Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 05.07.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис № 7330, на підставі якого на користь АТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.05.2010 року за 2572 днів з 21.05.2010 року по 05.06.2017 року, а саме: 37161,40 грн., з урахуванням: 1) заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20000,55 грн.; 2) відсотків у розмірі 4055,09 грн., 3) пені в розмірі 10859,98 грн., 4) штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання батьківських послуг: - штрафи (фінансова частина) 500,00 грн., - штрафи (відсоток від суми заборгованості) 1745,78 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір № б/н від 21.05.2010 року вона з АТ КБ «ПриватБанк» не укладала, вказана заборгованість належить не їй. Крім того, [PERSON] зазначила, що позасудовий спосіб звернення стягнення можливий протягом встановленого законом трирічного строку позовної давності з моменту виникнення у кредитора права на позов, що в даному випадку сплинув. Сума штрафів, яка підлягає стягненню згідно з виконавчого напису нотаріуса є також незаконною вимогою АТ КБ «ПриватБанк», оскільки згідно зі ст.ст. 266,258 ЦПК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факт безспірності заборгованості відносно якої вчинявся виконавчий напис, а також дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку на звернення, чим порушив ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 05 липня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 7330, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 37161,40 гривень за кредитним договором № б/н від 21.05.2010 року, укладеним між [PERSON] з публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та про стягнення з неї витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800,00 грн. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином. Надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, справу слухати без представника АТ КБ «ПриватБанк». У своєму відзиві представник відповідача заперечує проти позову, оскільки відповідно до п. 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивачу на його адресу, яка зазначена в позові, було направлено письмову вимогу про усунення порушення за договором. Разом з тим, позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. У своїй позовній заяві боржник не оспорює наявність заборгованості перед банком або наявності боргу в меншому розмірі, не надає жодних підтверджень виконання своїх обовязків, тобто не спростовує ані факту заборгованості, ані розміру боргу, зазначеного у виконавчому написі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та представник третьої особи Центрально-Міський відділу ДВС міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце засідання повідомлялися належним чином, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі статті 34 ч. 1 п. 19, ст.ст. 87-89\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7330, про стягнення на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по кредитному договору № б/н від 21.05.2010 року заборгованості з боржника [PERSON] за 2572 днів з 21.05.2010 року по 05.06.2017 року, а саме: 37161,40 грн., з урахуванням: 1) заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20000,55 грн.; 2) відсотків у розмірі 4055,09 грн., 3) пені в розмірі 10859,98 грн., 4) штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання батьківських послуг: - штрафи (фінансова частина) 500,00 грн., - штрафи (відсоток від суми заборгованості) 1745,78 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800,00 грн. За\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно з п.1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.2 вказаного Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, згідно розяснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, повязаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Також слід враховувати, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частини),з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника. Також обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність майнових вимог до боржника, при цьому, ця безспірна вимога не потребує додаткового доказування, однак вона так само як і безспірність боргу боржника повинні підтверджуватись належними документами. Також обовязковій перевірці підлягає встановлення строку, з якого у кредитора виникло право вимоги до боржника і чи не сплинув вказаний строк на момент звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. З вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що заборгованість позивача при вчиненні виконавчого напису нотаріуса обчислювалась за 2572 днів з 21.05.2010 року по 05.06.2017 року, тоді як нотаріус може вчиняти виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а якщо для вимоги за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, нотаріусом не було перевірено додержання відповідачем строків на звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, не зясовано коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу з боржника, не надано цим обставинам відповідної правової оцінки. За таких обставин слід констатувати, що вчинивши 05 липня 2017 року виконавчий напис приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] допустив порушення п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вказаний виконавчий напис було вчинено за період, який значно перевищує три роки з дня виникнення права вимоги у відповідача. Позицію представника відповідача з приводу того, що позивач не оскаржує наявність чи суму заборгованості, суд не може прийняти до уваги, оскільки позивач повністю не визнає наявність кредитних правовідносин та заперечує отримання кредитних коштів, про що свідчить витяг з кримінального провадження № 12016040770002614 (а.с. 12). Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» при зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, не було надано всіх належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості та періоду її виникнення, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису, відповідно до вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат»\~та порушує принцип безспірності заборгованості, за яким можливе здійснення виконавчого напису. Враховуючи встановлені обставини справи суд вважає, що надані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису не можна вважати безспірними, оскільки вони не підтверджують безспірність заборгованості в зазначеному розмірі та періоду її виникнення, у звязку з чим суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису від 05 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] не було належним чином перевірено факту безспірності заборгованості та періоду її виникнення, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 7330, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням норм законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved