Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації. В обґрунтування вимог послався на те,що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Червоноградським МБТІ 24.05.2001 року та зареєстрованого у реєстрі за № 329. У квартирі окрім нього також зареєстровані його дружина, дочка, син дружини від першого шлюбу та відповідачка, яка є його старшою дочкою. Остання прописана у вказаній квартирі з 05.06.2001 року, однак, з часу фактичної реєстрації у квартирі не проживала, у ній відсутні її особисті речі. Також вона не несе витрат на утримання та сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просить суд позов задовольнити і визнати відповідачку такою, що втратила право на проживання у даному житловому приміщенні. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що відповідачка з часу її реєстрації у спірній квартирі проживає у с. Сілець Сокальського району, разом із своєю матір'ю. Остання житлом не цікавиться, не несе витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Просив визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідачка до суду повторно не з'явилась, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлена. 17.04.2015 р. відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі та матеріали цивільної справи. Окрім цього, відповідачці було надіслано повістку про виклик до суду на 07.05.2015 р.. однак остання до суду не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, що у відповідності до положень абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Як передбачено ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивача, оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Позивач на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Червоноградським МБТІ 24.05.2001 є власником квартири [ADDRESS] Згідно довідки КП «Соснівкажитлокомунсервіс» №469 від 19.03.2015 р. вбачається, що у даній квартирі зареєстровані п'ятеро осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] Як вбачається із копії будинкової книги на квартиру [ADDRESS], відповідачка - [PERSON] з 05.06.2001 року зареєстрована у ній. У судовому засіданні встановлено, що після реєстрації у даній квартирі, відповідачка в ній фактично не проживала. Даний факт підтверджується актом складеним працівниками КП «Соснівкажитлокомунсервіс» від 19.03.2015 року, яким стверджується, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла за законом». Згідно Постанови КМУ від 16.01.2003 року № 35 «Про затвердження тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання» зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі заяви фізичної особи (починаючи з 15-річного віку), запиту уповноваженого органу за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідачка у спірному житловому приміщенні не проживає тривалий час, а саме з 2001 року, добровільно не знялась із реєстраційного обліку, не несе витрат на оплату житлово-комунальних послуг, суд вважає, що такими діями остання порушує право власності [PERSON] на володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування даним житлом.

Outcome: approved