Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 26.03.2010 року виконкомом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 2. У позові позивач вказує, що вони мають спільну доньку Софію, 06.04.2010 року. Причиною розпаду сімї позивач називає те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, у звязку із чим на цьому ґрунті між ними виникають різні непорозуміння та сварки. В результаті чого з березня місяця 2016 року вони припинили спільне проживання, у кожного із них утворились нові сімї. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому просить суд його припинити шляхом розірвання. Позивач в судове засідання не зявився, однак в заяві зазначив про підтримання вимог за позовом, наполягав на розірванні шлюбу, просить суд позов задовольнити, а розгляд справи просить здійснювати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, в адресованій суду заяві вимоги за позовом визнала, не заперечувала проти задоволення позову, просить суд залишити їй для подальшого іменування прізвище набуте нею, у звязку із реєстрацією шлюбу. Розгляд справи просить суд проводити за її відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, визначеними ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 081545 (а.с. 4), в якому мають спільну доньку Софію, 06.04.2010 року. Сторони не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1\~ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що між сторонами втрачено почуття любові, поваги та взаєморозуміння, тобто втрачено ознаки сімї, сторони наполягають на припиненні шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно приписів с т.113 СК України, суд залишає відповідачеві за її бажанням прізвище набуте нею, у звязку із реєстрацією шлюбу. У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.\~105,110,112, 113 СК України,

Outcome: approved