Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що, згідно нотаріальної довіреності від 03 жовтня 2016 року його уповноважив [PERSON] розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем марки Ford Maverick (рік випуску 2004), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] на строк до 03 жовтня 2021 року. Згідно вказаної довіреності йому надано право користування вищевказаним автомобілем на правах власника. 06 лютого 2018 року в м. Коломия по вул. Карпатській на території СТО вказаний автомобіль було затримано працівниками патрульної поліції Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. В подальшому працівниками поліції даний автомобіль було доставлено до відділу поліції та поміщено на арешт майданчик. При цьому працівники поліції, які затримали автомобіль, не пояснили йому, яке порушення ним допущено, не склали та не надали будь - якого документу на підтвердження правомірності затримання та вилучення автомобіля. На його неодноразові звернення з приводу правомірності затримання автомобіля та поміщення його на арешт майданчик він не отримав ні усної, а ні письмової відповіді, і тільки через місяць йому вдалося отримати копію акту № 23 від 06.02.2018 року про огляд затриманого транспортного засобу Ford Maverick, що передається на тимчасове зберігання. Стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення не складався, під заставою він не перебуваєя. А порядкуПроте, правові підстави затримання і утримання автомобіля та відповідних документів з цього приводу, відповідачем йому не надано. Оскільки на підставі довіреності він уповноважений розпоряджатися та користуватися автомобілем, діє в інтересах власника, тому вважає, що згаданий автомобіль, який перебуває у відповідача без законних підстав та без згоди власника чи розпорядника, підлягає витребуванню із незаконного володіння відповідача з передачею йому в його розпорядження. В судове засідання позивач не з»явився, однак подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклав. Беручи до уваги заяву позивача, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, власником транспортного засобу марки Ford Maverick (рік випуску 2004), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS]. На підставі нотаріальної довіреності від 03 жовтня 2016 року [PERSON] надав згоду на право користування вказаним автомобілем марки - Ford Maverick, реєстраційний номер [NUMBER] на території Польщі і за кордоном - позивачу [PERSON] на строк до 03 жовтня 2021 року. Згідно копії витягу з журналу диспетчера митного контролю пункту пропуску Угринів Львівської митниці, вищевказаний автомобіль марки Ford Maverick (рік випуску 2004), номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 02 вересня 2016 року був ввезений на територію України. Згідно звіту про оцінку вартості майна ТОВ «Буковина-Експерт», ринкова вартість автомобіля марки Ford Maverick (рік випуску 2004) становить 70 000 грн. Згідно акту № 23 огляду затриманого транспорту, що передається на тимчасове зберігання, 06 лютого 2018 року вказаний транспортний засіб було затримано та вилучено у водія [PERSON], працівниками поліції Коломийського ВП та здано на тимчасове зберігання на штраф майданчик ДП «Інформ-Ресурси» м. Коломия. З наданих на запит суду від 08 червня 2018 року документів на підставі, яких вищевказаний автомобіль знаходиться на штраф майданчику в Коломийському ВП ГУНП в Івано-Франківській області, видно, що після затримання автомобіля працівниками поліції 6 та 12 лютого 2018 року було відібрано два пояснення від водія та направлено запит у Івано-Франківську митницю про законність перебування даного транспортного засобу на території України. 3 квітня 2018 року відповідач отримав відповідь від даного органу з просьбою направити копії документів з приводу затримання, а 14 червня 2018 року, тобто більш ніж через два місяці з часу отримання запиту, на що вказує супровідний лист відділу поліції, такі матеріали були направлені на митницю. Які дії вчиняв відповідач по дальшому з»ясуванню дійсних обставин суду не відомо, так як в судові засідання його представник не з»являвся і жодних документів про результати дальшої перевірки відповідач суду не направляв. Суд стверджує, що вказану перевірку відповідач проводив невиправдано довго і безрезультатно, що не могло не порушити прав позивача. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. У ст.3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями 16 ЦК України та 20 ГК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно дост.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до приписів ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Під захистом права власності, за приписами наведеної норми, розуміється, зокрема, наявність у власника права вимагати усунення будь-яких порушень його права, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном; наявність у власника права на судовий захист свого права власності. Законодавство надає власникові можливість на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону й іншим правовим актам не зачіпаючи охоронювані законом інтереси інших осіб. Всі дії, що перешкоджають власникові на власний розсуд користуватись своїм володінням повинні бути припинені способами, установленими законом. Характер засобів, вибраних для захисту свого права, повинен відповідати характеру порушених правовідносин. Так, одним із способів захисту права власності є витребування майна із чужого незаконного володіння. Згідно з приписами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. За допомогою цього позову власник захищає не тільки свої права на володіння та користування майном, а також і право на розпорядження ним, оскільки перебування майна у чужому незаконному володінні певним чином обмежує і право власника на розпорядження майном. Законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою. Такою підставою може бути довіреність,згідно якої особу уповноважено розпоряджатися автомобілем. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Відповідно до положень ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як встановлено судом, що позивач хоч і не є власником транспортного засобу автомобіля марки Ford Maverick (рік випуску 2004), номер кузова [NUMBER], але користувався цим автомобілем на підставі довіреності, тобто на передбачених законом підставах. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник має право витребувати своє майно від особи, яка, незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як вбачається зі змісту ст.387 ЦК України, віндикаційний позов є позовом власника про витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і за допомогою пред'явлення даного позову здійснюється захист права володіння, користування та розпорядження власника, оскільки, якщо майно вибуло зі сфери його майнового панування, власник фактично позбавляється можливості реалізувати жодне з прав, що складає зміст його суб'єктивного права. Позивачем за віндикаційним позовом є, по-перше, власник, позбавлений володіння річчю (фізична особа, юридична особа, інші суб'єкти права власності, визначені ч. 1 ст. 318 ЦК України), а, по-друге, законний «титульний володілець» - особа, яка хоч і не є власником, але володіє майном на підставі, передбаченій законом або договором. Відповідачем за віндикаційним позовом визнається особа, яка незаконно, без належної правової підстави володіє чужим майном. Незаконним володільцем вважається будь-яка особа, яка заволоділа чужим майном за відсутності правової підстави для цього. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача про повернення майна з незаконного володіння. Об'єктом віндикаційного позову є індивідуально-визначене майно, що збереглося в натурі, тобто саме те майно, яке попередньо вибуло з володіння власника чи титульного володільця. Одна з умов застосування віндикаційного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов'язально-правових способів (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 лютого 2016 р. у справі № 6-2407цс15). Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, автомобіль марки Ford Maverick (рік випуску 2004), номер кузова [NUMBER] перебував у користуванні позивача на підставі довіреності, тобто на підставі передбаченій законом, на територію України ввезений законно, протоколу про адміністративне правопорушення на позивача як законного користувача не складалося, під заставою автомобіль не перебуває, в порядку кримінального провадження органом досудового слідства та суду арешт на даний автомобіль не накладався, речовим доказом у кримінальному провадженні його не визнано, а тому спірний транспортний засіб вважається таким, що вибув з володіння позивача поза його волею. Стосовно користування позивачем номерним знаком [NUMBER], який перебуває на даному автомобілі і який як вказує відповідач належить спецпідрозділу ГУНП в м. Києві, то у випадку документального підтвердження даної інформації він поверненню разом із автомобілем не підлягає. З огляду на викладене суд вважає, що позивач, має право витребувати транспортний засіб автомобіль марки Ford Maverick (рік випуску 2004), номер кузова [NUMBER] із незаконного володіння відповідача, а тому його позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст.316,319,321,330,387,388 ЦК України,

Outcome: approved