Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь: 1) заборгованість за кредитним договором № 160#00057224154 в загальній сумі 85531,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 78849,31 грн. та заборгованості за відсотками 6682,56 грн.; 2) заборгованість за договором № 26257025224154/980 в загальній сумі 2289,77 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 1755,60 грн.; заборгованості за відсотками 440,95 грн.; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 75,42 грн.; пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом 17,80 грн. Обґрунтовуючи свій позов позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кредит в сумі 99900,00 грн. за кредитним договором № 160#00057224154 від 24.01.14 р., не виконує своїх зобовязань щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 27.04.16 р. утворилась заборгованість на загальну суму 85531,87 грн. Крім того, [PERSON] в порушення взятих на себе зобовязань не повертає кредитні кошти та сплачує проценти за договором № 26257025224154/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії в сумі 250000,00 грн. від 23.10.12 р., внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 2289,77 грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він був не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 24 січня 2014 року дійсно було укладено кредитний договір № 160#00057224154 (далі за текстом договір 1) на поточні потреби зі сплатою 31% річних на строк до 23 січня 2019 року. Відповідно до умов укладеного договору 1 відповідач зобовязувався здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані проценти рівним ануїтентними платежами по 3319,24 грн. щомісячно (п 8.1 договору). Також судом встановлено, що 23 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 26257025224154/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної кратки в рамках договору щодо банківського обслуговування (далі за текстом договір 2), згідно якого позивач відкрив відповідачу рахунок № 26257025224154 у національній валюті України, відав йому кредитну картку з ПІН-кодом та встановив на кредитну картку кредитний ліміт в сумі 250000,00 грн. під 32 % річних з можливістю збільшення розміру процентної ставки. Відповідно до умов укладеного договору 2 відповідач мав право на власний розсуд частково або в повному обсязі використовувати в продовж строку його дії кредит і зобовязаний повернути кредит та проценти за його використання на умовах, передбачених договором. Із виписки з особових рахунків рахунку за договорами сформованої станом на 27.14.16 р. вбачається, що відповідач належним чином виконував свої зобовязання щодо повернення кредитів до квітня 2014 року, після чого їх перестав виконувати, що свідчить про порушення умов договорів боржником. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Застосовуючи наведену вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором 1 в загальній сумі 85531,87 грн. та заборгованості за договором 2 на суму 2196,55 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1755,60 грн. та процентів за користування кредитом 440,95 грн. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу за договором 2, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводиться антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.15 р.) Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором 2, пеня як за прострочення повернення заборгованості за кредитом, так і за прострочення сплати процентів за користування кредитом відповідачу була нарахована після 14 квітня 2014 року, що не відповідає зазначеній нормі закону, тому вимога позивача в частині стягнення з відповідача пені є необґрунтованою. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем відповідно до вимог ст. 6 Закону України при зверненні з цим позовом до суду не було сплачено судовий збір за вимогу про стягненню заборгованості за договором 2, що судом було помічено не вчасно. Отже за таких обставин, його при частковому задоволенні позову слід стягнути з відповідача на користь держави, а судовий збір, що був сплачений позивачем стягнути з відповідача на користь позивача. Також на користь позивача з відповідача слід стягнути витрати на його виклик через ЗМІ.

Outcome: partial