Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 17% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до повноліття сина. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Однак зазначив, що посилання позивача в частині не надання ним матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не відповідають дійсності, оскільки вказану допомогу він надає щомісячно. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. З 14 лютого 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с.3/. Згідно свідоцтва про народження сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження записаний відповідач по справі /а.с.4/. Згідно довідки голови квартального комітету № 28 від 15 січня 2015 року [PERSON] мешкає разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] за адресою: Запорізька область, [ADDRESS] /а.с.5/. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатним, працює в ПЧ-4 Придніпровської залізниці та має можливість надавати допомогу на утримання сина. При цьому, суд не приймає та не оцінює пояснення відповідача щодо надання матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку, оскільки доказів на їх підтвердження відповідачем надано не було. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів суд приймає до уваги, що заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON], [INFO], уродженки м. Запоріжжя, ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 вересня 2014 року і до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 17% з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття.

Outcome: approved