Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування посилаючись на наступне. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За час свого життя [PERSON] , як член КСП «ім. Щорса», отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0152720 на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації № 624 від 25.11.1996 року, на земельну ділянку площею 6,57 умовних кадастрових гектарів на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що підтверджується довідкою відділу у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 27.12.2018 року № 1008/111-18 та Книгою реєстрації сертифікатів, що видавалися Долинською РДА Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на отримання у власність земельної ділянки площею 6,57 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР№ 0152720. Мати позивача до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач з дня свого народження та до 2005 року проживала разом з матір`ю та була зареєстрована у вищевказаному будинку, та фактично вступила в управління та володіння спадковим майно, що підтверджується довідкою виконкому Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 83/02-31 від 22.01.2019 року. Позивач, як спадкоємець, після смерті матері 29 січня 2019 року подала до Долинської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі. Проте, 29.01.2019 року нотаріусом, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), у зв`язку із ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу - Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0152720 виданого на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації № 624 від 25.11.1996 року, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оригінал вказаного правовстановлюючого документу в позивача відсутній, місцезнаходження його не відоме. Причиною звернення до суду є відсутня можливість оформлення за позивачем права власності на спадкове майно. Сторона позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи належним чином була повідомлена. Відповідачем до суду відзив не подавався. З огляду на вказане та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює заочне рішення що не суперечить вимогам статті 280 ЦПК України. Заслухавши сторону позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.05.1997р. слідує, що [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS] (а.с. 14). Із копії листа Відділу у Долинському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 27.12.2018р. № 1008/111-18 слідує, що згідно запису Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 497 від 27.02.1997 року гр.. [PERSON] , як член КСП «ім. Щорса», отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0152720 на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації № 624 від 25.11.1996 року, на земельну ділянку площею 6,57 умовних кадастрових гектарів на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а..с11). З копії записів в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) вбачається, що Сертифікат за № 497 від 27.02.1997 року на земельну частку (пай) площею 6,57 га на підставі розпорядження № 624 від 25.11.1996 року отримала гр.. [PERSON] про що й поставила свій підпис (а.с.12-13). Із копії довідки виданої Богданіською сільською радою Долинського району Кіровоградської області від 22.01.2019р. № 83/02-31 вбачається, що згідно запису по господарської книги , особовий рахунок № [NUMBER] на території сільської ради за адресою: [ADDRESS] проживала та була зареєстрована до дня смерті [PERSON] , її донька [PERSON] , [INFO] з дня народження до 2005 року була зареєстрована за вказаною адресою, та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що залишилось після смерті її матері - [PERSON] (а.с. 15). З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.01.2019 року слідує, що гр.. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в зв`язку з не наданням правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с. 17). До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] , а тому спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Статтею 525 ЦК УPCP передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 524 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. ст. 525-527 ЦК УРСР (1963 року)). Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ст.. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 17 Розділи X Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно зі ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку і пай) може б\\ти встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.3.1, 3.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року № 24-753 0 4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. З наведеного вище слідує, що позивач - [PERSON] є спадкоємцем після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, але відсутня можливість в оформленні права на спадщину за відсутності оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР номер 0152720, який видавався померлій [PERSON] , на підставі розпорядження Долинської районної адміністрації від 25.11.1996 року № 624 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області 27.02.1997 року за № 497. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача визнавши за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) в розмірі 6,57 га в умовних кадастрових гектарах без виділення меж на місцевості на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved