Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. У позовній заяві зазначила, що у шлюбі з відповідачем у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач з ними фактично не проживає, а їхня донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 19.03.2019 року у справі 344/20124/18 відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повнолітня. Враховуючи те, що у відповідача було змінено місце роботи, у зв`язку з чим його доходи зросли, просить змінити спосіб стягнення аліментів, та визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини. Просить врахувати, те, що згідно додатку №3 Консультативної довідки, виданої лікарем-консультантом завідуючим відділенням Грищук І.О. від 05.03.2018 р. дитині діагностовано вроджену повну щілину м`якого піднебіння та рекомендовано оперативне лікування. Довідкою №886/37 від 02.04.2019 р. підтверджується те, що дитина потребує домашнього догляду, у зв`язку з чим вона повинна користуватись послугами няні, оскільки змушена працювати, щоб забезпечувати лікування дитини. Оскільки діагностовано хвороби у дитини потребують постійних витрат на лікування, у зв`язку з чим аліменти у розмірі 3 000 гривень не покривають навіть четвертої частини витрат на утримання дитини. Також просить стягнути додаткові витрати на дитину. Так, дитині було проведено три щеплення, вартість яких становила 774,20 грн., 894,15 грн. 859,69 грн., що підтверджується квитанціями та виписками з медичної карти дитини. Сукупна вартість вказаних щеплень становить 2 528,04 грн. Крім цього, багато квитанцій, що підтверджували б вартість витрат на лікування дитини, які вона самостійно понесла, було втрачено. Враховуючи наведене просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а також стягнути понесені додаткові витрати в розмірі 2 528,04 гривень. 23.06.2020 року відповідачем подано письмові пояснення. Як вбачається із наданих пояснень вимоги позовної заяви заперечує частково, вважаю їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на будь-яких доказах. Свої заперечення обґрунтовує наступним. Він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Збройних Силах України - військова частина [NUMBER] . В нього на утриманні є малолітня донька від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Чугуївського міського суду Харківської області (цивільна справа № 636/1008/16-ц провадження № 2/636/870/16) від 25.04.2016 року за виконавчим листом проводиться стягнення аліментів щомісячно в користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2014 року народження, в розмірі 25% грошового забезпечення за місцем одержання грошового забезпечення - військовою частиною [NUMBER] .\~ Тому, з врахуванням даної обставини він не заперечує щодо зміни способу стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі на стягнення в частці від усіх видів доходу - в розмірі 1/6 частки всіх видів грошового забезпечення на утримання його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що розмір його грошового забезпечення в місяць складає 18600 грн. (копія довідки від 30.01.2020 р. № 150/53/32/1/2 додається ), а отже стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки в твердій грошовій сумі складатиме 3150 грн., що відповідає вимогам положень частини другої статті 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовних вимог про стягнення з нього додаткових витрат на дитину заперечує повністю за відсутністю правових підстав. Вказує, що в період 10.11.2018 р. по 13.02.2019 р. він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в Донецькій області. Але, позивач, отримавши з його згоди додаткову платіжну картку (копію) з кодом доступу знімала в м. Івано-Франківську готівку з його зарплатної карточки на своє утримання та на утримання їхньої доньки [PERSON] (як вона йому пояснювала). Так, згідно з випискою АТ КБ «Приватбанк» від 15.01.2020 р. нею було проведено зняття готівки в банкоматі у відділенні банку в м. Івано-Франківську вул. Пасічна, буд. 2А: 05.11.2018 р.- сума 2000 грн.,11.11.2018 р. - сума 8000 грн.,21.1 1.2018 р.-2600 грн.,25.01.2019р.- 11000 грн., 09.02.2019 р.- 10700 грн., якими вона користувалася та витрачала для власних потреб. Отже, позивачка вводить в оману суд, стверджуючи, що тільки вона утримує нашу доньку, адже будь яких доходів вона не має. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Вказала, що даний час шлюб з відповідачем за рішенням суду розірвано. А враховуючи стан здоров`я дитини та необхідність постійного догляду та медичного лікування дитини, розмір аліментів, які вона отримує є недостатнім. Просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Томин Н.В., вимоги позову заперечила частково відповідно до обставин вказаних у письмових поясненнях відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 02.09.2017 року, сторони зареєстрували шлюб 02.09.2017 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2017 року, [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації з ЄДРСР, і це підтверджено учасниками в судовому засіданні, заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2019 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково та вирішено стягувати [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повнолітня. Стягнення аліментів розпочато з 06 грудня 2018 року. З копії консультативної довідки від 05.03.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , встановлено основний діагноз: Вроджена повна щілина м`якого піднебіння; рекомендовано: оперативне лікування. Відповідно до копії довідки №886/37 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді від 02.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , дитина перебуває на диспансерному обліку 13.03.2018 року, має статус «дитина-інвалід», потребує домашнього догляду з 01.04.2019 року. З Виписки із медичної картки амбулаторного(стаціонарного) хворого вбачається, що [PERSON] встановлено повний діагноз: вроджена вада розвитку лицевої ділянки щілина м`якого піднебіння одностороння, два папіломотозні утвори лівої білявушної ділянка; гематогома верхньої повіки лівого ока, дисплазія кульшових суглобів, синдром рухових розладів; функціонуюче овальне відкрите віконечко, додаткові хорди лівого шлуночка, затримка темпів розвитку. З наданих копій чеків та інформованих згод, вбачається що [PERSON] було проведено медичні щеплення, загальна вартість яких становить 2 528,04 грн.. Копії довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення № 75 від 15.01.2020 року, вбачається що [PERSON] дійсно у період часу з 25.07.2018 по 29.10.2018, з 10.11.2018 по 13.02.2019, з 06.03.2019 по 17.03.2019 року безпосередньо брав участь у здійснення вказаних заходів в Донецькій області. Із наданої відповідачем копії довідки про грошове забезпечення, з якого проводиться утримання аліментів №150/53/32/1/2 від 30.01.2020 року, що за період з вересня 2019 року по січень 2020 року [PERSON] нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 92 215,62 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дітей, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дітей», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо додаткових витрат на дитину. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи зазначені позовні вимоги, суд враховує, що малолітня дитина через незадовільний стан здоров`я перебуває на диспансерному обліку. Як зазначено позивачем у позовній заяві та судовому засіданні, через часті хвороби дитини, вона несе витрати на її медичне обстеження та лікування. Суд вважає, що зазначені витрати викликані особливими обставинами (станом здоров`я дитини, зокрема її хворобою, та розвитком дитини) і таки витрати позивачем документально підтверджені, а тому враховуючи матеріальне становище сторін, ненадання позивачем довідки про доходи, враховуючи матеріальне становище відповідача, вказані витрати підлягають одноразовому стягненню з відповідача та користь позивача. Суд не дає оцінки всім іншим, викладеним сторонами, обставинам, а саме посиланням відповідача на те, що за його згодою позивач мала доступ та пароль до його картки та знімала кошти для утримання дитини, оскільки вони не є такими, що мають правове значення для вирішення цього спору. Отже, на підставі викладених у заявах по суті справи аргументів і оцінки наданих сторонами доказів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок на момент подання позову. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. 180-182, 185, 190, 191, 192, 194 СК України,

Outcome: partial