Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свій позов обґрунтовує тим, що від з 14.07.2000 року по 10.05.2016 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] Від даного шлюбу у них є спільні діти - дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач фактично проживає окремо, вихованням та життям дітей він не цікавиться, ніяких зв'язків з ними не підтримує, матеріальної допомоги на утримання не надає, має заборгованість по аліментах. Дочка навчається в 10-А класі Княгинівської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки». Школою постійно організовуються поїздки дітей по Україні та за кордон. Через відсутність нотаріальної згоди батька на виїзд дитини за кордон, дочка фактично була позбавлена можливості прийняти участь у поїздці м. Луцьк-Відень-Дрезден-Прага-Берлін. Неодноразово вона зверталася з проханням до відповідача надати дочці дозвіл на виїзд за кордон, однак він не з'явився до нотаріуса для підписання відповідного документу, а згодом зовсім вимкнув телефон та не виходить на зв'язок. У травні 2017 року школою знову організовуватиметься поїздка до м. Люблін Республіки Польща, однак позивач позбавлена можливості реалізувати право дитини на виїзд за кордон. За таких обставин, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила надати дозвіл на тимчасові виїзди за кордон України неповнолітній [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON] до країн СНД і країн Європейського союзу, Італійської Республіки, Австрійської Республіки, Королівства Бельгія, Республіки Болгарія, Об'єднаного королівства Великобританії та Північної Ірландії, Грецької Республіки, Республіки Естонія, Республіки Ірландія, Королівства Іспанії, Федеративної республіки Німеччина, Республіки Кіпр, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Великого Герцогства Люксембург, Республіки Польща, Португальської Республіки, Румунії, Республіки Словакія, Республіки Словенія, Республіки Угорщина, Французької Республіки, Чеської республіки, Королівства Швеція, Республіки Молдова до досягнення дитиною повноліття до [INFO] року, дозволити їй виготовляти всі документи, необхідні для виїзду за межі України її дочки без згоди батька. Уточнений позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні висловила свою думку, що позов підставний і задоволення позову буде відповідати інтересам дитини. Враховуючи клопотання позивача, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Шлюб між сторонами було розірвано 22.04.2016 року, що підтверджується копією заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 22.04.2016 року (а.с.6). Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], яка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, жодних зв'язків з дочкою не підтримує, позивачу невідоме місце перебування відповідача. Довідкою Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 201 від 20.03.2017 року підтверджено, що [PERSON] у будинку [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає ( а.с. 8). Згідно довідки Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби № 453 від 15.03.2017 року [PERSON] з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року аліментів від [PERSON] на утримання дітей не отримувала (а.с.9). Неповнолітня дочка [PERSON] навчається у 10-А класі Княгинівської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки». Згідно довідки Княгинівської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» № 82 від 20.03.2017 року [PERSON] повинна була взяти участь в екскурсійній поїздці за маршрутом м. Луцьк-Відень-Прага-Берлін з 25 березня по 30 березня 2017 року, але батько не дав дозволу на виїзд дитини за кордон (а.с.11). Згідно довідки Княгинівської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки» № 83 від 20.03.2017 року у травні 2017 року буде організовуватись екскурсійна поїздка для учнів школи у м. Люблін Республіки Польща (а.с.12). Однак, через відсутність нотаріальної згоди батька на виїзд дитини за кордон, [PERSON] фактично позбавлена можливості приймати участь у поїздках за кордон України. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України. Статтею 10 пунктом 2 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Відповідно до Конвенції, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; відповідно до зобов'язання… за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на в'їзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою возз'єднання сім'ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином, Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сім'ї (ст. 10 п. 1). Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України). Отже, правило щодо права дитини на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ст. 313 ч. 3 ЦК України), не є абсолютним. Спеціальне законодавство передбачає у випадку відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон і виникнення відповідного спору вирішення такого судом, в т.ч., шляхом вирішення питання про надання дозволу на відповідні дії одному з батьків без згоди на їх вчинення другим. Кожна особа має право на проживання в сім'ї, особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст.4ч. 3, ст.7ч.ч. 7, 8СК України). За змістом ст.ст.150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості отримати згоду батька неповнолітньої [PERSON] [PERSON] на виїзд дитини за кордон з метою екскурсійних поїздок. Обставин, які обмежують право неповнолітньої [PERSON] на тимчасовий виїзд за межі України суд не вбачає, а тому, враховуючи, що виїзд за кордон є в інтересах дитини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення, оскільки підтверджуються відповідною квитанцією. У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. та витрати на оплату оголошення у пресі в розмірі 150 грн. 00 коп.

Outcome: approved