Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики згідно з розпискою від 08.06.2012 року в сумі 7612 дол. США, судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 08.06.2012 надала відповідачу кошти в сумі 7 000,00 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути 30.12.2012 року, причому 2 000,00 доларів США до 24.12.2012 року. На підтвердження передання коштів відповідачем було складено розписку від 08.06.2012 року. В зазначений в розписці строк відповідач грошові кошти не повернув. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. 08 червня 2012 року [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 7 000,00 доларі в США на підтвердження чого відповідачем складено розписку. Відповідно до тексту розписки відповідач зобов'язався повернути 7 000,00 доларів США до 30.12.2012 року, а 2 000,00 доларів США до 24.12.2012 року. Відповідач, взяті на себе зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув на підтвердження чого позивач посилається на наявність у неї розписки відповідача та відсутність будь-яких записів на розписці про повернення грошових коштів. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідач у визначений в розписці строк 30.12.2012 р. грошові кошти не повернув, внаслідок чого позивач просить стягнути з 3 % річних, які відповідно до наданих розрахунків становлять 612,00 доларів США. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз'яснено п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5 у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Приписами ч. 3 ст. 533 ЦК України встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідно до розписки від 08.06.2012 року та умов чинного законодавства, яка підлягає стягненню з відповідача складає 7 612,00 доларів США. Згідно платіжного доручення № 32 від 01.12.2015 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1822,93 грн. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved