Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 10000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини Позивач мотивує тим, що на час подання вказаного позову вона перебуває з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає кошти на утримання дитини, не бажає узгоджувати фінансові витрати на розвиток дитини. Враховуючи вищевказані обставини, Позивач вимушена звертатись з даним позовом до суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. від 11.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник Відповідача - адвокат Степюк В.С. в судовому засіданні не заперечував щодо обов`язку батька утримувати дитину, однак, заперечував щодо розміру заявленої до стягнення суми аліментів. Вважає її явно завищеною. Вказував на те, що Відповідач регулярно здійснює грошові перекази на утримання дитини. Позивачу у свою чергу не зверталася до нього для того, щоб він надавав кошти у більшому розмірі. Просив визначити аліменти у часті від доходу Відповідача, а саме: ј частини. Вислухавши пояснення Позивача, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі - Позивач та Відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні також встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] поживає разом з Позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі 10000,00 грн. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. За таких обставин, зважаючи на те, що Позивач наполягала на стягненні з Відповідача аліментів у твердій грошовій сумі та вказувала на те, що відповідно до ст. 181 СК України передбачене таке право того, з ким проживає дитина, враховуючи зазначену позивачем суму щомісячних витрат на дитину, а також те, що відповідач перераховував на користь позивача кошти на утримання дитини у розмірі 3000,00 грн., що, становить більше половини отримуваних доходів відповідача відповідно до довідки про доходи, однак відповідач вважає доцільним саме в такому розмірі надавати утримання дитині, суд приходить до висновку про можливість стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини, а тому задовольняє позовні вимоги частково. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач спроможний забезпечити сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 10000,00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази в їх обґрунтування. Інші доводи та твердження позивача на висновки суду не впливають та підстави для стягнення аліментів у більшому розмірі не дають. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 06.11.2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки Відповідач та Позивач є звільненими від сплати судового збору, то судові витрати відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial