overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до Рівненського міського суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що з відповідачем спільне життя не склалося, подружні відносини фактично припинилися з 2017 року, а подальше спільне проживання та збереження сім»ї не можливе. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Також просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином про час, дату і місце судового засідання. По місцю реєстрації повістки повертаються за закінченням терміну зберігання За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 14 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 листопада 2008 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися з відповідачем. Спору відносно місця проживання дитини на даний час не має. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати пов'язані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 15.07.1995 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області. Позивач посилається на те, що вони з відповідачем сумісне господарство не ведуть, шлюбні стосунки фактично припинили, ні він, ні вона не бажають поновлення сім'ї, з причини психологічної несумісності та різних поглядів на спільне життя, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливо. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суперечки стосовно спільного майна подружжя на даний час не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за такими обставинами: згідно з ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сім'я фактично розпалася, шлюбні стосунки фактично припинили, між подружжям було втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Позивач не бажає збереження сім'ї, їх подальше сумісне життя не можливо у зв'язку з психологічною несумісністю, тобто збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином, під час розгляду справи судом було встановлено, що сім'я фактично розпалася, сторони примиритися не бажають, і подальше сумісне життя, і збереження шлюбу заперечує інтересам сторін. Спору про поділ майна на даний час не має, неповнолітніх дітей від шлюбу також не має. У зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що 26.10.2002 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різницю характерів та відсутністю між сторонами взаєморозуміння і довіри. Подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з'явилась про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву, згідно якої зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 26 жовтня 2002 року Новояворівською міською радою, Львівської області, про що зроблено актовий запис № 245, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER](а.с.3). Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. В контексті ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду 01.11.2019 року з позовом до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації в якому просила стягнути з відповідача на її користь за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо викон6ання рішень суду, що гарантовані державою» за невиконання грошового зобов`язання інфляційних втрат в розмірі 621825 грн. та три відсотки річних в розмірі 17463 грн., а всього 79648грн. В обґрунтування позову зазначено, що 6 грудня 2001 року Черкаською обласною державною адміністрацією позивачу було видано направлення серія ЧК № 47 на переселення її сім`ї у складі трьох осіб до м. Черкаси відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), згідно з яким сім`ї надавалось право на одержання житла у м. Черкаси, або на самостійне придбання (будівництво) житла з відшкодуванням його вартості за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з договором купівлі-продажу від 20.07.2007 р. позивачем придбано двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею - 50,5 кв.м., жилою площею - 29,7 кв. м. за ринковою вартістю 247 450, 00 грн.. Відповідно до п.3 ст.32 Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11. 2011 р. № 1198 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» витрати, пов`язані із самостійним придбанням житла переселенцями відшкодовуються за рахунок коштів державного бюджету за програмою «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах, визначених вказаною постановою. У 2013 році попередній розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня Департамент з питань цивільного захисту Черкаської ОДА зареєстрував у органах казначейства бюджетне фінансове зобов`язання з належних позивачу виплат у розмірі 194 040,00 грн., однак у зв`язку із закінченням бюджетного року воно не було проплачено та взято на облік як кредиторська заборгованість. Починаючи з 2014 року в Державному бюджеті видатки за цією бюджетною програмою не передбачалися. У 2016 році зазначена кредиторська заборгованість була передана новому розпоряднику бюджетних коштів - Відповідачу, де вона обліковується по даний час та відображена у звітності, що підтверджується листом Відповідача від 09.09.2019 № 02/04-01.1-01-11. Незважаючи на неодноразові звернення позивача, Відповідач не виплачує належні їй за законом кошти, посилаючись на відсутність бюджетного фінансування за цією програмою. Тому,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду 02.03.2017 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини - доньку [PERSON], [INFO] та на своє утримання з тих підстав, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на свою користь на своє утримання в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно до досягнення донькою трьох років, починаючи з дня пред'явлення позову. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила та в остаточному варіанті просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно і до її повноліття, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,184 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін [INFO] року, народилася донька - [PERSON], батьком якої є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини. За таких обставин, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов'язані з особливостями розвитку дитини, її стану здоров'я, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) у твердій грошовій сумі і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду 02.04.2015 року з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розміри 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 2002 року по 2006 рік перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та обовязки сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія 1-НО № 087129 від 17.07.2006 року [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки № 25-252 від 15.04.2015 року неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, вул..Котляревського, б. 8/а, кв. 133. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Позивач наполягає на стягненні аліментів за рішенням суду в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. З урахуванням вказаного суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 02.04.2015 року і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Рішення на підставі ст. 367 Цивільного процесуального Кодексу України в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду 02.11.2016 року з даною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], 14 жовтня 1998 р. н., який навчається у Житомирському державному університеті ім.. [PERSON], за контрактом, денної форми навчання на факультеті соціально-психологічного факультету, що обєктивно вимагає додаткових витрат. Відповідач є батьком дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється. В позовній заяві позивач просила стягувати з відповідача на користь повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового розміру на одну особу, починаючи з дня предявлення позову до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду 04.03.2016 року з даною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] р. н., який навчається, мотивуючи позов тим, що син є студентом «Тернопільського державного медичного університету імені І. Я. Горбачевського», денної форми навчання, що об'єктивно вимагає додаткових витрат. Відповідач є батьком дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється. В позовній заяві позивач просила стягувати з відповідача на користь повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового розміру на одну особу, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення навчання. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] р. н., який навчається в «Тернопільському державному медичному університеті імені І. Я. Горбачевського», на денній формі навчання. Термін навчання закінчується в червні 2020 р. /а. с. 8/. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, суд приходить до висновку, що повнолітній син, який навчається, потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на його утримання. Враховуючи матеріальне становище сторін, необхідність сина в матеріальному забезпеченні, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 04.03.2016 року до [INFO] року без урахування часу зимових та літніх канікул.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду 05.09.2016 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] та на своє утримання з тих підстав, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але неменше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до досягнення нею повноліття, а також аліменти на свою користь на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення сином трьох років, починаючи з дня предявлення позову. В судовому засідання представник позивача завлені вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши позицію сторвн, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення в позові. Дані правовідносини регулюються ст.ст.84 ч. 2, 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін 24.07.2015 року, народився син [PERSON], батьком якого є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання позивача, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивачааліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved