Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить: усунути перешкоди [PERSON] в користуванні та розпорядженні належної їй квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивач вказав , що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васіковой Л.Є. 18 вересня 2002 року, реєстровий номер № 6702. Разом з позивачкою в квартирі зареєстровані: чоловік відповідачки -[PERSON], діти: [PERSON] та [PERSON]. Але на час звернення з позовом до суду в квартирі разом з позивачкою проживає її чоловік [PERSON] та син - [PERSON] [PERSON] приблизно з 2003-2004 року не мешкає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин. З кінця 2003 року він виїхав із квартири, зібрав свої речі та з цього часу перестав користуватися належній їй квартирою. На теперішній час про його місце проживання позивачу невідомо. В судове засідання позивач не з»явилась, на адресу суду представник позивача надала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, також просить суд слухати дану справу без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, повідомлений своєчасно та належним чином про дату та час судового засідання. Треті особи [PERSON] та [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про дату та час судового засідання. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши і оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васіковой Л.Є. 18 вересня 2002 року, реєстровий номер № 6702, копія якого міститься в матеріалах справи. Разом з позивачкою в квартирі зареєстровані: чоловік відповідачки -[PERSON], діти: [PERSON] та [PERSON] відповідно до довідки з місця проживання про склад сім»ї та прописку від 08.05.2018 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Частиною 2 статті 405 ЦПК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію й природні якості землі. Власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання,оскільки відповідач [PERSON] з кінця 2003 року не проживає у вказаній квартирі , не є наймачем зазначеного майна, комунальні послуги не сплачує , а тому можливо усунути перешкоди [PERSON] в користуванні та розпорядженні належної їй квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS] Таким чином суд вважає доведеними обставини позовних вимог, позов обгрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved