Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], зазначивши, що відповідач був зареєстрований квартирі, яка належить їй на праві приватної власності. Однак фактично відповідач в квартирі ніколи не проживав, його речей в квартирі немає, претензій щодо проживання в ній не пред'являв, а тому може бути визнаний таким, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим заочно розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 2004 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 грудня 2009 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується також копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно копії довідки старшого по будинку [ADDRESS], посвідченої КП «Житломасив» від 26 березня 2015 року, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але не мешкає за вказаною адресою з 27 січня 2009 року. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач по справі [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше 6 місяців без поважних причин, його речей в квартирі немає, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідач не пред'являв. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved