Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття найстаршої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що її донька, яка є матір`ю дітей, померла [INFO] , та діти з 10.09.2012 року проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу утримання дітей. Ухвалою судді від 22 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, в зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] , народилась [INFO] , та в їх свідоцтвах про народження в графі батько зазначений відповідач - [PERSON] , а графі мати зазначена [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с.6,7,8/. За повідомленням Служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради за № 13-27/472 від 16.10.2012 року, з громадянином [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо утримання та виховання дітей [PERSON] і [PERSON] . Під час бесіди було з`ясовано, що він не заперечує проти передачі дітей на виховання [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до довідки з Гончарівської селищної ради за № 432 від 26.06.2019 року, діти проживають без реєстрації з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. Актом обстеження умов проживання № 131 від 26.09.2018 року за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дітей створені всі умови /а.с.19/. Згідно довідок №60, 61 від 25.09.2018 року в Гончарівській гімназії Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області навчається неповнолітній [PERSON] в 6-Б класі, та неповнолітня [PERSON] в 1-Б класі /а.с.10/. Позивач та її чоловік - [PERSON] мають позитивну характеристику з місця роботи та місця проживання /а.с.15,16,17/. За висновком Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Зазначеним висновком встановлено, що після смерті матері неповнолітніх дітей зі згоди їх батька - [PERSON] - з 07.09.2012 року і по цей час діти проживають з бабою - [PERSON] та дідом - [PERSON] , які матеріально забезпечують дітей, піклуються про їхній стан здоров`я, організовують відпочинок. Батько участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає, вкрай рідко телефонує та відвідує дітей. Діти отримують пенсію по втраті годувальника, але картка для виплат знаходиться у батька, який не регулярно та не повному обсязі пересилає кошти. Іншої матеріальної допомоги не надає. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 квітня 2019 року по справі № 740/5024/18, яке набрало законної сили 24.05.2019 року, у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. За правилами статті 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Отже, чинним законодавством передбачено право бабусі на процесуальне представництво внуків на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення її опікуном або піклувальником, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної в постанові № 445/637/16-ц від 22.12.2018 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між сторонами з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі заявленому позивачем. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, як того вимагає ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved