Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2016, під час шлюбу відповідач всиновив сина позивачки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім`ю, вони з листопада 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 9.10.2019 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва, оскільки місце реєстрації відповідача: [ADDRESS] , та місце реєстрації позивача також не відноситься до Оболонського району м. Києва. 20.11.2019 вищевказана справа надійшла на адресу Деснянського районного суду м.Києва. Ухвалою суду від 22.11.2019 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачем на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 24.12.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач та представник відповідача подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 12.02.2016 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 82), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Під час подружніх відносин відповідач всиновив сина позивачки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] та вказаний батьком дитини у свідоцтві про народження неповнолітнього. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заяві, позивач та відповідач декілька років проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача та підлягає відшкодуванню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме у розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved