Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.04.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, тому 24.11.2016 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу було ухвалено рішення про розірвання їхнього шлюбу. З 01.04.2017 року діти проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Власником квартири за вказаною адресою є мати позивача - [PERSON], яка надала їй згоду на реєстрацію дітей у квартирі. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати згоду на зміну реєстрації неповнолітніх дітей, але він їй відмовляв. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить змінити місце реєстрації неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за місцем їх фактичного проживання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, але в судове засідання не з'явився, таким чином не скористався своїм правом приймати особисту участь в розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 80 (а.с. 3) та свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 900 (а.с. 4) сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких записаний відповідач по справі, а позивач - матір'ю. Рішенням Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2016 року (а.с. 5) шлюб між сторонами розірвано. Згідно з довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби № 11 (а.с. 15) позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Діти не зареєстровані, але фактично проживають разом з позивачем у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності матері позивача [PERSON], що підтверджується актом про сумісне проживання (а.с. 6), договором купівлі продажу квартири від 06.03.2017 року (а.с. 11) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12). Як вбачається з заяв до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради (а.с. 13,14) [PERSON] зверталась з метою зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проте їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю згоди батька. Разом з цим встановлено, що відповідач [PERSON] у досудовому порядку відмовився з'явитися до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради з метою надати згоду на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Таким чином, вирішуючи спір щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей без згоди батька, враховуючи позицію органу опіки та піклування про доцільність зміни реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою місця реєстрації матері, позицію відповідача, який позовні вимоги визнав, з урахуванням всіх обставин, досліджених в судовому засіданні, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved