Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.03.2018 р. було розірвано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Відповідач належним чином не виконує свої обов`язки щодо матеріального забезпечення дітей. Може сплачувати аліменти, оскільки є працездатною особою, інших утриманців не має, має щомісячні доходи, оскільки працює неофіційно в галузі каменеобробки. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 2000 грн. на утримання сина [PERSON] , та 1500 грн. на утримання дочки, оскільки такий розмір аліментів є виваженим та таким, що хоча б частково буде забезпечувати потреби на утримання дітей. Ухвалою суду від 09 липня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач до суду направив відзив, відповідно до якого, позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення аліментів на утримання сина щомісячно в розмірі 1000 грн. та на утримання дочки - 800 грн. і до досягнення їх повноліття. Вказав, що на даний час не є приватним підприємцем, не отримує пенсії і будь яких соціальних виплат та допомоги, не працює, має тимчасові заробітки. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Позивач та відповідач є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Вказана обставина підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , 236306 (а.с.7,8). Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.03.2018 р., яке набрало законної сили, розірвано шлюб між сторонами ( а.с. 5-6). Діти : [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою № 243 від 02.07.2019 Кам`янобрідської сільської ради Коростишівського району( а.с.9). Позивач [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Згідно частин 8, 9 ст.7\~Сімейного кодексу\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати своїх малолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про\~державний бюджет\~України на\~2019р.» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; За вимогами ч.3 ст.181\~СК України оскільки діти проживають з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати в твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184). При визначенні розміру аліментів суд враховує наступне. Позивач здійснює догляд за дітьми, відповідач за віком є працездатним, інвалідом не являється, інших утриманців не має, законом на відповідача покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дітей. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів в сумі 2000,00 грн. щомісячно на утримання сина та 1500, 00 грн. на утримання дочки, які просить стягнути з відповідача, оскільки позивач не надала суду доказів про розмір витрат, які вона несе на утримання дітей, а також даних про свої доходи. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання дітей в такому розмірі. Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про можливість визначення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON] , [INFO] 1100,00 грн та на утримання дочки [PERSON] , [INFO] 900,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до їх повноліття. Суд вважає,що саме цей розмір аліментів на дитину відповідає вимогам виваженості та справедливості. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141\~Цивільного процесуального\~кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави . В зв`язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.191\~СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 08.07.2019 р. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial