Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою про визнання права власності. Позовні вимогу неодноразово були уточнені. В остаточній редакції позивач просила визнати дійсним заповіт, укладений [PERSON] , померлою [INFO] , визнати факт прийняття спадщини та визнати право власності за [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом. В позові зазначила, що вона є племінницею [PERSON] . [PERSON] у червні 1994 року склала заповіт у простій письмовій формі, згідно якого заповіла своє майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , позивачу. Вказана квартира зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло та ордером. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] 14 березня 2019 року позивач звернулась із заявою до приватного нотаріуса Бондаренко Г. Ю. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку із тим, що заповіт не посвідчено належним чином. Позивачу нотаріусом було роз`яснено право звернутись до суду про визнання заповіту дійсним. [PERSON] мала дійсний намір заповісти належне їй майно своїй племінниці, у зв`язку з тим, що позивачка постійно піклувалась про неї та допомагала. Заповіт відповідає справжній волі спадкодавця, однак нотаріальному посвідченню перешкоджав стан здоров`я спадкодавця. Крім того, позивач постійно проживала з померлою [PERSON] , піклувалась про неї, забезпечувала належне медичне забезпечення, харчування тощо. У зв`язку із цим, вважаємо, що позивач має право на отримання нерухомого майна у власність після [PERSON] . В судовому засіданні представника позивача - адвокат Чайковська А. В. позовні вимоги підтримала на підставах, викладених у позові. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги. Від Харківської міської ради надійшов відзив у справі, в якому відповідач просив відмовити у задоволені позову. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Харківської області Бондаренко Г.Ю. в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. До початку підготовчого судового засідання від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідків. У судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] . Свідки підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві, а саме те, що позивач постійно проживала з померлою [PERSON] , піклувалась про неї, забезпечувала належне медичне забезпечення, харчування тощо. Крім того, свідки підтвердили наявність волевиявлення [PERSON] заповісти належне їй майно своїй племінниці. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Позивач проживала за адресою [ADDRESS] разом із своєю тіткою [PERSON] . За життя [PERSON] скала заповіт на користь своєї племінниці [PERSON] (позивача у справі) у простій письмовій формі. Відповідно до свідоцтва про право власності квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Допитані у суді свідки підтвердили, що позивач постійно проживала з померлою [PERSON] , піклувалась про неї, забезпечувала належне медичне забезпечення, харчування тощо. Крім того, свідки підтвердили наявність волевиявлення [PERSON] заповісти належне їй майно своїй племінниці. Відповідно до статті 524 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. У статті 541 ЦК УРСР передбачено, що заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Відповідно до п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно із статтею 157 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до статті 215 ЦК нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до статті 219 ЦК у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно до статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Враховуючи викладене, суд -

Outcome: approved