Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський фінансовий центр «Індекс плюс» про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, посилаючись на те, що між ним та відповідачем були укладені угода № 00349 від 21.12.2010 року на суму 30000 грн. з метою придбання транспортного засобу та угода № 00340 від 21.12.2010 року на суму 5000 грн. Після підписання угод позивач вніс на рахунок відповідача платежі, загальна сума яких становить 3380,76 грн., що підтверджується квитанціями. Натомість від ТОВ «Київський фінансовий центр «Індекс плюс» зазначених в угодах коштів позивач не отримав. Вважає, що зазнав матеріальну шкоду у вигляді втрати особистих коштів та просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів та стягнути з ТОВ «Київський фінансовий центр «Індекс плюс» на його користь: по нікчемному правочині за № 00349 від 21.12.2010 року заподіяні збитки в розмірі 5290 грн. ( в подвійному розмірі) та моральну шкоду в розмірі 2645 грн.; по нікчемному правочину за № 00340 від 21.12.2010 року заподіяні збитки в розмірі 1471,52 грн. ( в подвійному розмірі) та моральну шкоду в розмірі 736,76 грн. Позивач подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, а розгляд справи проводи без його участі. Проти прийняття судом заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.18, 22), відповідно до вимог статті 74 ЦПК України За таких обставин, та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, з урахуванням позиції представника позивача, який не заперечує проти постановлення судом заочного рішення, розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження . Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський фінансовий центр «Індекс плюс» укладено угоди за № 00349 від 21.12.2010 року на суму 30000 грн. за призначенням на технічні засоби та устаткування та за № 00340 від 21.12.2010 року на суму 5000 грн. за тим же призначенням (а.с.3-11). За підготовку, укладення угоди № 00349 від 21.12.2010 року, консультації, комісію за обслуговування, [PERSON] вніс грошові кошти на користь відповідача в загальному розмірі 2645 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.7). За підготовку, укладення угоди № 00340 від 21.12.2010 року, консультації, комісію за обслуговування, [PERSON] вніс грошові кошти на користь відповідача в загальному розмірі 735,76 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.12). Відповідач ТОВ «Київський фінансовий центр «Індекс плюс» пропонуючи позику у рекламних оголошеннях та при укладенні угод, замість фактичного надання визначених сум в позику, включив позивача до секції програми, учасника якої кошти мали виділятися в майбутньому. Згідно п.3.1 Положення про приділення цільових фінансових ресурсів для секції програми до угоди №00340 та угоди №00349 від 21.12.2010 року передбачено, що предметом угоди є надання можливості на визначених в положенні умовах стати Партнером секції програми КФЦ «Індекс плюс», метою якої є купівля Партнером секції програми товару, зазначеного в угоді. З укладених угод за № 00349 від 21.12.2010 року та за № 00340 від 21.12.2010 року, квитанцій проплачених позивачем на користь відповідача коштів, вбачається нечесна підприємницька практика, яка відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. А правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно п. 2 ч. 1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 5 ст.216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до п.п.4, 5 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, та знаходить, що позовні вимоги щодо застосування наслідків недійсності, є обгрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Виходячи з викладеного вище, відповідач у своїй діяльності по наданню послуг з позики коштів утворює, експлуатує, сприяє розвитку пірамідальних схем, за якими позивач сплачує кошти не за послугу, а за можливість її одержання, і не за рахунок коштів Позикодавця, а за рахунок накопичених коштів інших споживачів що залучаються до такої схеми, тому правочини які укладенні внаслідок такої діяльності є нікчемними. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити, оскільки наслідки, передбачені ст. 230 ЦК України застосовуються до правочинів, визнаних судом недійсними. Моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). З договору укладеного між сторонами, та норм чинного законодавства України не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial