Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружні взаємини між ними припинені з січня 2017 року внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя в сім'ї часто виникають сварки. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити дівоче прізвище - «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 25 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Знамянському ройону реєстраційної служби Знамянського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №5. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинено,спільне господарство не ведуть. Спору про місце проживання дитини та поділ майна між сторонами не має. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною його рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений між ними шлюб існує формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що вказує на відсутність з його сторони зацікавленості у збереженні шлюбу. Таким чином суд, зясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved