Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві позивач зазначила, що спільно з відповідачем моє малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З вересня 2020 року подружжя фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На утриманні позивача перебуває ще двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач з вересня 2020 року матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. В зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, оскільки він за рішенням суду сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь першої дружини [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 червня 2017 року сторони зареєстрували шлюб Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 433. [INFO] у подружжя народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.2017 року. Відповідач з вересня 2020 року матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Подружжя припинило шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідача від першого шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, стан здоров`я дитини, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~ У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», його слід стягнути з відповідача, на користь держави.

Outcome: partial