Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та зобовязати територіальне відділення Державної міграційної служби України зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не зявилась, натомість надала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Позивач є власником квартири за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Хуліана Грімау, 9/7, що підтверджується договором дарування, посвідченого 24.09.2010р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.5). Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідач, [PERSON], є колишнім чоловіком власника вказаної квартири [PERSON], що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2010р. про розірвання шлюбу, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України мав право користування вказаним житлом як член її сімї та бути зареєстрованим за відповідною адресою, що підтверджується довідкою №\~1231 від 16.03.2015р. виданою Комунальним підприємством «Житлово-Експлуатаційне підприємство № 34» (а.с.6-7). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач понад рік не проживає в квартирі № 7 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Хуліана Грімау, 9, що підтверджується заявами мешканців квартир № 2 та № 9, складеними 07.09.2015р. та затвердженими підписом в.о. директора КП «Житлово-Експлуатаційне підприємство № 34» [PERSON] Відповідач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували інформацію про його відсутність у вказаній квартирі менше року. Таким чином, оскільки відповідач не є власником (співвласником) квартири № 7 розташованої в м.\~Дніпропетровську по вул. Хуліана Грімау, 9, та не проживає у ній понад один рік, суд доходить висновку що він втратив право користування нею, а право власності позивача у даній справі підлягає захисту, оскільки згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Крім того, цивільним процесуальним законодавством не передбачено право суду при вирішенні спору зобовязувати вчинити певні дії осіб, які не залучені до участі у справі як відповідачі. З огляду на викладене, а також враховуючи, що Ленінський районний відділ ДМС України в м.\~Дніпропетровську не залучений до участі у справі як відповідач, суд доходить висновку про відсутність підстав для зобовязання Ленінського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Дніпропетровську зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у спірній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial