Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу в 1980 р. був виданий ордер на [ADDRESS]. На момент звернення до суду в квартирі зареєстровано 11 чоловік. [PERSON] та [PERSON] є доньками позивача, однак не мешкають за місцем реєстрації, виїхали з України і не мають наміру повертатись. [PERSON] є сином позивача, однак з 2009 р. в квартирі не проживає, е підтримує будь-яких стосунків з сім»єю. Позивач на підставі положень ст.ст. 71, 72 ЖК України просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, оскільки вони не мешкає за місцем реєстрації без поважних причин, змінили місце проживання, не несуть витрат на утримання майна. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом належним чином, в зв»язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.1980 р. виконавчим комітетом Мінськогої районної Ради народних депутатів мКиєва [PERSON] був виданий ордер [NUMBER] на право зайняття квартири [ADDRESS] з сім»єю у складі 8 осіб, а саме: [PERSON], чоловік - [PERSON], сини - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], доньки: [PERSON], [PERSON]. На час розгляду справи в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2013 р. виїхала за межі України та не має наміру повертатись, про що вона повідомила в заяві, адресованій суду. Крім того, [PERSON] проживає за межами України з 27.07.2011 р., про що вона також повідомила в своїй заяві, адресовані суду, а також підтверджується відмітками в паспорті громадянина України для виїзду за кордон. [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 2009 року. Дані обставини також підтверджуються актами № 57, № 36, виданими КП ЖЕД -107 Голосіївського району м. Києва. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів,опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу , заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В роз»ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Також дана постанова містить роз»яснення щодо порядку визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.107 ЖК України. Верховний Суд України звернув увагу, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Хоча позивач і просить визнати [PERSON]. [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщення згідно з ст..ст.71, 72 ЖК України, однак як підставу звернення до суду з даними вимогами зазначає те, що останні добровільно змінили місце проживання, а тому суд вважає за необхідне застосувати норму закону, яка регулює даний вид правовідносин, а саме ст.107 ЖК України, і це не є зміною підстав позову. З огляду на положення ст.107 ЖК України суд вважає, що [PERSON]. [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з часу їх вибуття з даного жилого приміщення, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України, оскільки останній протягом шести місяців не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, що підтверджується належними у справі доказами. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved