Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінансова ініціатива» на її користь суму депозиту (вкладу) 9 800,00 доларів США; проценти за користування депозитними коштами в розмірі 238,76 доларів США; інфляційні в сумі 3 624,43 грн., три проценти річних в сумі 883,06 грн. Уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінансова ініціатива» на її користь суму депозиту (вкладу) 9 800,00 доларів США; проценти за користування депозитними коштами в розмірі 513,97 доларів США; три проценти річних в сумі 2103,70 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 03 червня 2014 року вона уклала з начальником Дніпропетровського відділення №12 ПАТ Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» Авраменко Олегом Володимировичем Договір банківського вкладу (ВКЛАД «ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНИЙ» №318667 від 03.06.2014р. та внесла вклад в розмірі 10 000,00 доларів США на строк до 08.06.2015р. (з можливістю дострокового розірвання договору в період з 02.09.2014 по 05.09.2014р.)., розмір процентної ставки склав 12,5 % річних. Внесення нею суми вкладу підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 3931 від 03.06.2014р. 25.04.2014р. вона відкрила в Банку поточний рахунок в доларах США [NUMBER], на який їй у кінці строку дії Договору банківського вкладу перераховувались грошові кошти з Депозитного рахунку. Згідно умов Договору банківського вкладу, проценти виплачуються щомісячно, кожного 3 (третього) числа місяця на поточний рахунок, відкритий на ім'я вкладника в Банку, де потім вкладник міг знімати їх за допомогою платіжної картки Банку. Проценти по Договору банківського вкладу вона отримувала своєчасно. Розділом 2 Договору банківського вкладу у підрозділі «Дострокове розірвання договору» передбачені періоди, в які за ініціативою Вкладника, у нього є можливість розірвати Договір банківського вкладу. Одним із таких періодів був період з 02.09.2014р. по 05.09.2014р. У зв'язку із сімейними обставинами, вона скористалась правом, передбаченим Договором банківського вкладу та 04.09.2014р. подала заяву з проханням достроково видати суму вкладу у сумі 10 000,00 доларів США, тобто розірвати дію Договору банківського вкладу. Після подання заяви, грошові кошти з її вкладного рахунку були зараховані на її поточний рахунок в доларах США у повній сумі, а проценти, розраховані на день розірвання Договору банківського вкладу, були перераховані на її платіжну картку. У той же час, вона просила видати з її поточного рахунку грошові кошті в сумі 10 000,00 доларів США, що були перераховані з Депозитного рахунку, але працівники Банку відмовили їй в отриманні цих коштів з поточного рахунку, так як у наявності готівковими коштами у відділенні Банку не було в наявності такої суми. Так, їй було запропоновано звернутись до Відділення Банку на наступний день, після підкріплення Банком готівковими коштами Відділення Банку. 05.09.2014р. грошових коштів для видачі готівкою знову не було. Після цього, вона неодноразово зверталась до Відділення Банку, але тільки 12.09.2014р. їй було виплачена з поточного рахунку частина грошових коштів в розмірі 200,00 доларів США, а сума в розмірі 9 800,00 доларів США до теперішнього часу залишилась не повернутою. 02.10.2014р. вона звернулась до Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області (за місцезнаходженням Банку), Управління Національного банку України в Дніпропетровській області (за місцем розташуванням Відділення Банку, що обслуговує мене) та до відповідача з проханням розібратись з питанням повернення її заощаджень з поточного рахунку та листами Національного банку України №12-101/18679 від 13.10.2014р., №10-014/9814 від 24.10.2014р. була поінформована про те, що грошові кошти знаходяться на її поточному і вона має право ними розпоряджатись. Від відповідача з цього приводу відповіді вона не отримала, гроші не повернуті. Договір у силу ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. В ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках Відповідно до ч. 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Так, судова палата у цивільних справах Верховного суду України в своєму рішенні (Постанова від 18.09.2013р. та Постанова від 23.05.2013р.) визначилась з правом вкладника отримати проценти на суму вкладу від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові на підставі частини 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України. Оскільки відповідачем неправомірно утримуються грошові кошти, якими він користується у власних інтересах, вона вважає, що має право отримати проценти за договорами, які підлягають стягненню за весь час знаходження грошових коштів у Банку, тобто, по день винесення рішення суду. Так як станом на 14.11.2014 р. сума вкладу повернута не в повному обсязі, розрахунок процентів складений на 14.11.2014р., складає суму 238,76 доларів США. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, судова палата у цивільних справах Верховного суду України в своєму рішенні (Постанова від 20.11.2013р.) визначилась з правом вкладника стягнути з банка проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Тому, вважає, що має право на повернення вкладу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Розрахунок суми інфляційних за весь час прострочення, станом на 14.11.2014р. складає суму 3 624,43 гривень, а сума трьох процентів річних від простроченої суми станом 14.11.2014р. складає суму 883,06 грн. В судове засідання позивач надала заяву про розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. У відзиві на заперечення відповідача додатково зазначила, що факт чинення перешкод у розпорядженні її власністю - грошовими коштами на поточному рахунку, підтверджується, поміж іншого, тим, що вона у період з 23.12.2014р. по 03.02.2015р. подала до відділення банку, 12 заяв з проханням видати їй з його поточного рахунку її грошові кошти в розмірі 9800,00 доларів США, але її заяви залишились без відповіді та без задоволення, що ще раз підтверджує те, що Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, викладені в Договорі банківського рахунку № 26201001097251 від 25.04.2014р. Звертає увагу на те, що відповідач зі своєї сторони не вірно тлумачить умови договору банківського вкладу №318667 від 03.06.2014р. та відповідно до цього безпідставно закрив депозитний рахунок та перерахував грошові кошти з нього на поточний рахунок, оскільки п. 4.2. Договору банківського вкладу визначено, що остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) у «Дату повернення вкладу» здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі заяви. У випадку дострокового розірвання Договору банківського вкладу остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) здійснюється у день дострокового розірвання договору у готівковій формі через касу банку. Вважає, що на підставі умов договору банківського вкладу, останній є чинним, та таким, що не може припинити свою дію до повного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, повернення вкладу та нарахованих процентів. Згідно частини 5 статті 1061 Цивільного кодексу України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Тому, вважає, що має всі правові підстави для донарахування суми процентів на неповернуту суму вкладу за весь час такого неповернення. Позивач погоджується з тим, що оскільки вклад був внесений на депозитний рахунок в іноземній валюті, а індекс інфляції внаслідок знецінення грошових коштів може бути застосований тільки щодо зобов'язань у гривні, то вимоги про стягнення інфляційних втрат не гуртуються на нормах закону. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходили. Відповідно до письмових заперечень, позовних вимог не визнають повністю, просять їх відхилити, посилаючись на те, що заборгованості перед позивачем не існує, і кошти повернені в повному обсязі на рахунок позивача, де наразі й знаходяться в його володінні. Відповідно до п 1.8 Постанови НБУ №492 від 12.11.2003р. поточний рахунок це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. 04 вересня 2014р. вклад [PERSON] в розмірі 10 000,00 дол.США був повернутий на поточний рахунок [NUMBER] з якого були внесені кошти на депозит. З 04 вересня 2014р. договір банківського вкладу №318667 від 03.06.2014р. є завершеним. Депозитний рахунок [NUMBER] після списання з нього суми вкладу автоматично був закритий разом з завершенням договору. [PERSON] з 04 вересня 2014р. банківського вкладу в ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» за договором вказаним в позовній заяві не має. ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» з 04 вересня 2014р. не розпоряджається депозитом [PERSON], оскільки депозитний рахунок [NUMBER], на якому містився банківський вклад вже закрито, а сума самого вкладу була перерахована на поточний рахунок [NUMBER], яким володіє Позивач для подальшого розпорядження коштами на власний розсуд. Позивач вільно користується рахунком [NUMBER], що підтверджується випискою по рахунку. [PERSON] може не тільки знімати кошти готівкою, що вона зокрема і зробила 12.09.2014р., але і розпоряджатись своїми поточними коштами в будь-який інший спосіб передбачений чинним законодавством. Згідно розділу 2 договору №318667 від 03.06.2014р. сума нарахованих процентів виплачується Банком щомісячно кожного 3 числа місяця шляхом безготівкового перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок Вкладника. Відповідач належним чином виплачував нараховані відсотки на картковий рахунок Позивача [NUMBER]. Рахунок [NUMBER] не є депозитним (вкладним) і не передбачає нарахування будь-яких відсотків за зберігання на ньому коштів, а тому?вимоги про стягнення відсотків та штрафних санкцій не обґрунтовані. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 03.06.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу №318667 (Вклад «Інтернаціональний»), на умовах якого позивач передала відповідачу у платне користування, під 12,5% річних, на строк до 08.06.2015 року грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. Умовами договору передбачено можливість дострокового розірвання договору шляхом подання письмової заяви не менш ніж за 21 день до закінчення дії договору. 04.09.2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про дострокову видачу вкладу. Умовами договору банківського вкладу визначено, що у разі дострокового розірвання договору у період з 02.09.2014 року по 05.09.2014 року банк здійснює перерахунок процентів, нарахованих на весь фактичний строк знаходження вкладу на депозитному рахунку за ставкою 12,5% річних та з урахуванням положень п.4 цього договору. Відповідно до п.4 договору, проценти по вкладу нараховуються щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, за весь фактичний строк знаходження вкладу на депозитному рахунку. При нарахуванні приймається фактична кількість днів у місяці та фактична кількість днів у році. Відповідно до п.4.2 Договору банківського вкладу визначено, що остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) у «Дату повернення вкладу» здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі заяви вкладника. У випадку дострокового розірвання Договору банківського вкладу остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) здійснюється у день дострокового розірвання договору у готівковій формі через касу банку. При достроковому поверненні вкладу Банк здійснює перерахунок суми нарахованих процентів відповідно до п.2 цього договору та утримує з вкладу суму надмірно сплачених процентів. Внесення коштів позивачем підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №3931 від 03.06.2014 року. Листом від 02.10.2014 року позивач поскаржилась до Національного Банку України та Голови правління ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» з приводу неповного повернення її вкладу та нарахованих відсотків. Листом Головного Управлінні НБУ по м.Києву від 13.10.2014 року повідомлено позивача про те, що належні до виплати кошти перераховані ні її поточний рахунок та вона має змогу ними розпоряджатись. Листом Управління НБУ в Дніпропетровській області від 24.10.2014 року роз'яснено позивачу зміст обмежень, встановлених Постановою Правління НБУ від 29.08.2014 року №540. Відповідно до виписки по депозитному рахунку позивача [NUMBER] та за поточним рахунком позивача [NUMBER], 04.09.2014 року з депозитного рахунку на поточний рахунок було перераховано грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США. 12.09.2014 року позивачем було отримано з поточного рахунку 200 доларів США. У період з 23.12.2014 року по 03.02.2015 року позивач подала до відповідача 12 заяв про видачу вкладу в розмірі 9800 дол.США. Випискою по поточному рахунку позивача [NUMBER] за період з 23.04.2014 року по 03.02.2015 року спростовується твердження відповідача щодо можливості розпорядження коштами на поточному рахунку, оскільки крім отриманої 12.09.2014 року суми в 200 дол.США, інших випадків видачі коштів позивачу не було. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частинами 1 та 2 ст.1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01 листопада 1996 року, вирішуючи спори, що випливають із права приватної власності громадян, суди повинні виходити з положень ст. 41 Конституції України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права не можуть бути обмежені. Змістом права власності є право володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відмовляючись видати грошові кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж Протоколу є додатковою статтею Конвенції. Згідно ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У порушення цих норм Позивач позбавлений права користуватися своїм майном, у даному випадку майном є грошові кошти, які Відповідач до цього моменту так і не повернув, при цьому протиправно перерахував їх на поточний рахунок позивача, оскільки умовами договору було передбачено остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) у день дострокового розірвання договору у готівковій формі через касу банку. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Враховуючи, що вклад не повернено у порядку, визначеному договором, підлягають стягненню відсотки в межах заявлених вимог, відповідно до розрахунку позивача, з яким погоджується суд, за період з 05.09.2014 року по 04.02.2015 року, в сумі 513,39 дол.США., а також на підставі ст.625 ЦК України три відсотки річних, за порушення строку виконання зобов'язання, в сумі 2103,70 грн. Оскільки вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат не грунтуються на вимогах закону, позивачем не підтримуються, в цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Таким чином, оскільки підлягає до стягнення сума 10313,39 дол. США, курс долара США станом на 05.02.2015 року становить 17,99 грн., з урахуванням трьох відсотків річних в сумі 2103,70 грн., ціна позову складає 187641,59 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial