Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 19.11.2016 р. між нею та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] Між нею та відповідачем тривали час припинені сімейно-шлюбні відносини. Вважає, що причиною припинення сімейно-шлюбних відносин є те, що вони з відповідачем мають різні характери та погляди на життя, що приводило до взаємного непорозуміння та втрати почуттів, спора про дитину та майно не має. Просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В підготовче судове засідання позивач не з,явилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, судові витрати просить покласти на відповідача та розглянути справу у її відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач в підготовче судове засідання не з,явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить розглянути справу у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, сторони одружені з 19.11.2016 року (а.с.9), мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10), сімейно-шлюбні стосунки між сторонами тривалий час припинені, суперечки про дитину та майно немає. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн. Крім того, позивачу необхідно повернути 384,20грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved