Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], по якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. При цьому посилається на те, що відповідач не піклується про дитину, ухиляється від її виховання, матеріально не забезпечує. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримує. У матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 23.05.2016 року, зареєстрована під №742, згідно якої вона дає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина, [PERSON], [INFO] року, просить розглянути справу про позбавлення її батьківських прав за її відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Частина 2 ст. 174 ЦПК України передбачає, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO]., що підтверджується копією свідоцтва про народження наявною в матеріалах справи (а. с. 6). Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.08.2016 року, прийняте рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина, [PERSON], [INFO].. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.3 цієї ж статті, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших учасників процесу, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позов. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Outcome: approved