Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття з дати подачі позову, припинити стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), яке проводиться на підставі виконавчого листа (справа №314/132/14-ц, провадження 2/314/307/2014), виданого 03.02.2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області. В обґрунтування позову посилається на те, що дитина [PERSON], на утримання якої позивач сплачував аліменти з 01.10.2015 року проживає з позивачем, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач, представника позивача позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач, представника відповідача в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в межах більш ніж позивач сплачує аліменти. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької області (справа №314/132/14-ц, провадження 2/314/307/2014) від 29.01.2014 з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON], [INFO] є дитиною сторін, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС №029229 виданого Павлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 10.04.2002. Відповідно до довідки №01-21/853 від 31.05.2016 Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, [PERSON] з 01.10.2015 проживає з батьком. На утримання дитини відповідач матеріальну допомогу надає. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За визначенням ч.2,3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з батьком, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, а саме з 01.07.2016 р. до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд, з метою забезпечення балансу прав та обовязків сторін та дітей, приходить до висновку про необхідність врегулювання способу (розміру та порядку) виконання батьками обов'язку утримувати дитину - сина [PERSON] [INFO], та визначає аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, [PERSON], [INFO], починаючи з 01.07.2016 року, стягнуті на підставі виконавчого листа (справа №314/132/14-ц, провадження 2/314/307/2014). Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial