Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2007 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітної плати, щомісячно, до досягнення нею повноліття. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист, який було звернено до виконання. Починаючи з 01.01.2015 року по 10.02.2020 року відповідач не регулярно сплачував аліменти, а тому станом на 01.02.2020 року. його заборгованість по аліментах складала 71135,64грн. Згідно розрахунку пеня за прострочення сплати аліментів на дитину за період з 01.04.20148 року по 01.02.2020 року становить 109 356,43 гривень. Оскільки, розмір пені перевищує розмір заборгованості, то відповідно до положень частини 1 статті 196 СК України, пеня обмежується цим розміром заборгованості. Враховуючи наведе позивач просить стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання дочки в розмірі 71 135,64 грн. Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Вказала, що відповідачу були відомі реквізити її рахунків, оскільки стягнення аліментів здійснюється із 2007 року. Коли відповідач працював, то державним виконавцем здійснювалося стягнення із його заробітної плати, в подальшому він звільнився із роботи і перестав платити аліменти. Вона неодноразово подавала державному виконавцю реквізити своєї платіжної картки. Ніяких грошових переказів через поштове відділення на її ім`я не надходило. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні вимогу позову заперечив. Вказав що у зв`язку із тим, що позивач не надавала реквізити рахунку для здійснення аліментних платежів у відповідача утворилася заборгованість. Відповідач неодноразово здійснював грошові перекази через поштові відділення, однак позивач відмовлялася їх отримувати, тим самим штучно створюючи перешкоди для сплати аліментів. Надав суду лист Галицького РВ ДВС Південного-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відповідно до якого [PERSON] відкрила картковий рахунок у АТ КБ «Приват Банк» 20.06.2020 року, після чого надала державному виконавцю свої банківські реквізити. На підставі наведено просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні на час розгляду цього спору. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-3779/2007 виданого 01.03.2019 року про стягнення з [PERSON] аліментів в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітної плати, щомісячно до досягнення нею повноліття, виконаного державним виконавцем, сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 01.04.2018 року становить 43 056,14 грн., сума коштів, яка підлягає стягненню станом на 01.02.2020 року - 80 115,64 грн.; сума коштів, сплачених боржником/стянутих виконавцем станом на 01.02.2020 року -8 980,00 грн., сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2020 року - 71 135,64 грн. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до абзацу 1 частини 1 та частини 2 статті 196 Сімейного Кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення, але для стягнення пені визначальною є вина боржника у невиконанні рішення суду про сплату аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у періоді до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (якщо заборгованість не погашена). Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів. Виконавчий лист пред`явлений до виконання. Після відкриття виконавчого провадження відповідач не сплачував в повному обсязі аліменти, в результаті чого утворилася заборгованість. Однак, як зазначає представник відповідача, що не заперечується і позивачем, а також підтверджується наданими копіями квитанцій та випискою по картковому рахунку [PERSON] , відповідач сплатив заборгованість по аліментах 03-05 липня 2020 року. Як вбачається із наданої позивачкою виписки по картці/рахунку [NUMBER] і додатковим рахунка договору SAMDN08000016401437 від 01.10.2007 року, за період 01.03.2018-21.01.2021, вбачається, що 18.04.2019 року на рахунок здійснено безготівкове зарахування, Коментар до платежу: Галицький районний відділ ДВС сплата аліментів, для поповнення картки № [NUMBER] , [PERSON] . Враховуючи наведене, суд зазначає, що посилання відповідача та його представника, що рахунок позивачем відкрито було 20.06.2020 року після чого було подано реквізити у виконавчу службу, і саме це було причиною виникнення у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, не знайшло свого підтвердження та спростовано поданою випискою по рахунку. Лист № 1159 від 01.02.2021 року за підписом начальника Галицького РВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) В.Шеленко наданий у відповідь на запит адвоката Раврика І.Д., суд до уваги не бере, оскільки інформація надана в листі про те, що згідно наданої довідки АТ КБ «Приват Банк» рахунок [PERSON] відкрила 20.06.2020 року, жодним доказом не підтверджується. Суд також звертає увагу на те, що посилання відповідача, що ним здійснювали грошові перекази через відділення пошти, однак позивач відмовлялася їх приймати є голослівними та жодним доказом не підтверджені. Враховуючи, що стягнення аліментів здійснюється за виконавчим листом від 2007 року, відповідач знав про наявність вказаного виконавчого листа та зобов`язаний був сплачувати аліменти. Позивач у своїй позовній заяві просила нарахувати пеню на заборгованість по аліментах, яка утворилася з 01.04.2018 року по 01.02.2020 року. Так, за цей період державним виконавцем наданий розрахунок заборгованості, яка складає за: квітень 2018 року - 1582,25 грн., травень 2018 року - 1582,25 грн., червень 2018 року - 1582,25 грн., липень 2018 року - 1564,75 грн., серпень 2018 року - 1564,75 грн., вересень 2018 року - 1564,75 грн., жовтень 2018 року -1564,75 грн., листопад 2018 року - 1564,75 грн., грудень 2018 року - 1564,75 грн., січень 2019 року - 1634,75 грн., лютий 2019 року - 1634,75 грн.; березень 2019 року - 1634,75 грн.; квітень 2019 року - 1178,00, грн.; травень 2019 року -1802,00 грн.; червень 2019 року - 1198,00 грн., липень 2019 року - 1802,00 грн., серпень 2019 року - 1802,00 грн., вересень 2019 року - 1802,00 грн., жовтень 2019 року - 1198,00 грн., листопад 2019 року - 1802,00 грн., грудень 2019 року - 1802,00 грн., січень 2020 року - 1802,00 грн. Розрахунок пені, який відповідає вимогам ст.196 СК України, слід проводити за формулою: розмір заборгованості за відповідний період помножений на 1% (або ділений на 100 помножений на 1) помножений на кількість днів прострочення до дня ухвалення рішення судом. Така формула також наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/6020/16 від 03 квітня 2019 року. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені ( 109 356 грн. 43 коп.) перевищує розмір заборгованості за період з 01.04.2018 року, і по 01.02.2019 року, яка складає 71 135 грн.64 коп., то відповідно до положень частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України пеня обмежується цим розміром заборгованості. Відповідачем та його представником суду не надано свого розрахунку заборгованості та нарахованої пені, не висловлено не згоди із розрахунком позивача, оскільки сторона відповідача позову не визнала в цілому. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. 180, 196 СК України,

Outcome: approved