Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначено наступне. Позивач вказує, що 11.08.1989 року її бабуся, [PERSON], отримала ордер №4911 на вселення до двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі також були прописані: вона, її мама - [PERSON], її батько - [PERSON]. Також в зазначеній квартирі в 04.09.2003 року була зареєстрована її донька [PERSON], [INFO]. Її бабуся, мама та батько померли. Позивач зазначає, що донька відповідач по справі у вересні 2013 р., виїхала до родичів в Російську Федерацію, а саме: до м. Москви та проживає там за адресою яка їй невідома. З вересня 2016 року донька з нею не підтримує ні якого звязку. В період з вересня 2013 року по теперішній час вона до додому ні разу не поверталась. Позивач вказує, що вона постійно проживає в зазначеній квартирі та оплачує комунальні послуги, а відповідач не платить квартирну плату (утримання будинку). Таким чином щомісячно нараховується необґрунтована квартирна плата за відповідача, в звязку з чим вона несе завищенні витрати по оплаті комунальних послуг. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою 46 в будинку № 24 на вулиці Автозаводська в м. Запоріжжі У судове засідання позивач не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась через її представника [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась судом: в газеті «Урядовий курєр» № 196 від 19.10.2017 р. публікувалось оголошення про виклик відповідача в судове засідання по даній справі, також на зареєстровану адресу проживання [PERSON] надсилались судові повістки, в тому числі і на судове засідання призначене на 30.11.2017 р., на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою з причини «за закінченням терміну зберігання». На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає відповідача повідомленою про час, дату та місце слухання справи. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд за згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи: ОСББ «Автозаводська-24» в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3\~ст.10 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі\~ст.57 ЦПК України, \~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, \~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. 11.08.1989 року [PERSON] отримала ордер №4911 на вселення до двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також право на вселення до даної квартири отримали члени сімї наймача: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (донька). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-КВ №484301, 24.12.1992 р. помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-КВ №560707, 21.07.2003 р. померла [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-КВ №632193, 13.09.2007 р. померла [PERSON]. 04.09.2003 р. за вищевказаною квартирою була зареєстрована донька позивача [PERSON], [INFO], дана обставина підтверджується копією адресної картки [PERSON] та картки реєстрації її матері (позивача по справі). Згідно листа від 23.10.2017 р. та довідки від 06.03.2017 р. №04-27/3-4954 Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради [PERSON] з 04.09.2003 р. і по теперішній час зареєстрована за адресою: [INFO]. Родинні стосунки між позивачем та відповідачем підтверджуються копією свідоцтва про народження серія 1-ЖС №098090. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом сторін, хоча він фактично зареєстрований за адресою: [INFO], б. 28, кв. 21, мешкає зі своєю мамою фактично за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, б. 24, кв. 41. Йому відомо, що донька позивача [PERSON] з 2013 р. не мешкає за зареєстрованим місцем свого проживання. Позивач періодично проживає за даною адресою. Суд критично відноситься до пояснень даного свідка, оскільки як встановлено в судовому засіданні з паспорту свідка [PERSON], останній зареєстрований за адресою: [INFO], б. 28, кв. 21. Будь-якого документального підтвердження, що свідок [PERSON] мешкає по сусідству з квартирою, де зареєстровані сторони по справі, і міг достовірно знати, що відповідач не мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Автозаводська, 24/46, суду не надано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він на підставі довіреності, виданої позивачем, уповноважений користуватись та управляти квартирою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, 24/46. Він на даний час мешкає в даній квартирі і йому відомо, що донька позивача [PERSON] не мешкає в цій квартирі з листопада 2013 р. Позивач на даний час на заробітках в Росії, але періодично приїжджає та мешкає за вищезазначеною адресою. Суд критично відноситься до пояснень даного свідка, оскільки 14.01.2017 р. позивачем була видана довіреність, якою остання надала право на управління та користування вищезазначеною квартирою свідку [PERSON], тобто останній не міг знати достовірно, що відповідач [PERSON] не мешкає за вищезазначеною адресою з 2013 р. Також, суд з урахуванням вищезазначеної довіреності вважає, що в свідка [PERSON] є заінтересованість у задоволенні судом даного позову, в звязку з чим не може вважати його пояснення обєктивними. Представником позивача надана суду довідка ОСББ «Автозаводська-24» без зазначення дати видачі, згідно якої [PERSON] зареєстрована, але не мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, 24/46 з 2013 року. Суд критично відноситься до даної довідки, оскільки як вбачається з витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку зареєстроване як юридична особа лише 26.07.2016 р., тому відсутні підстави для достовірного ствердження, що відповідач не мешкає за вищезазначеною адресою з 2013 р. (відповідачу на даний момент було лише 14 років). В даній довідці відсутні посилання на підставі чого внесені відомості про відсутність відповідача за зареєстрованим місце проживання (вихід за місце проживання відповідача, пояснення сусідів, заява відповідача тощо). Позивачем основною причиною для предявлення даного позову зазначено, що внаслідок не проживання відповідача за вищезазначеною адресою, нараховується необґрунтована квартирна плата за відповідача, в звязку з чим позивач несе завищенні витрати по оплаті комунальних послуг. Дана обставина не може бути підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З наданих позивачем квитанцій по сплаті за комунальні послуги вбачається, що нарахування оплати за отримані позивачем житлово-комунальні послуги здійснюється з урахуванням зареєстрованих осіб в квартирі лише за вивіз ТПВ (сміття), в інших випадках нарахування здійснюється або на підставі показів лічильника (гаряче водопостачання, споживання електроенергії) або з урахуванням площі квартири (центральне опалення, утримання будинку). При цьому позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача понесених нею витрат за оплату комунальних послуг. Відповідно до ст.25 Загальної декларації прав людини, кожна особа має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я й добробуту її самої та її родини. Невід'ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі і в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16.12.1966 року (ст.10). Згідно з п.1 ст.12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16.12.1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Конституція України у ст.47 ЦК України проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом. Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу України, відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 64 ЖК України Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Дослідивши наведені обставини, оцінивши надані позивачем докази, проаналізував правові норми, які регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надані належні, допустимі докази на підтвердження того, що відповідач з власної волі перестав мешкати у спірній квартирі і не проживає в ній понад 6 місяців без поважних причин.

Outcome: dismissed