Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернулась 25.11.2020 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначає, що з 15.02.2014 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2015 р. шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. За рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідач рішення суду не виконує, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, з сином не спілкується. Зі слів спільних знайомих позивачу відомо, що відповідач виїхав за межі України. Син проживає з нею та бабусею в квартирі [ADDRESS] , відвідував дошкільний навчальний заклад № 284 «Росинка», за весь час відвідування навчального закладу приводила та забирала дитину з садочку тільки мати. Весь цей час відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні та утриманні, не телефонує синові, не поздоровляє зі святами, не цікавиться його станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком. Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст.ст.19, 141, 150, 157, 164 СК України, за позовом [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Ухвалою від 29.01.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15.03.2021 р. 15.03.2021 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 14.05.2021 р. 14.05.2021 р. розгляд справи відкладено на 09.08.2021 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. 09.08.2021 р. розгляд справи відкладено на 20.09.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи без її участі, рішення по справі просить постановити з урахуванням інтересів дитини, пояснень сторін та висновку органу опіки та піклування. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та представника третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.5). Батько не виконує покладених на нього законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, а саме: довідкою № 44 від 03.12.2018 р. дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 284 «Росинка» ЗМР (а.с.10); довідкою Запорізької спеціалізованої школи фізичної культури № 18 від 19.11.2020 р. (а.с.11), та відповідачем в процесі розгляду справи належними доказами не спростовані (ст.ст.12, 80 ЦПК України). Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької містької ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с.47-48). Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси малолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved