overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначили, що є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Окрім неї у спірній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Фактично відповідачі не проживають в спірній квартирі їх місцезнаходження позивачці невідоме, особистих речей і документів відповідачів в квартирі немає. У звязку з тим, що відповідачі відмовились добровільно знятись з реєстрації, позивач просить усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №74 будинку № 48 по вул. Радіаторній в м. Запоріжжі. Позивач [PERSON] до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.. Відповідачі, повідомлені належним чином до суду не зявились, у звязку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). Перевіривши докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено у судовому засіданні позивачка є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Згідно довідки від 29.06.2017 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). У відповідності до ч.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача місце проживання якого невідоме предявляються за останнім відомим його місцем проживання. Останнє відоме місце проживання відповідачки є м. Запоріжжя. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначили, що на праві приватної власності є власницею квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 20.08.2004 року. З березня 2015 року у спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Фактично відповідач ніколи не проживав в спірній квартирі його місцезнаходження позивачці невідоме, особистих речей і документів відповідача в квартирі немає. У звязку з тим, що відповідач відмовився добровільно знятись з реєстрації, позивач просять усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №21 в будинку № 63 по вул. Республіканській в м. Запоріжжі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Представник третьої особи до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач, повідомлений належним чином до суду двічі не зявився, у звязку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO], його особистих речей у спірній квартирі немає. Вислухавши пояснення, перевірив докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено у судовому засіданні позивачка є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6-10). Згідно довідки від 03.08.2016 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрований [PERSON] (а.с.16). У відповідності до ч.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача місце проживання якого невідоме предявляються за останнім відомим його місцем проживання. Останнє відоме місце проживання відповідачки є м. Запоріжжя. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень про зменшення позовних вимог, просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського міського управління юстиції за актовим записом № 91. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що спочатку сімейне життя у них складалось нормально, однак з часом відносини між ними погіршились. В звязку з різними поглядами на життя та неможливістю дійти компромісу, почали виникати сварки та скандали, які призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Протягом тривалого часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Сімя розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Представник позивача подав до суду заяву за змістом якої позов підтримав в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 березня 2002 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського міського управління юстиції за актовим записом № 91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 156389 виданим 02.03.2002р., проте міцної сімї не створили. Сторони фактично не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, протягом тривалого часу проживають окремо. Даний конфлікт в сімї носить тривалий та постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сімя існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання повнолітніх дітей - [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], на період навчання. В обґрунтування позовних вимог вказала, що сини навчаються на денній формі навчання у Житомирському інституті медсестринства, у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, а відповідач добровільно кошти на утримання синів не надає, але має таку можливість. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила його задоволити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, проти стягнення аліментів в сумі 500,00 грн. на обох синів не заперечував. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач є батьком [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с. 5-6/. З наданих довідок № 635 та № 636 від 17.11.2014 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] навчаються на 3 курсі Житомирському інституті медсестринства. Термін навчання - чотири роки, починаючи з 01.09.2012 року по 01.07.2016 року /а.с 8,9/. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З огляду на те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. При визначенні розміру аліментів, суд керується ст. 182 СК України та в межах заявлених позовних вимог, стягує з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання. Згідно зі ст. ст. 191, 201 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення вимог просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є власником кімнати в даній квартирі. Відповідач був зареєстрований як син його дочки, однак в 2016р. дочка отримала квартиру за адресою [ADDRESS] і з тих під відповідач в спірній квартирі не проживає, витрат по її утриманню не несе Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 9.06.2020р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач у підготовчому судовому засіданні позов підтримав та уточнив його. В судове засідання позивач не з`явився, просить слухати справу у його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою кімнату площею 13,9 кв.м. в загальній двокімнатній квартирі [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно [PERSON] є власником 48/100 частин квартири [ADDRESS] , що становить 13,9 кв.м. (а.с. 4). Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі 28.01.2003р. як онук власника (а.с. 5, 6, 13). Однак, в 2016р. його матір - дочка позивача [PERSON] отримала квартиру і з тих пір відповідач в належній позивачу на праві власності кімнаті не проживає. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як рік в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування нею. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач як особа з інвалідністю 1 групи звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, який було зареєстровано 27.09.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 336. Зазначає, що подружні відносини вони не підтримують, відновити їх стосунки не можливо. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і буде проживати з нею після розірвання шлюбу, оскільки вона має стабільний дохід та може задовольнити потреби дитини всім необхідним. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 27.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 336. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає та залишиться проживати з матір'ю - позивачем по справі. Спір про розподіл спільного майна у сторін відсутній. Подружні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище, обране нею при реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить розірвати між сторонами шлюб, зареєстрований 01.03.2008 року Краснопавлівською селищною радоюЛозівського району Харківської області, актовий запис № 05. Зазначає, що подружні відносини вони не підтримують. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 05.03.2008 року Краснопавлівською селищною радоюЛозівського району Харківської області, актовий запис № 05. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] , яка проживає та буде проживати з позивачем. Спір про розподіл спільного майна у сторін відсутній. Подружні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище, обране нею при реєстрації шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача суму сплаченого судового збору на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому з уточненням вимог просить стягувати з відповідача щомісяця в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON],[INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх його видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них народилась донька [PERSON], [INFO] У зв'язку з розпадом сім*ї відповідач залишив її з дитиною та з того часу надає їй матеріальну допомогу на дитину. Так як її заробітку не вистачатиме на прожиття та утримання дитини, сплату комунальних послуг, а обов*язок по утриманню і вихованню якої законом покладений на обидвох батьків, просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач позов з уточненням підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов з уточненням вимог визнав повністю, ствердивши, що є ФОП, жодними хронічними захворюваннями не страждає та на його утриманні нікого, крім їх спільної дитини, не перебуває; тому згідний сплачувати аліменти в розмірі ? від свого заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов з уточненням вимог підлягає до задоволення з наступних мотивів: сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. У відповідності до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи матеріальне становище дитини та стан її здоров*я, матеріальне становище відповідача, який є ФОП, має достатній розмір заробітку, хронічними захворюваннями не страждає та нікого на утриманні не має, згідний надавати допомогу на утримання своєї доньки, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на корить позивача на утримання їх дочки в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку. З відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому з уточненням вимог просить стягувати з відповідача щомісяця в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 13 частини з усіх його видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому народилась дочка. У зв*язику з розпадом сім*ї, відповідач залишив її з дитиною 16-17.03.2013. Так як обов*язок по утриманню дитини покладений на обидвох батьків, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач просила позов з уточненням вимог задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов з уточненням вимог визнав повністю, просив стягувати з нього на утримання їх дочки 1/3 з його видаів заробітку, т.я. вже 5 років офіційно працює на ПП «Львівпласт». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов з уточненням вимог підлягає до задоволення з наступних мотивів: сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні і вихованні позивача. У відповідності до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи матеріальне становище дитини та стан її здоров*я, матеріальне становище відповідача та визнання ним позову з уточненням вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на корить позивача на утримання дитини до її повноліття в розмірі 13 частки з усіх видів заробітку. З відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved