Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання спільної часткової власності на будинок, в позові посилається на те, що в 2001р. перебуваючи у шлюбі з відповідачем, вони придбали за договором купівлі - продажу житловий будинок який розташований за адресою [ADDRESS]. На даний час шлюб між ними розірвано, і виникла потреба в розподілі нажитого нерухомого майна. На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати житловий будинок спільним майном подружжя; визнати за нею та відповідачем право власності за кожним на 1/2 частку спірного житлового будинку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, з'ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, враховуючи наступне. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданий особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.11.1997 року (а.с.7). На підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.07.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). Під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі - продажу від 20.06.2001 року сторонами придбано у власність житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 10). Даний договір купівлі - продажу оформлено на покупця [PERSON]. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що сторонами не доведено підстав для відступу від положення закону щодо рівності часток подружжя, суд вважає за необхідне визнати житловий будинок [ADDRESS] спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved