Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 13 червня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 788. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, покликається на те, що 13 червня 1998 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилось двоє дітей- Собенко [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, почали виникати непорозуміння, розійшлись погляди щодо сімейних цінностей та обовязків, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. За таких обставин вважає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їхніх дітей. Переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. Після розірвання шлюбу просить прізвище залишити «Собенко». Ухвалою від 13.07.2018 року у справі відкрито провадження. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 червня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 788 (свідоцтво про шлюб серія 1-СГ № 036430 від 13 червня 1998 року) /аркуш справи 10/. У шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /аркуші справи 11-12/. У позивача з відповідачем подружні відносини не склалися із-за відсутні взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюбні відносини між ними припинено, шлюб існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу\~одна з основних його засад. Шлюб\~це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Враховуючи зазначене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved