Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання кредитного договору б/н від 14.07.2010р., укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» як такий, що діяв в періоді з 05.08.2010року по 30 жовтня 2016 року включно та визнання незаконним нарахування відсотків за користуванням кредитним лімітом, відсотків за користування простроченим кредитом, пені за прострочку по кредиту на суму більше як на 100 грн. поза межами дії кредитного договору, зокрема: за період з 01.112016 року по 31.10.2017 року включно на загальну суму 28481,71грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 14.07,2010 року між нею, [PERSON] ( прізвище було змінено на [PERSON], а потім на [PERSON]) та ПАТ КБ «Приватбанк» ( на даний час змінено на АТ КБ «Приватбанк») було укладено договір про надання банківських послуг та укладено кредитний договір б/н. На підставі даного кредитного договору б/н від 14.07.2010 року позивачці було надано кредитні картки за № [NUMBER] зі строком дії з 05.08.2010р. по 06/14,тобто по 30.06.2014 року включно та за № 5211537446127438 зі строком дії з 06.03.2013р. по 10,16 тобто по 31.10.2016 року включно. Однак, незважаючи на те, що строк дії кредитного договору б/н від 14.07.2010 року укладений між нею та відповідачем відповідає строку дії останньої кредитної картки за № 5211537446127438 і закінчився 31 жовтня 2016 року, відповідач продовжував і продовжує нараховувати їй відсотки, пені та штрафи по даний час. Так за період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року банком було нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, відсотки за прострочений кредит та пеня за прострочену заборгованість по кредиту на суму більше 100 грн. на загальну суму в розмірі 23481,71 гривень. Ці нарахування позивачка вважає незаконними, тому за захистом свої прав змушена звернутись до суду. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Згідно Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 14.07.2010 року між позивачкою, [PERSON] ( прізвище було змінено на [PERSON], а потім на [PERSON] ) та ПАТ КБ «Приватбанк» ( на даний час змінено на АТ КБ «Приватбанк») було укладено договір про надання банківських послуг та укладено кредитний договір б/н. На підставі даного кредитного договору б/н від 14.07.2010 року позивачці було надано кредитні картки за № [NUMBER] зі строком дії з 05.08.2010р. по 06/14,тобто по 30.06.2014 року включно та за № 5211537446127438 зі строком дії з 06.03.2013р. по 10,16 тобто по 31.10.2016 року включно. У серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до [PERSON] в якому, уточнивши в подальшому свої вимоги, просило стягнути з відповідача заборгованість за вищенаведеним кредитним договором у сумі 42 286 грн. 15 коп. Рішення Корюківського районного суду від 15 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив. Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року, рішення Корюківського районного суду від 15 січня 2018 року скасовано, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 14 липня 2010 року в сумі 35 126 62 коп. Постанова Апеляційного суду Чернігівської області набрала законної сили. Даною постановою встановлено факт укладання між сторонами кредитного договору від 14 липня 2010 року, погодження сторонами всіх його істотних умов, правильність розрахунку банку та його відповідність умовам договору, у тому числі і з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 83 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed