом з ним, позивачка прийняла спадщину, після його смерті. Відмову від спадщини вона не заявляла. Право на спадкування 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] мали позивачка, як його донька, дружина померлого - [PERSON] , син померлого - [PERSON] , який подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Кожен з них мав право на спадкування по 1/9 частки квартири [ADDRESS] , в тому числі і позивачка. Мати позивачки - [PERSON] померла [INFO] , не встигнувши прийняти належну їй частку спадщини після смерті чоловіка - [PERSON] . Після смерті батька позивачка постійно проживала з матір`ю - [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Жила з нею однією сім`єю, піклувалася за нею. Після смерті матері позивачки - [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належала їй за життя, на праві приватної власності та з 1/9 частки цієї ж квартри, яку вона не встигла прийняти після смерті [PERSON] . До спадкоємців після [PERSON] перейшло право на спадкування 4/9 частки вказаної квартири (1/3+1/9=4/9). Оскільки, заповіту мати не залишила, то після її смерті спадкоємцями першої черги за законом є позивачка та її брат - [PERSON] . Кожен з них мав право на 2/9 частки квартири, що залишилася після смерті матері (4/9:2=4/18=2/9). Після смерті її батьків - [PERSON] та [PERSON] вона мала право на спадкування за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (1/9 після смерті батька+2/9 після смерті матері=3/9=1/3). Її брат - [PERSON] , помер [INFO] . За життя він не оформив свої спадкові права на майно, що залишилося після смерті їх батьків. Його дружина, відповідачка [PERSON] звернулася до суду про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка, в тому числі 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що за життя належала [PERSON] на праві приватної власності та на 2/3 частки квартири, що залишилися після смерті її з [PERSON] батьків, вказавши у своїй позовній заяві відповідачем не позивача, а Тернівську міську раду Дніпропетровсьокї області. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровсьокї області від 08 травня 2018 року позов [PERSON] задоволений, проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2018 року скасоване і у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, якою є квартира [ADDRESS] , відмовлено. В зв`язку з постановою Дніпровського апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , яка набрала законної сили з дня її проголошення, правовий статус спірної квартири повернувся у первісний стан. Виходячи з цього, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON] на 1/9 частку квартири [ADDRESS] . Встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] . Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON] на 2/9 частки квартири [ADDRESS] . 16 вересня 2020 року ухвалою суду було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року продовжено строк проведення підготовчого проваження в даній справі, за клопотанням позивача витребувано з Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 09 грудня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні, за клопотанням відповідача витребувано з Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області спадкову справу, що заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що вона є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] ЇЇ батьки проживали разом у спірній квартирі, але після того, як батько захворів та йому ампутували ногу, вона разом із батьком переїхали до приватного сектору за місцем реєстрації її та батька в будинок [ADDRESS] . Після того, як помер батько, вона переїхала до квартири [ADDRESS] , де мешкала та була зареєстрована її мати. Мати хворіла і вона доглядала за нею. Матір померла, та вона залишилася разом із онуками мешкати у спірній квартирі. ЇЇ брат ніколи там не мешкав, проживав у м. Першотравенськ Дніпропетровської області. Вона доглядала за своїми батьками та ховала їх. Дружина померлого брата - [PERSON] (відповідачка) ніякого відношенню до квартири батьків не має та не має право на частку в ній, яка належить позивачці по закону. Вона вчасно не зверталась до нотаріуса для прийняття спадщини після батьків, оскільки в неї важко хворіла дочка, яка згодом померла та у неї на утриманні залишилися малолітні онуки, вона є їх опікуном. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Представник позивача - адвокат Голіцина Г.Д. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Надала суду усні пояснення, аналогічні тим, що містяться в письмових поясненнх, долучених до матеріалів справи в судовому засіданні 20 липня 2021 року. Представник відповідача - адвокат Остапуля Н.П. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, оскільки вимоги не підтверджені жодними доказами. Представник третьої особи до суду не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. В ході розгляду справи судом перевірялася інформація щодо наявних в спадкових справах чинних заповітів від імені померлих [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 07 червня 2021 року витребувані відповідні заповіти та інформацію щодо заповідачів. Проте, на час розгляду справи відповідної та вичерпної запитуваємої судом інформації, не надійшло. Сторона позивача наполягала на закінченні розгляду справи, вказавши, що за життя ані [PERSON] , ані [PERSON] нікуди з м. Тернівка не віїжджали, весь час мешкали у м. Тернівка, майна за межами м. Тернівка не мали та заповітів за життя не складали. В спадкових справах міститься інформація щодо чинних заповітів, складених від імені інших осіб, які не є батьками позивачки, і це є співпадінням. До того ж, представник позивача послалась на приписи ст.ст. 1221, 1272 ЦК України, що місцем відкриття спадщини є м. Тернівка, інші особи, окрім брата позивачки після смерті батьків до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для прийняття спадщини не звертались. Представник відповідача наполягала на відкладенні розгляду справи та посилалась на неможливість без отримання відповідних заповітів, зокрема, з Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області ухвалити законного та обґрунтованого рішення. Суд дійшов висновку про закінчення з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами та вважає слушними доводи сторони позивача про те, що нормами чинного цивільного законодавства визначено поняття місце відкриття спадщини та строк, протягом якого спадкоємці повинні звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, що до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області після смерті [PERSON] та [PERSON] та станом на зараз для прийняття спадщини ніхто, окрім померлого брата позивачки - [PERSON] , не звертався, а тому для повного, всебічного та своєчасного розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За приписами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, що зазначено у ч. 1ст. 1268 ЦК України. В ч. 1 ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто неможе бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженийу його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За нормами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 травня 2008 року та витягу КП «Тернівське БТІ» убачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/3 частці кожному (а.с. 11,12). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частці у праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] . Станом на час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 02 червня 2008 року (а.с. 16, 121). Разом зі спадкодавцем [PERSON] за вищенаведеною адресою ( [ADDRESS] ) була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , з 23 березня 1998 року по теперішній час, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 16). Позивачка [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про її народження та свідоцтво про шлюб (а.с. 9, 10). Спадкоємці за законом закликаються до спадкування у порядку черговості. Черговість спадкоємців залежить від ступеня споріднення їх зі спадкодавцем. Відповідно до цивільного законодавства у першу чергу спадкують діти спадкодавця, той із подружжя, який його пережив, батьки (в тому числі усиновителі), а також діти, що народилися після смерті спадкодавця. У зв`язку із тим, що [PERSON] за час життя заповітів не залишив, після його смерті спадкоємцями першої черги є: його дружина [PERSON] , його син [PERSON] та позивачка [PERSON] та їм належить після смерті [PERSON] по 1/9 частці в квартирі [ADDRESS] . Зі спадкової справи видно, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Тернівської державної нотаріальної контори звернувся син [PERSON] - [PERSON] 23 травня 2014 року. Свідоцтво про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом не видавалось (а.с.116-123). Оскільки на день смерті батька [PERSON] позивачка мешкала разом з ним за адресою: [ADDRESS] та була в цьому домоволодінні зареєстрованою, то у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, за приписами якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, то [PERSON] є такою, що фактично прийняла спадщину. Відмову від спадщини [PERSON] не заявляла, про що свідчить її заява до Тернівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого батька. Проте, постановою державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори 06 листопада 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] з підстав пропуску шестимісчного строку для прийняття спадщини та відсутністю документів, які підтверджують постійне місце проживання зі спадкодавцем (а.с. 123). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, враховуючи оспорювання права власності позивача відповідачем, ту обставину, що позивач є таким, що фактично прийняв спадщину, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на 1/9 квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої матері позивачки, суд встановив наступне. Як вже було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, спірна квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частці кожному. Мати позивачки - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 269 (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві приватної спільної часткової власності. Статтею 1276 ЦК України передбачено, я кщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У зв`язку із чим, матері позивачки [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , якому належала 1/3 частка спірної квартири перейшла у спадок по спадковій трансмісії 1/9 частка квартири, яку [PERSON] за час життя не встигла прийняти та оформити. Таким чином, після смерті [PERSON] до її спадкоємців перейшло право на спадкування 4/9 частки (1/3+1/9) квартири [ADDRESS] . До кола спадкоємців померлої [PERSON] , у відповідності до ст. 1261 ЦК України, належать її діти: син [PERSON] та її дочка [PERSON] , кожен з яких мав право на 2/9 частки (4/9:2 =4/18=2/9) квартири, після смерті матері. Зі спадкової справи Тернівської державної нотаріальної контори видно, що після померлої [PERSON] заведена спадкова справа 05 вересня 2014 року за № 173/2014 на підставі заяви від імені сина [PERSON] . З постанови про відмову вчинити нотаріальну дію від 03 листопада 2017 року видно, що [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] , з яким також мешкала його дружина [PERSON] , а також прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] . Цією постановою відмовлено відповідачці [PERSON] у видачі свідоцтва про про право на спадщину після померлого чоловіка [PERSON] у зв`язку із відсутністю в неї правоустановчих документів на квартиру [ADDRESS] . Жодній особі свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру не видавалось (а.с. 82-89). Як встановлено судом, позивачка [PERSON] вчасно до нотарільної контори для прийняття спадщини після матері [PERSON] не звернулась та не була зареєстрована разом зі спадкодавцем. З постанови про відмову вчинити нотаріальну дію від 06 листопада 2017 року убачаєтьсяя, що державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на квартиру [ADDRESS] з підстав пропущення шестимісячного строку для звернення до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 89). Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Факт проживання позивачки разом із матір`ю [PERSON] на момент її смерті, що сталася [INFO] у квартирі за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом управителя багатоквартирного будинку КП «ТЖКП» від 10 серпня 2020 року, підписаний представником КП «ТЖКП» та сусідами (а.с. 17), а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою з квартири [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] проживали батьки позивачки [PERSON]. Коли батько захворів, йому ампутували ногу та він міг пересуватися лише на колясці, [PERSON] забрала його до себе, оскільки проживала у приватному секторі. Він вже з будику [PERSON] не повернувся і з того будинку його поховали. Перед його смертю, [PERSON] також забрала до себе матір, а в квартиру переїхали дочка [PERSON] з дітьми. Після того, як батько помер, [PERSON] та її матір знов повернулися до квартири [ADDRESS] , оскільки тяжко захворіла мати. Мати недовго прожила після смерті чоловіка, приблизно пів року. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою з квартири [ADDRESS] та вона знає, що після того як батьку [PERSON] ампутували ногу, його дочка [PERSON] забрала його до себе у приватний сектор. Згодом туда переїхала і матір [PERSON] - [PERSON] . Після смерті батька, [PERSON] разом із матірю [PERSON] повернулись до квартири, де разом і мешкали. Свідок зазначила, що її квартира поверхом вище і їй чутно було, як [PERSON] кликала [PERSON] , як стогнала, оскільки тяжко хворіла. Один раз заходила до них у гості та бачила, як там вже лежала хвора матір та [PERSON] здійснювала за нею догляд. Вона бачила, як [PERSON] ховала матір, її забирали з під`їзду. Свідок [PERSON] суду показала, що вона мешкає в квартирі [ADDRESS] , є сусідкою [PERSON] . Підтвердила, що після того, як батькові позивачки ампутували ногу, та він сів на коляску, [PERSON] забрала його до себе у приватний сектор де мешкала. Після його смерті, вона переїхала до квартири та стала проживати там з матір`ю. Мати [PERSON] дуже захворіла та [PERSON] почала за нею дбати та доглядати. Вона це точно знає, оскільки приходила до них та допомагала [PERSON] у догляді за матір`ю. [PERSON] померла у квартирі. Брат [PERSON] - [PERSON] за батьками не доглядав, з ними не мешкав. В нього було три шлюбу, та він проживав за різними адресами. З огляду на викладене, а також враховуючи приписи ст. 392 ЦК України, не визнання відповідачкою права позивача на частку у спадку, відмову державного нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із встановленим фактом постійного проживання позивачки на момент смерті разом із спадкодавцями, та враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Доводи представника відповідача про те, що позовні вимоги не доведені належними доказами та факт постійного проживання позивачки зі спадкодавцями не підтверджений, суд вважає не спроможними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідкою № 2687 про зареєстроване місце проживання позивачки з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16), актом КП «ТЖКП» про те, що [PERSON] після смерті батька [PERSON] з березня 2014 року по день смерті матері [PERSON] проживала з останньою за адресою: квартира [ADDRESS] (а.с. 17), витягом з фінансово-облікового рахунку квартири [ADDRESS] , з якого видно, що [PERSON] був прописаний в цій квартирі з 12 лютого 1983 року по 02 червня 2008 року (а.с 121) та показами допитаних в судовому засіданні свідків, які підтвердили, що на момент смерті батька [PERSON] проживала з ним у приватному будинку за адресою: [ADDRESS] , а після його смерті мешкала та доглядала за матір`ю у квартирі [ADDRESS] . Також слід зазначити, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2018 року визнано за [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , право приватної власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого чоловіка [PERSON] . Проте, зазначене рішення було скасоване апеляційною інстанцією 02 червня 2020 року, в позові [PERSON] відмовлено (а.с. 23-26), а відтак правовий статус спірної квартири повернувся у первісний стан, у зв`язку із чим, порушене та оспорюване право позивачки підлягає судовому захисту. У зв`язку із задоволенням у повному обсязі позовних вимог, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved