Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач вказує, що вона за договором дарування від 16.10.2004 є власницею [ADDRESS]. На даний час за вказаною адресою прописана і відповідач, як колишній власник квартири, але з 2004 року фактично там не проживає, місце її перебування на даний час невідоме, її речей у квартирі не має. Позивач зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому вона просить суд визнати відповідно до ст. 72 ЖК УРСР відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщення за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, б. 44, кв. 2. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась. Поштове повідомлення повернулось з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивача та третьої особи про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власницею [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 16.10.2004 року №4226, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], витягом про реєстрацію права власності №51463332 від 21.10.2004 та копією технічного паспорту на [ADDRESS]. /а.с. 7,8,9-11/ Згідно довідки про реєстрацію місця проживання Державної міграційної служби України УДМС у Запорізькій області за обліками адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області від 17.01.2017 [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. /а.с. 19/ Згідно довідки голови квартального комітету №60 від 11.11.2016 [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає з 2004./а.с.12/ Ця обставина також зазначена у довідці за підписами сусідів позивача./а.с.13/ Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2004 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. ст.72 ЖК Української РСР вказує, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни, провадиться в судовому порядку. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідача такою, що втратила право користування [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved