Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що позивачу на праві приватної власності належить вказана квартира, в якій зареєстрований, однак не проживає з 2001 року відповідач по справі, який є сином позивачки. Відповідач після отримання середньої освіти поступив до навчального закладу в м. Болгарія. Реєстрація місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач у судове засідання не зявилася, але від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1517, позивач є власником квартири № 37 в будинку № 29 про пр. Б. Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного договору /а.с.14/. Судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає з 2001 року. У звязку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач є членом сім'ї позивача, а саме\~ сином, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2\~ст.405 ЦК України, згідно яких член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача в квартирі судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved