Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебуваючи в шлюбі з [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] 30.03.2007 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30.03.2007 року стягнуто щомісячно на користь [PERSON] з [PERSON], на утримання [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2007 року до повноліття, тобто до [INFO]. Однак відповідач аліменти на утримання дитини з 2016 року не сплачує. Матеріальне становище позивача значно погіршилось, а тому заробітної плати [PERSON], на утримання доньки не вистачає для задоволення потреб дитини. З вересня 2006 року [PERSON] життям доньки [PERSON] не цікавиться, не телефонує, не виявляє жодного бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не цікавиться її здоров'ям, морально не підтримує дитину. На підставі викладеного, позивач просить збільшення розміру аліментів до 1/3 частки та позбавити батьківських прав[PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити. Представник третьої особи орган і піклування Вишгородської районної державної адміністрації в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.05.2006 року. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 14.10.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з копії виконавчого листа, справа №6/2-989/2007, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30.03.2007 року стягнуто щомісячно на користь [PERSON] з [PERSON], на утримання [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2007 року до повноліття, тобто до [INFO]. Згідно з довідки від 23.11.2006 року №938 виданої Бершадським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року. Крім того, згідно до листа від 05.12.2016 року №1000 Бершадським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №6/2-989/2007 станом на 01.11.2016 року становить 33 819,20 грн. Частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак позивачем не надано належних доказів щодо зміни матеріального стану відповідача, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги, щодо збільшення розміру аліментів. Разом з тим, [PERSON] проживає разом з позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, від 09.12.2016 року №873. Крім того, відповідно до акту встановлення факту складеного 21.01.2017 року депутатом Новопетрівської сільської ради Канатніковим А.О., проведено обстеження по фактам: не проживання за адресою: [ADDRESS] колишнього чоловіка [PERSON], [INFO]; постійного проживання за місцем реєстрації [PERSON] з донькою [PERSON] В результаті обстеження встановлено, що за вищевказаною адресою [PERSON], [INFO], не проживає з вересня 2006 року до доньки не навідується. Рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 18.01.2017 року №5 про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], клопотати перед Вишгородським районним судом Київської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до висновку від 09.02.2017 року №7-20/349 органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON], щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], як такого, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав щодо позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз'яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008р.) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008р.) встановлено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Як вбачається із пояснень позивача, відповідача та встановлено судом відповідач, який являється батьком малолітньої [PERSON], не виконує покладених на нього законом обов'язків щодо виховання та належного утримання дитини, з незалежних від нього причин, оскільки вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2015 року засуджений строком на сім років шість місяців позбавлення волі та відбуває покарання у Вінницькій виправній колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області №86. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, як вбачається з копії ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 18.02.2016 року рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10.10.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав залишено без змін. Як встановлено рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 10.10.2015 року, у діях [PERSON] відсутні дії, що мають ознаки систематичного, свідомого, злісного ухилення від батьківських обов'язків, оскільки належним чином виконувати батьківські обов'язки відповідач не мав, так як перебував і перебуває в місцях позбавлення волі, а дані обставини не дають підстав для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, відносно відповідача [PERSON] Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки відсутні дії злісного ухилення від батьківських обов'язків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed