Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Парафіївської селищної ради Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Бережівка», розташованого на території Бережівської сільської ради (нині Парафіївської селищної ради) Ічнянського району Чернігівської області розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0296347 від 01 вересня 1997 року. Оскільки позивач не була зареєстрована за однією адресою з померлою, у встановлений законом строк зверталася до Алчевської (колишньої Першої алчевської) державної нотаріальної контори для відкриття спадкової справи, яка була заведена за №282 за 2006 рік (39524128). Проте, надати підтверджуючі документи позивач не має можливості, оскільки архіви нотаріальної контори знаходяться у м.Алчевськ Луганської області, яка є тимчасово окупованою територією України, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Державний нотаріус Рубіжанської державної нотаріальної контори, який на даний час діє у порядку заміщення державного нотаріуса Алчевської державної нотаріальної контори, 21 січня 2021 року за №3 Постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме майно, яке залишилося після смерті [PERSON] і складається з права на земельну частку (пай), оскільки не має можливості встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину та не надано документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на спадкове майно. Оскільки, позивач у зв`язку з хворобою матері постійно проживала з нею за однією адресою, а саме: [ADDRESS] , та здійснювала за нею догляд, її чоловік [PERSON] після інсульту проживав із чоловіком позивача за іншою адресою, та позивач має лише копії Сертифікату на право на земельну частку (пай), тому, позивачем і подано до суду позов про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, які було усунуто позивачем у строк, встановлений судом. 15 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до судового розгляду по суті. Позивач та її представник адвокат Прийма Р.С. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно письмових заяв просив розгляд справи проводити без їх участі, уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову з наведених позивачем підстав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21) Установлення юридичних фактів сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Зокрема, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10,55). Згідно копії Свідоцтва про укладення шлюбу від 23 квітня 1988 року серії [NUMBER] , 23 квітня 1988 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.10,55). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 січня 2006 року. Місце смерті м.Алчевськ, Луганська область (а.с.30,53, зворот,54). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 травня 2006 року. Місце смерті м.Алчевськ, Луганська область (а.с.123, 137). Як вбачається з копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06 листопада 2020 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Першою алчевською державною нотаріальною конторою 20 квітня 2006 року заведено спадкову справу за №282, за номером у спадковому реєстрі 39524128 (а.с.14,47). Проте, постановою державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори від 21 січня 2021 року за №3, що діє в порядку заміщення державного нотаріуса Алчевської державної нотаріальної контори, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме майно, яке залишилося після смерті [PERSON] та складається з права на земельну частку (пай), оскільки нотаріус не має можливості встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину та не надано документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на це майно. Зокрема, нотаріусом встановлено, що відповідно до інформації, що міститься в інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63242125 від 21 січня 2021 року, відомості щодо заведення спадкової справи у Спадковому реєстрі стосовно померлої [INFO] [PERSON] є, тобтою Алчевською (колишньою Першою алчевською) державною нотаріальною конторою 20 квітня 2006 року була зеведена спадкова справа за №282 за 2006 рік, номер 39524128. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіт/спадкові договори) №63242244 від 21 січня 2021 інформація щодо заповіту в Спадковому реєстрі станом на 21 січня 2021 року від імені спадкодавця відсутня, тому спадкування за зазначеною спадковою справою має здійснюватися за законом (а.с.15-16,47-48). Як вбачається з копії Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0296347 від 01 вересня 1997 року, довідки Парафіївської селищної ради від 21 грудня 2020 року за №03-11/2697 та довідки відділу в Ічнянському районі Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області від 21 грудня 2020 року за №29-25-0,26-771/101-20, [PERSON] , яка проживала в с.Бережівка Існянського району Чернігівської області на підставі рішення Ічнянської районної державної адміністрації від 24 липня 1997 року за №229, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Бережівка», розміром 3,97 га в умовних кадастр рових гектарах без визначення меж увєї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11-13, 31, 56). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що її батько [PERSON] родом із с.Бережівки Ічнянського району та після виходу на пенсію батьки переїхали жити на його батьківщину. Проживали батьки до 2000 років, поки в батька не трапився інсульт. Після чого позивач батьків забрала до м.Алчевськ Луганської області. В кінці 2005 року мати позивача захворіла на хворобу деменцію, втратила пам`ять, не впізнавала ні чоловіка, ні дочку. Разом з тим батько після інсульта потребував постійного догляду. Оскільки і мати потребувала постійного стороннього догляду, тому позивач постійно проживала разом з нею за однією адресою: [ADDRESS] , а батько проживав за адресою її та чоловіка реєстрації, який і здійснював за ним догляд. Інших спадкоємців крім неї після смерті матері не має. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , знайомі та уродженці м.Алчевсь Луганської області, дали показання, що досить тривалий час знають [PERSON] та її батьків. В 2000 роках захворіла мати позивача, втратила пам`ять, що змусило позивача проживати разом з батьками та здійснювати за ними догляд. Згодом батько позивача проживав з її чоловіком. На час смерті матері, її чоловік мав незадовільний стан здоров`я після інсульта. Інших спадкоємців після смерті матері крім позивача не має. У постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкодавець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставни, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які надані позивачем та оцінені судом. Крім того, суд враховує, що згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за №1085, м.Алчевськ Луганської області, відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Однак ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна або вимоги кредиторів. За таких обставин, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [INFO] [PERSON] померла, та факт її смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 січня 2006 року. Позивач протягом тривалого часу проживала за однією адресою разом з [PERSON] та здійснювала за нею догляд. Заповіту [PERSON] не залишила. Позивач у справі є спадкоємицею першої черги за законом, дочкою померлої, доказів звернення у встановлений законом строк до нотаріальної контори позивачем не надано, отже вважається такою, що спадщину не прийняла. Інших спадкоємців, окрім позивача, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Вказані обставини підтверджуються зібраними у справі доказами, в тому числі, показаннями свідків, матеріалами спадкової справи, що заведена у Рубіжанській державній нотаріальній конторі, що діє в порядку заміщення державного нотаріуса Алчевської державної нотаріальної контори. До складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] увійшло право на на земельну частку (пай) розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0296347, тому позивач має право на спадщину, яка залишилась після смерті матері, при цьому позивач не має можливості в позасудовому порядку оформити спадщину, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача. Враховуючи, що позивачем вимоги про стягнення судових витрат не заявлялися, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved