Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про визнання права власності на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.11.2007 між ними було зареєстровано шлюб. 24.06.2016 шлюб між сторонами було розірвано. Під час перебування у шлюбі було укладено Договір купівлі-продажу квартири від 11.04.2014, покупцем у якому було зазначено [PERSON] . За вищевказаним договором було придбано однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 18,5 кв.м., загальною площею 39,1 кв.м. за 84 240,00 грн. Станом на сьогоднішній день у [PERSON] є бажання встановити право власності на її частину вищезгаданої квартири. У зв`язку з вищевикладеним просить суд припинити право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 18,5 кв.м., загальною площею 39,1 кв.м. Визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 18,5 кв.м., загальною площею 39,1 кв.м. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштової кореспонденції та оголошенням про виклик на розгляд справи розміщеним на сайті «Судової влади України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 24.11.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області було зареєстровано шлюб між сторонами. Під час перебування сторін у шлюбі відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 11.04.2013 у [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] , житловою площею 18,5 кв.м., загальною площею 39,1 кв.м. За домовленістю сторін квартира була продана за 84 240,00 грн. Договір купівлі-продажу квартири від 11.04.2013 було посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1412. Також право власності відповідача на квартиру було зареєстровано, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2269878 від 11.04.2013. 24.06.2016 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 , від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] , житловою площею 18,5 кв.м., загальною площею 39,1 кв.м., була придбана за час перебування сторін у шлюбі, то суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved