Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 13 лютого 1996 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 218. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище «Бабій» на прізвище чоловіка «Лукова». Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки мають несумісні характери, різні уявлення про сімейний устрій та про взаємовідносини подружжя в сімї. Відсутність взаєморозуміння приводила до частих скандалів, які відбувались у присутності дитини. Погляди та плани на майбутнє у позивача та відповідача не співпадають, останній почав жити окремим життям від сімї. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому з огляду на зазначене вище [PERSON] дійшла висновку про необхідність звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться у матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд, розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 1996 року сторони уклали шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадського стану, про що зроблено запис за № 218, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 299201, видане 13 лютого 1996 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадського стану (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 165733, видане 05 вересня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). Спільне життя у сторін не склалось, оскільки мають несумісні характери, різні уявлення про сімейний устрій та про взаємовідносини подружжя в сімї. Відсутність взаєморозуміння приводила до частих скандалів, які відбувались у присутності дитини. Погляди та плани на майбутнє у позивача та відповідача не співпадають, останній почав жити окремим життям від сімї. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved