Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 24 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, проте подружні відносини між ними не склалися, з квітня 2015 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вважає, що її спільне з відповідачем життя, як подружжя, є неможливим, оскільки сім'я фактично розпалася, зберегти її неможливо, шлюб між ними носить лише формальний характер. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 24 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що складено відповідний актовий запис №15 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.4). Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 18 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с.6), сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Малолітній проживає з матір'ю. Спору про місце проживання дитини немає. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ст.111 Сімейного кодексу України суд надав сторонам строк для примирення, однак таке не відбулося та позивач наполягає на розірванні шлюбу. У п.10 Постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд України надав роз'яснення про те, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, вжиті судом заходи примирення сторін результату не дали, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved