Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 09.10.1993 року по 20.06.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що починаючи з часу припинення подружніх стосунків з січня 2016 року відповідач припинив будь-яке спілкування з сином, не цікавився ним, не брав жодної участі у забезпечення сина в догляді за ним. До середини 2017 року дитиною займалась виключно позивач, а в січні 2017 року вона познайомилась зі своїм теперішнім чоловіком громадянином Німеччини [PERSON] , який починаючи з 2017 року почав виконувати та виконує батьківські обов`язки відносно сина сторін. 06.12.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. Отже, відповідач самоусунувся від виховання та утримання сина, будь-якої участі у його вихованні не приймає. Фактично, відповідач припинив виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню малолітнього сина. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Також, у зв`язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі та участі позивача, проти ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог про позбавлення батьківських прав не заперечував. Стосовно аліментів просив стягнути їх у розмірі не більше 25% заробітної плати щомісяця на одну дитину. Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Врахувавши заяву представника позивача, висновок від 06.07.2020 року наданий Органом опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з відповідачем з 09.10.1993 року по 20.06.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Генічевського районного суду Херсонської області від 20.06.2017 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Генічевським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 13.02.2018 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини. З висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-7612 від 06.07.2020 року вбачається, що фактично шлюбні відносини припинено у 2016 році та з цього часу [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, взагалі не цікавиться станом здоров`я та успіхами дитини, не приймає участі в його забезпеченні. Під час обстеження умов проживання малолітнього за адресою: [ADDRESS] , працівниками служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації 07.02.2020 року встановлено, що [PERSON] разом з матір`ю проживають в квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. Під час бесіди зі співробітниками служби 07.02.2020 року [PERSON] повідомив, що він не заперечує щодо позбавлення батьківських прав батька, про що надав відповідну заяву до служби. 09.01.2020 року [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву, де зазначив, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2007 р.н., просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до характеристики [PERSON] , учня 7-Б класу спеціалізованої школи №149 м. Києва від 14.01.2020 року, мама [PERSON] приділяла багато уваги вихованню сина. Зокрема допомагала у підготовці творчих домашніх завдань, сприяла всебічному розвитку дитини в позашкільний час, вміло організовувала дозвілля [PERSON]. Вона завжди приходила на допомогу під час організації класних позаурочних заходів, завжди була присутня на батьківських зборах та класних святах. Батько [PERSON] , за час навчання дитини в школі жодного разу не відвідував школу, не був присутнім на батьківських зборах, на класних святах, не цікавився здоров`ям та навчанням сина, не спілкувався із класоводом та вчителями -предметниками та не виявляв уваги до перебування [PERSON] у школі. Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з пунктами 1,2 статті 157 Сімейного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Відповідно до пункту 2 статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 150, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; батьки зобов`язані поважати дитину Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що всі питання щодо виховання [PERSON] , [INFO] , вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її вихованні та утриманні. Відповідач не піклується про свого неповнолітнього сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно нього. Що стосується вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення ним повноліття, то слід зазначити наступне. Як встановлено вище, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття щомісячно. При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн., та в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial