Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02 січня 2003 року є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку крім нього, зареєстровані також його дочка [PERSON], онука [PERSON] та колишній зять [PERSON]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08 вересня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із серпня 2010 року відповідач по місцю реєстрації не проживає. не бере участі в оплаті комунальних послуг та інших витратах на утримання будинку. Реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє його, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач більше п»яти років не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS], не цікавиться цим житлом, не допомагає в його утриманні і вказане житло не є для нього таким, що необхідне для проживання, то просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим будинком. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], Івано-Франківської області. Наведене підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 02 січня 2003 року. Відповідно до відповіді Печеніжинської селищної ради об»єднаної територіальної громади від 31 липня 2018 року видно, що у даному будинку також зареєстрований гр. [PERSON], [INFO]. Згідно акту від 04 вересня 2018 року, складеного селищним головою Довірак І.В. за участю сусідів позивача, відповідач по місцю реєстрації не проживає з 2010 року. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що відповідача у селі не бачили уже ряд років. Ствердили, що будь яких дій з його боку по утриманню будинку не було. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім»ї позивача, отже являється наймачем житлового приміщення. Відповідно до ст. 163 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною 1 ст. 71 ЖК України. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку порушує право позивача, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, то суд вважає за можливе позов задовільнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 321, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved