Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що 24.06.1988 року вони з відповідачем уклали шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Спільне життя не склалось, через постійні сварки, конфлікти та суперечки, кожен із них має різні погляди на життя та на ведення господарства. Шлюбні стосунки між ними припинені, з 2010 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Спір про поділ майна відсутній. У звязку з чим, просить суд розірвати шлюб укладений, між нею та відповідачем, судові витрати покласти на відповідача. Позивач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, слухати справу без її участі не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності (ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 24.06.1988 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, яке видане Міським відділом запису актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис № 438. Судом встановлено, що відносини між сторонами припинені, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач прийшла до стійкого переконання про неможливість збереження шлюбу та сімї. З обставин викладених у позові вбачається, що подружжя фактично не підтримують стосунки з 2010 року та з цього часу живуть окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду подружніх стосунків є постійні конфлікти та суперечки, кожен із них має різні погляди на життя та на ведення господарства. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Вирішити питання про розірвання шлюбу шляхом подання спільної заяви до органів РАЦСу позивачу не вдається, з огляду на що позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом до відповідача. Спору про поділ спільно нажитого майна між сторонами немає. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін не має. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сімї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків, що суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved