Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 07 жовтня 2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що через вимушений переїзд у серпні 2014 року до м. Маріуполь шлюбні відносини з чоловіком припинені, оскільки останній залишився проживати у м. Донецьку. Відновлення сімейних відносин неможливе, через різні погляди на життя збереження шлюбу є недоцільним, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з чим, вказана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 грудня 2017 року відкрито провадження за вказаною цивільною справою та призначено до розгляду на 21 грудня 2017 року. 12 січня 2018 року на електронну адресу Жовтневий районний суд міста Маріуполь Донецької області «inbox@gvt.dn.court.gov.ua» надійшов лист зі фотокопією заяви відповідача зі змісту якої вбачається, що [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить провести розгляд позовної заяви за його відсутністю. Однак по теперішній час на адресу суду не надійшов оригінал зазначеної заяви, що ставить під сумнів волевиявлення відповідача та унеможливлює враховування фотокопії заяви при винесенні рішення, з огляду на що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 лютого 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до переконання щодо доцільності задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що з 07.10.2006 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], зареєстрованим 07.10.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецьк, актовий запис № 533 від 07.10.2006. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) серії [NUMBER] від 11.03.2014 року та [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) серії [NUMBER] від 11.03.2014. На теперішній час спір про розподіл майна та визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені з серпня 2014 року, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім'ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved