Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю, просить встановити факт, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час придбання ними автомобіля марки «ВАЗ 21124», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , просить визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля марки «ВАЗ 21124», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та Ѕ частину причепа легкового - В марки «ПГМФ» моделі 8302, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , мотивуючи свої вимоги тим, що сторони не змогли дійти згоди щодо поділу спільно нажитого майна в добровільному порядку. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву згідно якої позов визнає повністю, просить розглядати справу за його відсутності. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Згідно наявних у матеріалах справи документів сторони за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування в офіційному шлюбі, набули автомобіль марки «ВАЗ 21124», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ) та причеп легковий - В марки «ПГМФ» моделі 8302, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ), що визнається обома сторонами. Стаття 60 Сімейного кодексу України (надалі по тексту СК України) та стаття 368 ч. 3 ЦК України (надалі по тексту ЦК України) визначають, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Згідно ст.69 СК України, ст. 372 ч. 1 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а ст. 70 СК України, ст. 372 ч. 2 ЦК України передбачають, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, за правилами ст.ст. 60, 70 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, частки якого між подружжям визнаються рівними. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністюпідлягають повному задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: approved