Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що на підставі договору дарування позивачу належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі відповідач - [PERSON] зареєстрований, але з лютого 2018 року там не проживає. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, шлюб рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було розірвано. В квартирі особистих речей відповідача немає. В добровільному порядку відповідач не бажає зніматись з реєстрації у вказаній квартирі. Тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за зареєстрованим місцем його проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.07.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 71 ЖК України «Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 11.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за №2978 /а.с.6/ та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.7/. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.09.2019 року шлюб муж [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був розірваний /а.с.8/. Відповідно до довідок від 10.07.2019 року та 10.07.2018 року виданих директором КП «Житломасив» [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не мешкає з лютого 2018 року /а.с.9,10/. Оскільки відповідач зареєстрований, однак не проживає за вказаною адресою, позивач вимушена сплачувати за нього комунальні послуги. Отже, дії відповідача порушують права позивача як власника вказаного житлового приміщення. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Суд вважає, що задоволена судом вимога в межах визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивача на житло.

Outcome: approved