Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовними вимогами до відповідача, які в процесі розгляду справи уточнила, та просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Французької республіки, Республіки Польща, Федеративної республіки Німеччина, Турецької республіки, Об'єднаних Арабських Еміратів, Арабської республіки Єгипет з малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], без згоди (нотаріально посвідченої заяви) та супроводу батька [PERSON], [INFO], у її супроводі матері, терміном на три роки з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання. Просить надати їй дозвіл на оформлення та видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім'я малолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO]; а також на отримання віз Французької республіки, Республіки Польща, Турецької республіки, Об'єднаних Арабських Еміратів, Арабської республіки Єгипет на ім'я [PERSON], [INFO], без згоди (нотаріально посвідченої заяви) та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з спільною малолітньої донькою [PERSON], [INFO] та у її вихованні. Просить визначити спосіб його участі у вихованні доньки у наступний спосіб: -[PERSON] має право спілкуватися з донькою: в 1,3 суботу, 2,4 неділю місяця - з 10.00 до 18.00 год. та щосереди - з 10.00 до 18.00 год. кожного місяця, Св.Миколая (19 грудня) - з 10.00 до 18.00 год., День Ангела дитини (22 грудня) - з 10.00 до 21.00 год., Великодня субота (за днем календаря) - з 15.00 до 18.00 год.; -[PERSON] має право провідувати доньку на час її хвороби чи лікування у встановлені для спілкування дні з 15.00 до 17.00 год., за місцем перебування дитини; -[PERSON] має право бачитись з донькою в будь-який інший день та час - коли таке побачення викликане інтересами дитини - за погодженням з матір'ю чи з Органом опіки та піклування Личаківської райадміністрації м. Львова; -[PERSON] має право спільного відпочинку з дитиною та оздоровлення з 01 до 20 серпня та з 01 до 15 січня включно; -[PERSON] має право спілкуватися з донькою телефоном в будь-який час, з додержанням режимів дня та відпочинку дитини; -визначення місця для спілкування з дитиною залишити на розсуд батька [PERSON]; -місцем отримання дитини батьком та передачі її матері визначити місце постійного проживання матері: [ADDRESS]. Просить визначити місце проживання дитини, у разі настання певних обставин, що унеможливлюють проживання дитини з матір'ю (поїздки матері за кордон, лікування і перебування матері в умовах стаціонару, тощо...), на період даних обставин - з батьком, за місцем його проживання, та зобов'язати [PERSON] надавати йому, як батьку дитини всю інформацію щодо малолітньої доньки, її стану, здоров'я, місця перебування - на вимогу, та повідомити про наявні способи телефонного зв'язку. Позивач за первісним позовом [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що в період перебування у шлюбі із відповідачем [PERSON], у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу на підставі рішення суду від 19.03.2013 року відповідачу було встановлено графік побачень з дитиною, який вона виконувала у встановленому порядку. Іншим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.02.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.03.2014 року, було визначено місце проживання дитини з нею - матір'ю дитини. Проте, на даний час дитина хворіє рядом хронічних медичних захворювань, потребує спеціальної дієти, догляду та постійного лікування і медичного спостереження. Те медичне лікування яке їй надається в Україні не приносить тих швидких позитивних змін, на які вона сподівається, дитина потребує подальшого обстеження та лікування, оздоровлення на морі. Вказала, що на даний час нею укладено шлюб з [PERSON], який мешкає та працює в м. Париж, республіка Франція, та на її прохання організував надання медичної допомоги дитині у Франції. Також вона та її чоловік мають намір та фінансову можливість у Франції, а також в інших зазначених країнах, надати можливість відпочинку та оздоровлення дитини на морському узбережжі. Крім цього, надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, окрім медичного значення має духовне, оскільки дитина матиме можливість більш тісно познайомитися з її чоловіком та його матір'ю, яка є особою похилого віку та бажає познайомитися з дівчинкою, відвідувати різні країни світу з метою розширення свого кругозору, вивчення мов інших країн, ознайомлення з культурою інших народів. Оскільки батько дитини добровільно свою згоду на виїзд дитини відмовляється надати, зловживаючи своїми батьківськими правами постійно їй відмовляє з різних підстав, а тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] свої позовні вимоги мотивує тим, що дійсно рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року йому було встановлено графік побачень з спільною із [PERSON] донькою - [PERSON], [INFO]. Однак, вважає, що діюче рішення суду на даний час втратило свою актуальність, не відповідає інтересам дитини, обмежує її права, та позбавляє його можливості здійснювати батьківські обов'язки та реалізовувати батьківські права належним чином. Зокрема зазначив, що на даний час рішення суду виконується частково у спосіб, що суперечить інтересам дитини, оскільки його категорично не впускають за місцем проживання дитини, а внаслідок встановлених йому незначних проміжків часу, протягом яких він може бачитися із дитиною, він не може дитину забрати за місцем проживання чи в інший спосіб належною мірою спілкуватися із дитиною та займатися її вихованням. Крім цього в мікрорайоні проживання дитини відсутня будь-яка інфраструктура для побачень з дитиною, спільного проведення дозвілля. Вказав, що вони обоє з дитиною мають велике бажання проводити спільно більше часу, відвідувати різні мистецькі, культурні, духовні місця та заклади, розважальні атракціони, дитина має потребу провідувати його за місцем його проживання. Внаслідок недостатності часу, відведеного для їхніх побачень він позбавлений можливості в повній мірі впливати на розвиток дитини, забезпечувати її оздоровлення та вживати інші необхідні заходи для належного розвитку дитини. А тому просить позов в цій частині задоволити визначивши йому вказаний у позові спосіб участі у вихованні дитини шляхом затвердження запропонованого ним графіку побачень в уточненнях до позову від 04.06.2015 року. При цьому, зазначає, що висновку органу опіки та піклування щодо відмови у внесенні змін до графіку та визначення місця проживання дитини мають бути не взяті до уваги судом, оскільки суперечать інтересам малолітньої дитини. Крім цього, в процесі розгляду справи [PERSON] збільшив свої позовні вимоги розширивши перелік обов'язків [PERSON] Зокрема, з метою недопущення в майбутньому порушень його батьківських прав, просить зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною; надавати йому, як батькові інформацію про всі медичні профілактичні огляди та консультації, рекомендовані та призначені малолітній дочці не заперечуючи його особисту присутність, як батька при їх проведенні; погоджувати з ним залучення до виховання і догляду за дитиною інших осіб, передачу її на виховання та під догляд фізичним та юридичним особам; погоджувати з батьком форми та методи виховання малолітньої дитини; надавати йому повну інформацію щодо малолітньої доньки, її стану, здоров'я, місця перебування - на вимогу, та повідомити про наявні способи телефонного зв'язку; усі рішення щодо малолітньої дитини приймати і погоджувати спільно із ним, як батьком дитини; пересування по території України дитини здійснювати виключно за погодженням із ним та в його супроводі, або супроводі осіб, які уповноважені ним; та заборонити вивозити дитину за межі України без його згоди та його супроводу, або супроводу осіб, які уповноважені ним. Контроль за виконанням [PERSON] покладених на неї обов'язків просить покласти на орган опіки та піклування. Також просить визначити місце проживання дитини, у разі настання певних обставин, що унеможливлюють проживання дитини із матір'ю на період даних обставин з ним та негайного відібрати дитину від будь-яких осіб, з якими без згоди батька, чи рішення суду проживає або перебуває дитина, і тимчасово передати батькові. В цій частині рішення просить допустити до негайного виконання. В обґрунтування цих вимог [PERSON] посилається на ті обставини, що матір дитини [PERSON] на даний час перебуває у шлюбі з іншою особою, до якого періодично їздить у Францію, а відтак дитина залишається без належного догляду з її батьками, які є особами похилого віку, або чужими людьми. В такий спосіб порушуються його права, як батька, який має першочергове право на участь у вихованні дитини та несе відповідальність за це. Крім цього, [PERSON] на даний час перебуває у стані вагітності, що не дає їй можливості в повній мірі забезпечувати інтереси дитини, та створює загрозу залишення дитини без опіки на період перебування в умовах стаціонару. Також вважає, що дитина є соматично здоровою, більшість захворювань, на які звертає увагу позивач є надуманими, а тому вважає, що будь-яке надання медичної допомоги, обслідування дитини без його участі є неприпустимим та має здійснюватися у його присутності та за наявності його згоди. А тому просить свій позов задоволити у повному обсязі. В судовому засіданні 19.05.2015 року позивач [PERSON], її представник свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі з аналогічних викладеним підстав, в частині задоволення позову [PERSON] заперечили, вважають його безпідставним, оскільки рішеннями суду визначено місце проживання дитини та затверджено графік побачень відповідача з малолітньою дитиною, які вона виконує добровільно належним чином. Жодних підстав для зміни встановленого графіку не вбачають. Крім цього, зазначили, що на даний час дійсно дитина потребує оздоровлення шляхом надання медичного лікування та відпочинку на морі які вона має можливість забезпечити за кордоном. В той же час відповідач в різні періоди у різні способи їй відмовляє у наданні такої згоди, то заявляючи про свою готовність надати згоду за умови надання підтвердження інформації про місце відпочинку дитини, то заявляючи про готовність її супроводжувати особисто, або взагалі відмовляє у наданні згоди, хоч як перед зверненням з позовом до суду так і під час судового розгляду було обговорено питання добровільно прибути у зручний час до нотаріуса і оформити документи, але окрім обіцянок відповідач таку згоду не надає і продовжує затягувати процес оформлення проїзних документів для дитини. А тому просять позов задоволити, а позов відповідача відхилити. В останнє судове засідання позивач, її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку під розписку в судовому засіданні 01.07.2015 року після оголошення перерви у судових дебатах слово для виступу в яких їм надавалося, причин неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, позов [PERSON] заперечив, вважає, що внаслідок надання позивачу дозволу на вивезення дитини за кордон будуть порушені його права батька на спілкування, побачення з дитиною та участь у її вихованні та розвитку, оскільки внаслідок цього це буде унеможливлено. Крім цього, вважає, що дитина є здорова та не потребує жодного лікування за кордоном, а позивачем не підтверджено належними документами того, що дитина за кордоном буде забезпечена належними умовами проживання, а відтак в задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Свої позовні вимоги відповідач підтримав з аналогічних мотивів, вважає, що усі заявлені ним вимоги є підставними, направлені на забезпечення його батьківських прав та інтересів малолітньої дитини, унеможливлення зловживань іншими особами щодо порушення цих прав та інтересів. Представник третьої особи органу опіки та піклування - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Сальвицький Р.І. в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав, у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Зокрема зазначив, що дійсно ними на підставі звернення [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон проводилася перевірка, в ході якого заслухано обох сторін, досліджено ряд документів та встановлено, що такий виїзд сприятиме оздоровленню та належному розвитку дитини. При заслуховуванні батька дитини - [PERSON], такий вимагав надання документів про місце виїзду дитини та умови її перебування за кордоном з метою його визначення чи надавати такий дозвіл. А тому, з врахуванням того, що позивач просить про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання, вважає, що права батька не порушуються, а тому не заперечив проти задоволення позову [PERSON] В частині позову [PERSON] вважає позовні вимоги підставними в частині збільшення тривалості побачень [PERSON] з його дитиною на годину, виходячи із принципу рівності обов'язків та прав батьків щодо участі у вихованні дитини, оскільки встановлена тривалість побачень відповідача з дитиною на даний час не в повній мірі забезпечує інтереси дитини. В решті вимоги вважає безпідставними, такими, що не ґрунтуються на положеннях закону. А тому просить позов [PERSON] задоволити частково. Заслухавши пояснення сторін, представників позивача, третьої особи, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов [PERSON] задовольняє в повному обсязі, а позов [PERSON] задовольняє частково з таких підстав. Згідно з копією свідоцтва про народження (а.с.5) батьками малолітньої [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON] Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано. Крім цього, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27.12.2012 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON]. на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.06.2013 року (а.с.15) стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON]., аліменти на додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Іншим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року встановлено [PERSON], [INFO], графік побачень з донькою [PERSON], [INFO], які здійснювати в присутності матері [PERSON]., [INFO], виключно в громадських місцях у: першу та третю суботу місяця з 15.00 год. до 17.00 год.; другу та четверту неділю місяця з 15.00 год. до 17.00 год.; щосереди з 15.00 год. до 17.00 год.; щороку: 19 грудня та 21 грудня з 15.00 год. до 17.00 год. В подальшому, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.02.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.03.2014 року, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], із її матір'ю [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері - [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України у конкретні країни терміном на три роки з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання, без згоди батька та його супроводу, оскільки вважає що таке сприятиме лікуванню, загальному оздоровленню дитини та її розвитку, а відповідач таку згоду їй відмовляється надати. В підтвердження необхідності лікування за кордоном представила медичну виписку із карти амбулаторного хворого (а.с.9), згідно якої малолітній [PERSON] встановлено діагноз: атопічний дерматит, стан ремісії, варусна деформація обох гомілок, с-н гіперчутливості, афект. С-т, дитина з групи ЧХД. Вказані обставини про наявність у дитини захворювання та необхідності застосування спеціального догляду, додатково в судовому засіданні підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON] Крім цього позивач вказала, що на даний час вона перебуває у шлюбі із [PERSON], який проживає та працює в м. Париж, республіка Франція, де має можливість забезпечити проходження дитиною належного медичного огляду, а також оздоровити її на морському узбережжі Франції та інших країн: Турецької республіки, Об'єднаних Арабських Еміратів, Арабської республіки Єгипет. Також вважає, що подорожування дитини у різні країни світу сприятиме її духовному та розумовому розвитку, оскільки надасть можливості дитині вивчати різні іноземні мови, знайомитися з культурою та побутом народів цих країн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 7, 8 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками. Відповідно до п. 22 ч. 1 цих Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Дане положення направлене на реалізацію права другого з батьків знати про місце перебування дитини за кордоном та час такого перебування. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку. Таким чином, оскільки неповнолітня [PERSON] має право виїзду за кордон, для чого потрібно оформити проїзний документ, і передбаченими нормами чинного законодавства не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків, вимоги якого позивачем дотримано шляхом визначення конкретних країн для виїзду дитини за кордон та часу такого виїзду, з обов'язком повернення дитини до постійного місця проживання, а відтак позовні вимоги [PERSON] є підставними та таким що підлягають до задоволення в повному обсязі, а позовна вимога відповідача [PERSON] про заборону виїзду дитини за кордон є безпідставною, у зв'язку із чим в її задоволенні слід відмовити. Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що дитина не потребує лікування за кордоном, оскільки позивач обґрунтувала позов необхідністю надання дозволу на виїзд дитини за кордон не лише з метою лікування, а і з метою загального оздоровлення та відпочинку. Окрім цього, суд переконаний, що відповідач створює перешкоди для оформлення проїзних документів для дитини, хоч при цьому постійно стверджує, що не проти надати таку згоду, оскільки позивач неодноразово призначала відповідачу зустрічі у конкретного нотаріуса, а також пропонувала йому звернутися на вибір до іншого нотаріуса, в тому числі під час судового розгляду справи, але відповідач крім обіцянок конкретних дій по оформленню згоди не вчиняв і заяву у нотаріуса не оформив. В той же час він доповнив свої вимоги забороною виїзду дитини за кордон, чим підтвердив відмову від надання згоди у оформленні проїзних документів на тимчасовий виїзд дитини за кордон із поверненням до місця проживання. Також суд не вважає, що у такий спосіб будуть порушені права відповідача, як батька дитини, на спілкування та побачення з дитиною, участь у її вихованні, оскільки судом надається тимчасовий дозвіл на виїзд дитини за кордон на визначений термін у конкретні країни з покладенням на позивача обов'язку повернення дитини до місця постійного проживання. В частині позовних вимог [PERSON] щодо встановлення графіку його побачень із малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], то суд вважає що такі вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року встановлено [PERSON], [INFO], графік побачень з донькою [PERSON], [INFO], які здійснювати в присутності матері [PERSON]., [INFO], виключно в громадських місцях у: першу та третю суботу місяця з 15.00 год. до 17.00 год.; другу та четверту неділю місяця з 15.00 год. до 17.00 год.; щосереди з 15.00 год. до 17.00 год.; щороку: 19 грудня та 21 грудня з 15.00 год. до 17.00 год. При прийнятті рішення суд виходив із того, що на момент вирішення спору дитині було трохи більше року, а тому виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, враховуючи її вік та стан здоров'я, який потребує особливого догляду дитини, режиму харчування та обмеження місць тривалого перебування дитини, суд вважав, що з метою забезпечення якнайкращих умов виховання та розвитку дитини, при визначенні днів та годин побачень позивача із малолітньою [PERSON] слід відійти від встановленого законодавством принципу повної рівності обох батьків. Однак, як зазначив в судовому засіданні відповідач, визначеного рішенням суду часу для його побачень із дитиною на даний час йому не вистачає, таке не відповідає інтересам дитини та завдає шкоди його батьківським правам, які він не може в повній мірі реалізовувати шляхом забезпечення відвідувань з дитиною різних мистецьких, культурних, духовних місць та закладів, розважальних атракціонів. Внаслідок цього він позбавлений можливості в повній мірі впливати на розвиток дитини, забезпечувати її оздоровлення та вживати інші необхідні заходи для належного розвитку дитини. Крім цього, висновком про розв'язання спору між [PERSON] та [PERSON] щодо участі батька у вихованні малолітньої дочки [PERSON] від 19.05.2015 року (а.с.198-201), орган опіки та піклування, в результаті здійснення розгляду звернення [PERSON], дійшов переконання про доцільність зміни встановленого графіку побачень [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] збільшивши встановлений графік побачень на одну годину, які здійснювати без присутності матері. З такою позицією суд погоджується частково, оскільки враховуючи, що на даний час дитина досягла повних чотирьох років, є дитиною дошкільного віку, а тому виходячи із принципу рівності участі батьків у вихованні дитини, закріпленого в ст. 141 СК України, є справедливим твердження про те, що на даний час дві години на день для побачень з малолітньою дитиною є недостатнім способом реалізації відповідачем своїх батьківських прав, і у літній період часу тривалість побачень відповідача з його малолітньою дитиною слід збільшити на дві години кожного побачення. При цьому суд вважає, що з метою забезпечення інтересів дитини, а саме для забезпечення часу для навчання у дошкільних навчальних закладах та гуртках, обмеження перебування дитини у темну пору доби на вулиці у осінньо-зимовий період, з 01 жовтня по 31 травня слід залишити графік побачень відповідача дитини, затверджений рішенням суду від 19.03.2013 року без змін. В решті вимоги [PERSON] про встановлення інших графіків побачень з дитиною слід відмовити за безпідставністю. При цьому, враховуючи встановлені судом обставини про наявність частих конфліктів між сторонами на ґрунті неприязних відносин, суд вважає, що у відповідності до ч.6 ст. 19 СК України в цій частині не слід брати до уваги висновку органу опіки та піклування, та затвердити графік побачень відповідача з дитиною в присутності матері виключно у громадських місцях, що сприятиме інтересам дитини. В частині позовних вимог відповідача [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини, у разі настання певних обставин, що унеможливлюють проживання дитини із матір'ю на період даних обставин з ним та негайного відібрати дитину від будь-яких осіб, з якими без згоди батька, чи рішення суду проживає або перебуває дитина, і тимчасово передати батькові; а також щодо покладення ряду обов'язків на матір дитини [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною; надавати йому, як батькові інформацію про всі медичні профілактичні огляди та консультації, рекомендовані та призначені малолітній дочці не заперечуючи його особисту присутність батька при їх проведенні; погоджувати з ним залучення до виховання і догляду за дитиною інших осіб, передачу її на виховання та під догляд фізичним та юридичним особам; погоджувати з батьком форми та методи виховання малолітньої дитини; надавати йому повну інформацію щодо малолітньої доньки, її стану, здоров'я, місця перебування - на вимогу, та повідомити про наявні способи телефонного зв'язку; усі рішення щодо малолітньої дитини приймати і погоджувати спільно із ним, як батьком дитини; пересування по території України дитини здійснювати виключно за погодженням із ним та в його супроводі, або супроводі осіб, які уповноважені ним; та заборонити вивозити дитину за межі України без його згоди та його супроводу, або супроводу осіб, які уповноважені ним, суд вважає їх безпідставними з огляду на таке. Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають зокрема із сімейних відносин. Однак відповідачем, в силу вимог ст.60 ЦПК України не доведено перед судом обставин та не наведено доказів, які б підтверджували порушення, невизнання або оспорювання відповідачем його прав на спілкування та побачення з дитиною, на отримання інформації про стан здоров'я, перебування чи інші обставини особистого життя дитини, або що мали місце обставини залишення позивачем без догляду дитини чи передачу її під догляд іншим особам. Крім цього, обраний позивачем спосіб захисту на його думку порушеного, невизнаного або оспорюваного права не передбачений ст.16 ЦК України, оскільки ним не доведено, що у відповідача виник перед ним обов'язок вчиняти вище зазначені дії. А здійснювати захист прав та інтересів відповідача, які можуть бути в майбутньому бути порушені позивачем чи сторонніми особами суд не вправі, оскільки здійснює розгляд справ про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають зокрема із сімейних відносин. У зв'язку із наведеним в цій частині слід відмовити в задоволенні позову [PERSON]

Outcome: dismissed