Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з цим позовом просила стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь кошти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дати подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову позивач посилалася на передування у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2015 р. по травень 2017 р з відповідачем, від якого народилася дочка [PERSON]. Відповідач добровільно утримувати дочку не бажає. Відповідач повідомлявся належним чином, але до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив і заяву на розгляд справи за його відсутності та відзив не подавав. За згодою позивача суд приймає рішення у заочному розгляду справи згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено наступне. З квітня 2015 р. по травень 2017 р. позивач і відповідач перебували у фактичних сімейних відносинах. 22 липня 2016 р. у сторін народилася дочка [PERSON], що було зареєстровано Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а.з.№180. Свідоцтво про народження І-ЖД №482222 від 02 серпня 2016 р. Дочка проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Вивчивши матеріали справи на підставі представлених доказів та доведення перед судом їх переконливості суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягненню ними повноліття. Згідно до\~положень ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином і відповідач зобовязаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття. За таких обставин суд вважає, що утримання належного рівня життя, виховання і розвитку здібностей своєї дитини є безпосередній обовязок для відповідача і саме він може і повинен знаходити таку діяльність, яка б дала йому можливість на належному рівні допомагати забезпечувати його існування. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду нведене позивач має право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини у частці від доходу. Крім наведенного при визначенні розміру аліметів суд враховує положення ч.1,2 ст.182 СК України, за якими при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин суд вважає за можливе проводити стягнення з 04 липня 2018 р., тобто з часу звернення до суду із позовною заявою. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при предявлені позову, то згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави повинні бути частково стягнено відповідні судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved