Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідачів, що проживають у квартирі [ADDRESS], про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, яка утворилась в період з 01.03.2010 року по 01.04.2015 року у сумі 18835 гривень 43 копійки, суми інфляційних витрат у розмірі 9123 гривні 01 копійка та трьох відсотків річних у розмірі 2560 гривень 17 копійок, а також судових витрат, посилаючись на ті обставини, що відповідачі за послуги не сплачують та добровільно заборгованість не погашають. З аналогічними вимогами позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, але ухвалою суду №2с/263/243/2015 від 05 березня 2015 року його було скасовано та роз'яснено право звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку, у зв'язку з чим представник позивача був змушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала письмові заперечення проти позову, у яких зазначено, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Будь-яких договорів з ККП «Маріупольтепломережа» вона ніколи не підписувала, в зв'язку з чим відсутні підстави для отримання послуг з теплопостачання та гарячої води, а відповідно нарахування будь-яких сум є безпідставним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своїх заперечень суду заявив, що власником квартири [ADDRESS] є одноособово його дружина [PERSON] Він разом із дружиною проживають у зазначеній квартирі, у якій також до 23.04.2015 року був зареєстрований їх син [PERSON] Між відповідачами та позивачем немає договору про надання послуг, у зв'язку з чим вони не вважають себе зобов'язаними сплачувати позивачу надані їм послуги, які, крім того, є неякісними. Гарячою водою вони не користуються, оскільки встановили електричний нагрівач води, але не зареєстрували, його, у зв'язку з відсутністю договору. Крім того, труби опалення тривалий час не обслуговувалися, в зв'язку з чим він вимушений обігрівати квартиру електроприладами. Просив відмовити позивачеві також у стягненні інфляційних витрат та трьох відсотків річних та при розгляді позовних вимог застосувати строк позовної даності три роки з дати подання позову: з квітня 2012 року по квітень 2015 року. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з відомостями про право власності, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (станом на 22.07.2015 року), квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 22.07.2002 року, засвідченого нотаріально. Відповідно до особового рахунку [NUMBER], виданого ЖКП «Житло-Центр» 05.08.2015 року, наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], членами його сім'ї є: [PERSON] (мати) та [PERSON] (син). ККП «Маріупольтепломережа» суду наданий розрахунок щомісячної плати, яку повинні оплачувати відповідачі за період з 01.04.2012 року по 01.04.2015 року, з якого вбачається відсутність оплати у вказаний термін та наявність заборгованості, з урахуванням перерахунків, у сумі 11488,06 гривень, при цьому сума інфляційних витрат складає 4160 гривень 76 копійок, три відсотки річних складають 514 гривень 91 копійка. Також надані акти готовності до опалювального сезону будинку [ADDRESS] за кожен рік, починаючи з 2010 по 2015 рік, а також акти на включення центрального опалення вищевказаного будинку, акт зняття теплового вузла з комерційного обліку у зв'язку з непридатністю до використання від 18 лютого 2010 року, що підтверджує діяльність ККП «Маріупольтепломережа». Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.17, ст.35 «Правил користування приміщенням жилих будинків та прибудинкової території», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власники (наймачі) квартир зобов'язані вчасно оплачувати квартплату й комунальні послуги. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи відповідачів щодо відсутності у них обов'язку сплачувати надані їм послуги у зв'язку з відсутністю між сторонами офіційно укладеного письмового договору, оскільки між сторонами існують фактичні договірні відносини, які регулюються зокрема Законом України «Про житлово-комунальні послуги» яким передбачено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, а крім цього ще й обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. На зазначені правовідносини поширюється і дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відсутність письмового договору в цьому випадку не позбавляє споживачів обов'язку щодо оплати за надані їм послуги. Суд вважає, що відповідачами не надані суду докази неналежного та неякісного надання послуг ККП «Маріупольтепломережа», оскільки теплова енергія на будинок [ADDRESS] позивачем постачалась. Проте, внутрішньо будинкова система опалення знаходиться на балансі ЖКП «Житло Центр», тому для вирішення питання про перерахунок нарахувань за недопоставлені послуги по центральному опаленню відповідачам необхідно звертатись до ЖКП «Житло Центр». Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Наведені вимоги законодавства вказують на те, що саме відповідачка [PERSON], як єдиний власник нерухомого майна, повинна сплачувати комунальні послуги, в тому числі за користування тепловою енергією, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ч.2 ст.215, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, відповідачкою порушено зобов'язання з оплати послуг за користування тепловою енергією, а отже з неї, як з власниці квартири на користь ККП «Маріупольтепломережа» підлягає стягненню заборгованість за користування тепловою енергією за період з 01.04.2012 року по 01.04.2015 року, а також сума інфляційних витрат у розмірі та три відсотки річних. В задоволенні інших позовних вимог позивача слід відмовити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати у розмірі 314,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial