Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] та зняти останню з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2014 року вона є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі крім позивача, зареєстрована і [PERSON] , тобто відповідач по справі. Однак, хоча відповідач і зареєстрована за вищевказаною адресою , вона фактично не мешкає в спірній квартирі більше року, у звязку з чим позивач вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою, внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, у звязку з чим позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, про причини своєї не явки суду не повідомила. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач є власником квартири що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2014 року (а.с.25-26). Право власності на зазначену квартиру в установленому законом порядку було зареєстровано , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.5) Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 20.09.2016 року, в спірній квартирі крім позивача, зареєстрована [PERSON] ( а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним право користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 405 ЦК УК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт не проживання відповідача за адресою [ADDRESS], зазначивши , що вона є сусідкою позивача та більш одного року вона не бачила відповідача за вищевказаною адресою. Згідно з відповіді начальника Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 20.10.2016 року, яка була надана на запит суду, вбачається , що [PERSON] , [INFO] з будь якими заявами та повідомленнями в період часу з 01.01.2015 року по теперішній час до Слобідського відділу ГУНП в Харківській області не зверталась. ( а.с.20) Відповідно до листа КЗОЗ « Харківська міська поліклініка № 13» від 25.10.2016 року, [PERSON] , [INFO], яка зареєстрована зха адресою : [ADDRESS], в період з січня 2015 року за амбулаторною медичною допомогою до дільничної лікарні не зверталась, лікарняні листи на її ім»я не виписувались та стаціонарне лікування в закладі не проходила. ( а.с.23) Враховуючи зазначене, суд вважає що позовні вимоги стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 13 , що розташована в будинку № 173-А по пр-т Гагаріна, в м. Харкові є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українівід 11 грудня 2003року ( далі- Закон) . Відповідно до ст. 3 Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання. З огляду на вищезазначене, вимоги позивачки про зняття з реєстрації відповідача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial