Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), який неодноразово уточнювала (а.с.18-20,49), посилаючись на наступні обставини. У вересні 1995 року у неї було вкрадено автомобіль АУДІ-100, реєстраційний номер р7228ЯА, рік випуску - 1992, № кузова WAUZZZ4AZMA076194. В той день, коли було викрадено автомобіль, автомобілем користувався її чоловік [PERSON]. За фактом незаконного заволодіння автомобілем, її чоловіком [PERSON] було подано заяву до Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. На підставі заяви [PERSON] 28.09.1995 року було порушено кримінальну справу № 35019 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. 28.09.1995 року автомобіль АУДІ-100, реєстраційний номер р7228ЯА, рік випуску - 1992, № кузова WAUZZZ4AZMA076194, було внесено до бази даних розшукуваних транспортних засобів. Ініціатор розшуку Нікопольський МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Однак, до теперішнього часу вищевказаний автомобіль не знайдено, відповідальних осіб за його викрадення до кримінальної відповідальності не притягнуто. Вищевказаний автомобіль до теперішнього часу залишається у базах даних розшукуваних транспортних засобів. Натомість, згідно листа Нікопольського МВ (з обслуговування міста Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області № 23329 від 16.10.2015 року було повідомлено, що у провадженні слідчого Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області перебувала кримінальна справа № 35019, порушена 28.09.1995 року на підставі заяви [PERSON] за фактом незаконного заволодіння автомобілем «Ауді-100», реєстраційний номер р7228ЯА, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Після проведення у повному обсязі слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, особу, причетну до вчинення вказаного злочину, не встановлено. 30.10.2010 року Нікопольським міськрайонним судом кримінальну справу було закрито на підставі ст.11-1 КПК України (1960 року) у звязку з закінченням строків давності притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Станом на 16.10.2015 року ні від Нікопольського МВ (з обслуговування міста Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області, ні від Нікопольського міськрайонного суду відповідна ухвала не надходила. Згідно листа заводу виробника AUDI AG\~(м. Інгольстадт, Німеччина) від 24.10.2015 року вартість автомобіля AUDI з ID: WAUZZZ4AZMA076194 у Німеччині на час випуску з заводу в 1991 році коштував 47107,00 німецьких марок, що дорівнює 27710,00 американський доларів. За час експлуатації автомобіля пробіг склав 82000 км., що складає 30 % втрати початкової вартості, що обумовлено тим, що AUDI AG\~(завод-виробник) гарантує пробіг 1000000 км. Позивач на підставі ст.1177 ЦК України остаточно просила відшкодувати завдану їй, як потерпілій, матеріальну шкоду в сумі 600000 грн. 00 коп. за рахунок держави, так як не встановлено особу, яка вчинила злочин. 14.03.2017 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності у звязку з тим, що її представник знаходиться на лікуванні в Дніпропетровському обласному госпіталі (а.с.102). Представник відповідача Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про що свідчить наявний в матеріалах справи витяг з журналу вихідної кореспонденції про отримання представником повідомлення з викликом на 21.03.2017 року о 09.00 год. (а.с.103). Причини неявки суду не відомі. Від відповідача заяви про відкладення справи чи про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, як і заперечень на позов. Представник відповідача Державної Казначейської служби України в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання повідомлення з викликом на 21.03.2017 року о 09.00 год. (а.с.100). Причини неявки суду не відомі. Заяви про відкладення справи чи про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, як і заперечень на позов. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Власником автомобіля АУДІ-100, реєстраційний номер р7228ЯА, рік випуску 1992, колір синій перл., двигун AAR 040568, шасі (рама) б/н, кузов WAUZZZ4AZMA076194, рік випуску 1992 є позивач [PERSON] (а.с.5,7). Згідно листа Нікопольського МВ (з обслуговування міста Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області № 23329 від 16.10.2015 року (а.с.10), у провадженні слідчого Нікопольського МВ (з обслуговування міста Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області перебувала кримінальна справа № 35019, порушена 28.09.1995 року на підставі заяви [PERSON] за фактом незаконного заволодіння автомобілем «Ауді-100», реєстраційний номер р7228ЯА, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Після проведення у повному обсязі слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, особу, причетну до вчинення вказаного злочину, не встановлено. Враховуючи це, досудове слідство у кримінальній справі було призупинено на підставі п.3 ст.206 КПК України (1960 року). 30.10.2010 року Нікопольським міськрайонним судом кримінальну справу було закрито на підставі ст.11-1 КПК України (1960 року) у звязку з закінченням строків давності притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. [PERSON] чоловік позивача (а.с.22), згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с.5) мав право керувати автомобілем. З 28.09.1995 року вказаний автомобіль АУДІ-100, реєстраційний номер р7228ЯА перебуває у розшуку, на даний час вказаний автомобіль не знятий з розшуку (а.с.6,7). Позивач підставою для звернення до суду з позовом зазначає ст.1177 ЦК України. Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. На сьогодні єдиним окремим законом про відшкодування шкоди, завданої злочином, за рахунок Державного бюджету України, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року №\~266/94-ВР, відповідно до положень якого підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність, «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Отже, чинне на сьогодні законодавство передбачає можливість реалізації норми цивільного законодавства про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок Державного бюджету лише у випадку, коли кримінальне правопорушення вчинено спеціальним субєктом (працівник правоохоронного органу, прокуратури або суддя) і набуло вигляду незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна тощо. Оскільки судом не встановлені випадки відшкодування шкоди позивачу, що передбачені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», то позивач не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування матеріальної шкоди, передбаченої вищезазначеним Законом. Відповідно до ст.4 КПК України (1960 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобовязані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання. Порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування також детально регламентований\~КПК України. Докази, що підтверджували б наявність прямого причинного звязку між діями або бездіяльністю Нікопольський МВ (з обслуговування міста Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області та заподіянням шкоди позивачу, позивачем суду надані не були. Позивачем всупереч положень ч.3 ст.10 ЦПК України не надано доказів щодо визнання її потерпілою у вищевказаній кримінальній справі, не надано жодних доказів щодо оскарження дій посадових осіб Нікопольського МВ (з обслуговування міста Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи те, що у позові [PERSON] відмовлено повністю, що позивач у відповідності до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ч.4 ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 6000 грн. 00 коп. (1 % від ціни позову) слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed