Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом вказуючи, що він купив у [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] [NUMBER] в СГТ «Орбіта» [ADDRESS] знаходиться в с.Примірне, Водянської сільської ради, Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, площею 0,1100 га, про що 30 квітня 1998 року була укладена угода купівлі-продажу нерухомості. Вказана угода була укладена на Товарній Біржі «Українська» за реєстраційним [NUMBER] . Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на праві особистої власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП 000008 950, який видано 16 травня 1995 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №778. Оскільки на момент укладання угоди не існувало законадовчо визначеної процедури реєстрації права власності на земельну ділянку, яка придбана на товарній біржі, позивач вважав, що на момент укладання угоди він набув права власності на землю. Позивач звернувся до ліцензованої землевпорядної організації для розроблення технічної документації із землеустрою, для розробки документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Земельній ділянці був присвоєний кадастровий №2322486500:02:001:0500. Після розроблення технічної документації та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці [PERSON] звернувся до державного реєстратора з приводу реєстрації прав на земельну ділянку. Державним реєстратором було відмовлено у державний реєстрації права власності на нерухоме майно. Мотиви відмови правовстановлюючий документ наданий для реєстрації речових прав на нерухоме майно, не відповідає вимогам законодавства, а саме не є нотаріально посвідченим. На теперішній час [PERSON] не може реалізувати свої право на придбану земельну ділянку, тому вимушений звертатися до суду. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1100 га кадастровий номер 2322486500:02:001:0500, яка розташована за адресою: СГТ «Орбіта», 128, с [ADDRESS] район [ADDRESS] дійсним, укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] та визнати за позивачем право власності на вище вказану земельну ділянку. Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, повідомлені про розгляд справи у встановленому законом порядку. Надали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за останньою відомою адресою проживання. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] [NUMBER] в СГТ «Орбіта», що знаходиться в с.Примірне, Водянської сільської ради, Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, площею 0,1100 га, про що 30 квітня 1998 року була укладена угода купівлі-продажу нерухомості. Вказана угода була укладена на Товарній Біржі «Українська» за реєстраційним [NUMBER] . Вищевказана земельна ділянка належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП 000008 950, який видано 16 травня 1995 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №778. Земельній ділянці був присвоєний кадастровий №2322486500:02:001:0500 та розроблена технічна документація. Рішенням державного реєстратора від 10.12.2018 року було відмовлено у державний реєстрації права власності на нерухоме майно. Мотиви відмови правовстановлюючий документ наданий для реєстрації речових прав на нерухоме майно, не відповідає вимогам законодавства, а саме не є нотаріально посвідченим. Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» №9\~від 06.11.2009\~року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до\~п.4\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦКУкраїни (2004 року) Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. В силу приписів ст.153\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. На підставі ст.224\~ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Зі змісту договору купівлі-продажу від 30.04.1998 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст.15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст.227 ЦК України\~підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації. Відповідно до ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем та покупцем. Закон України\~«Про товарну\~біржу» в редакції, діючій на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України\~«Про товарну\~біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15\~цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Тому в цьому контексті не має підстав для визнання нікчемним договору купівлі-продажу від 30.04.1998 року, за яким [PERSON] , продав, а [PERSON] купив земельну ділянку. Водночас зазначений договір купівлі-продажу у встановленому порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався. З огляду на зазначене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1100 га кадастровий номер 2322486500:02:001:0500, яка розташована за адресою: СГТ «Орбіта», 128, с. [ADDRESS] р [ADDRESS] н, Запорізька [ADDRESS] ., дійсним, укладеним між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] дійсним. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] , обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved