Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належала 2-х кімнатна квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі вона мешкала разом з сином [PERSON], який помер [INFO]. Смерть сина для неї була тяжкою втратою, так як напередодні помер її чоловік, всі ці втрати відобразились на стані її здоров'я. Після смерті чоловіка, який помер в 2010 році і сина, який помер в 2015 році, залишившись без сторонньої допомоги (матеріальної та моральної), вона знаходилась в тяжкому психологічному стані, у неї погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим, у квітні 2016 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ішемічний інсульт, цукровий діабет 2 типу, гіпертонічна хвороба. Пенсійний вік, мінімальний розмір пенсії, інвалідність 2 групи, втрати близьких їй людей негативно вплинули на стан її здоров'я. Після виписки з лікарні 26.04.2016 року, розуміючи безвихідність самостійно пересуватись, придбати ліки, продукти харчування, у неї, як одинокої людини виникла гостра потреба у спілкуванні, потреба сторонньої допомоги, турботі та уваги. Після смерті її сина [PERSON], відповідачка по справі [PERSON], онука позивачки, постійно мешкала в квартирі [ADDRESS] періодично, по 1-2 місяці мешкала у в спірній квартирі. Після виписки з лікарні 26.04.2016 року, відповідачка запропонувала їй свою допомогу по догляду за нею за умови переоформлення квартири на ім'я відповідачки за договором купівлі-продажу. Нерозуміючи різниці між договором купівлі-продажу та договором дарування чи договором довічного утримання, під впливом тяжких для неї життєвих обставин, розуміючи свою потребу у постійному догляді, і не маючи іншого виходу зі сформованої ситуації, вона змушена була погодитись на пропозиції відповідачки. 31.05.2016 року між нею та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу в п. 2. 1, якого вказано, що до укладення договору, вона отримала від відповідачки готівкою 129 871 грн., що звичайно не відповідало дійсності. Оскільки у відповідачки ніколи таких грошей не було, то вказану суму від неї, вона не вимагала та не отримувала, так як сподівалась на її обіцянки, замість цих грошей отримати рідні відносини, належний догляд, матеріальну допомогу, оплату за квартиру та інші комунальні послуги. Неотримання грошових коштів за договором купівлі-продажу підтверджує удаваний характер угоди. Однак, після продажу квартири відповідачка різко змінила шанобливе відношення до неї, стала грубою та конфліктною. У червні 2016 року відповідачка без її відома забрала документи на квартиру та разом з цим викрала її паспорт та речі, які належали останній, які для неї мали конкретну цінність. У зв'язку з цим, залишившись без паспорта, вона була вимушена звернутись до поліції з заявою про крадіжку. За даним фактом порушено кримінальне провадження. Після скоєного відповідачка у квартирі більше не з'являлась, обіцяний догляд не проводить. До теперішнього часу вона позивачка проживає в спірній квартирі одна, ніякої допомоги від відповідачки не отримує, інформацію про неї не має. Вимушена самостійно оплачувати за квартиру, та не має можливості оформити субсидію. Так як формально єдине маюче у неї житло, належить відповідачці. Станом на 30.03.2017 року заборгованість по квартирі становить 8000 грн., що становить для неї непомірною сумою, яку не має можливості погасити з урахуванням своєї мінімальної пенсії. Внаслідок укладання договору купівлі-продажу на умовах відповідачки, вона фактично залишилась без власного житла та не може за рахунок розпорядження квартирою забезпечити собі сторонній догляд, придбання ліків та продуктів, мати нормальне існування. Відповідачка періодично лякає її виселенням, у зв'язку з чим, вона постійно знаходиться в пригніченому психологічному стані. Таким чином, вона вимушена була заключити вказаний договір купівлі-продажу квартири на умовах відповідачки під впливом тяжких для неї обставин, що сформувало її волю на вчинення правочинну. Вона вимушена була здійснити угоду в край невигідних для себе умовах, що було очевидно, тобто помилилась відносно обставин, маючих істотне значення, відносно природи угоди прав та обов'язків сторін. Помилка була істотною, так як укладаючи дану угоду, вона не розраховувала залишитись без власного житла. Позивачка просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 31.05.2016 року, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пудлик І.М., за реєстраційним номером 1577 - недійсним. Відмінити державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], проведеної відповідно договору купівлі-продажу від 31.05.2016 року, зареєстрованої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пудлик І.М., за реєстраційним номером 1577. Відновити реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачкою відповідно до довідки ЖСК «Будівник-9» від 20.05.1992 року за №150, зареєстрованої в ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 31.08.1992 року в реєстраційній книзі №228 за номерним записом 36083. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги на підставах, викладених в позові, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання (03.07.2017 року, 20.07.2017 року, 11.09.2017 року та 26.09.2017 року) повідомлялась належним чином за адресою зазначеною в позовній заяві, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надала (а.с.35-36, 44-45, 32, 59). В зв'язку із чим, причина неявки відповідачки визнана судом неповажною. В судове засідання не з'явилась третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу в Запорізькій області Пудлик І.М., через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, надала письмові пояснення, в яких зазначила, що продавець квартири за договором [PERSON] до підписання договору ознайомилася з його проектом, при цьому не висловлювала жодних заперечень щодо його змісту, була ознайомлена з приписами чинного законодавства щодо наслідків укладання договору купівлі продажу. Що стосується розрахунків за договором, то сторони повідомили її, що вони між ними вже здійснені і претензій одна до одної сторони не мають, що також підтверджується підписами сторін у договорі (а.с.39). У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах і підлягає задоволенню у повному обсязі. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належала 2-х кімнатна квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖСК «Будівник» - від 20.05.1992 року за № 150, зареєстрованій в ТОВ ЗМБТІ 31.08.1992 року в реєстровій книзі за № 36083 (а.с.21). Згідно свідоцтва про смерть, [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с.23), [INFO] помер син позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). За довідкою МСЕК Серії АД № 004529 від 04.11.2004 року позивач є інвалідок 2 групи (а.с.24). З 13.04.2016 року по 25.04.2016 року позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні з діагнозом ішемічний інсульт (а.с.12). Згідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 31.05.2016 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пудлик І.М., за реєстраційним номером 1577, позивач [PERSON] передала у власність [PERSON] спірну квартиру, а остання прийняла її і сплатила за неї визначену сторонами грошову суму у розмірі 129 871, 00 грн. (а.с.6-10). Згідно п.3.2 даного договору продавець зобов'язана в день нотаріального посвідчення договору передати відчужувану квартиру покупцю, передати кліючі до квартири та технічну документацію Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.05.2016 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пудлик І.М., за реєстраційним номером 1577 (а.с.63-64). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка пояснила, що є сусідкою позивачки, спірна квартира була переоформлена на онуку позивача, зі слів позивача за продаж спірної квартири гроші вона не отримувала, детальні обставини продажу квартири їй не відомі. Також, за переоформлення квартири, відповідачка обіцяла позивачці матеріально допомагати, тобто довічно її утримувати. Після укладення договору купівлі-продажу, відповідачка одразу зникла та не допомагає позивачці. Крім того, відповідачка не мешкає за адресою - [ADDRESS], як пів року. Допомагає позивачу її старший син з невісткою. Позивач мешкає постійно в цій квартирі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З роз'яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК ( 435-15 ), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Позивач є особою похилого віку, на час укладання договору їй було 77 років, майже через місяць після тяжкої хвороби позивача було укладено спірний договір, за рік до даного правочину позивач втратила сина, спірне житло є її єдиним місцем проживання, в якому вона проживає з 1992 року. Після укладення договору купівлі-продажу [PERSON] продовжувала проживати у спірній квартирі, сплачувати комунальні послуги, підтримувати її у належному стані тощо. Всі ці обставини підтверджують, що позивачем укладено договір купівлі - продажу квартири під впливом тяжких для неї обставин і на вкрай невигідних умовах, тому вважати що її волевиявлення було спрямовано на відчуження своєї квартири частки квартири укладання договору купівлі-продажу підстав не має. Враховуючи всі обставини по справі, вік позивача, стан її здоров'я, проживання в квартирі суд вважає, що позовні вимоги гають задоволенню. За змістом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 640,00 грн., від сплати якого позивач була звільнена при пред'явленні позову до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved