Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідачів, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором поставки товару від 07.03.2013 року в розмірі 345758 грн. 00 коп., також просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором поставки товару від 07.03.2013 року, договором поруки від 04.10.2014 року, в розмірі 100 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між ТзОВ «Бакіто» та ФОП [PERSON] договору поставки від 07.03.2013 року, товариством було поставлено відповідачу товар у виді та кількості визначених специфікацією, що є невід'ємною частиною договору, на загальну суму 499773 грн. 00 коп. В той же час ФОП [PERSON] взяті на себе зобов'язання за умовами договору виконала не належним чином, повністю не розрахувалася за поставлений товар, станом на 11.12.2014 року її заборгованість перед товариством становила 345758 грн. 00 коп. Ними направлялася претензія про необхідність погашення заборгованості від 12.12.2014 року, яка залишена боржником без відповіді. Вважає, що не зважаючи на те, що на даний час ФОП [PERSON] припинила свою підприємницьку діяльність, однак в силу вимог цивільного законодавства позивач вправі стягувати цю заборгованість з відповідача [PERSON], як фізичної особи, а тому з врахуванням того, що відповідач добровільно існуючі зобов'язання за умовами договору поставки не виконує, просить позов задоволити. Крім цього, оскільки із відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 04.10.2014 року, яким він зобов'язався нести відповідальність солідарно із ФОП [PERSON] за належне виконання нею зобов'язання за умовами договору поставки від 07.03.2013 року в межах суми 100 грн., а тому просить стягнути із нього солідарно із відповідачем [PERSON] вказану заборгованість. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з аналогічних мотивів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем свого проживання, що підтверджується розпискою (а.с.52), причин своєї неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, причин своєї неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому ч.9 ст. 74 ЦПК України порядку через оголошення в пресі, оскільки судові повістки, що направлялися їй судом за зареєстрованим місцем проживання, вручені їй не були та повернулися суду за закінченням терміну зберігання. Зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі, що повідомлялися про розгляд справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилися повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у їх відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. Згідно з укладеним між ТзОВ «Бакіто» та СПД ФО [PERSON] договору поставки від 07.03.2013 року №MS014 (а.с.6), ТзОВ «Бакіто» зобов'язалося передати у власність, а СПД ФО [PERSON] прийняти та оплатити обладнання, перелік та кількість якого визначені у Додатку №1 до договору «Специфікація до договору поставки №MS014» від 07.03.2013 року (а.с.8), загальною вартістю 499773,00 грн. Крім цього, п.2 Додатку №1 до договору «Специфікація до договору поставки №MS014» від 07.03.2013 року сторони передбачили, що 13% вартості товару покупець зобов'язана оплатити протягом 10-и календарних днів з моменту підписання договору, а інші 87% - рівними частинами протягом шести календарних місяців з дати відвантаження товару до 15 числа кожного місяця. Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, свої зобов'язання за умовами договору поставки від 07.03.2013 року позивач виконав належним чином, товар переліком та в кількості передбачених у Додатку №1 до договору «Специфікація до договору поставки №MS014» від 07.03.2013 року поставив ФОП [PERSON], що підтверджується товаро-транспортною накладною від 13.03.2013 року (а.с.10) та видатковою накладною від 13.03.2013 року (а.с.9). Однак ФОП [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, оплату за придбаний товар в повному обсязі не здійснила на умовах та в терміни визначені договором поставки від 07.03.2013 року, згідно представлених виписки руху коштів по рахунку ТзОВ «Бакіто» (а.с.11-13), акту звірки взаєморозрахунків (а.с.17) допустила утворення заборгованості, розмір якої станом на 11.12.2014 року становив 345758 грн. 00 коп. Позивачем направлялася ФОП [PERSON] претензія від 12.12.2014 року (а.с.15) про необхідність погашення існуючої заборгованості, яка залишена нею без відповіді, заборгованість не погасила по даний час. За таких обставин, оскільки ФОП [PERSON] свої зобов'язання за умовами договору поставки від 07.03.2013 року виконувала не належним чином, допустила утворення заборгованості, розмір якої на даний час становить 345758 грн. 00 коп., а відтак позивач вправі відновити своє порушене право шляхом стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку. В той же час судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.55), з 24.07.2014 року підприємницька діяльність [PERSON], як фізичної особи-підприємця припинена на підставі її заяви. Однак, відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Зі змісту зазначених норм убачається, що після припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] зобов'язання за договором поруки від 07.03.2013 року не припинилося, і таке підлягає виконанню нею, як фізичною особою [PERSON] Така позиція суду є аналогічною правовому висновку щодо застосування норм права, здійсненому Верховним Судом України у постанові від 04.12.2013 року у цивільній справі № 6-125цс13 за наслідками розгляду заяви про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, який у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. А тому позовні вимоги в цій частині є підставними, і їх слід задоволити стягнувши із [PERSON] в користь позивача заборгованість в розмірі 345758 грн. 00 коп. Крім цього, судом встановлено, що 04.10.2014 року між ТзОВ «Бакіто» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.14) відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання нести відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником зобов'язань за умовами договору поставки від 07.03.2013 року солідарно із основним боржником в межах заборгованості в розмірі 100 грн. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність із основним боржником за договором поставки від 07.03.2013 року в межах заборгованості 100 грн., а основний боржник допустив утворення такої заборгованості, і безпідставно її не погашає, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, у зв'язку із чим їх слід задоволити стягнувши із [PERSON] солідарно із [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором поставки товару від 07.03.2013 року в розмірі 100 грн. Судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved