Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати наказ публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» №627-к-ро від 26 вересня 2014 року «Про звільнення за недовірою внаслідок халатного відношення до своїх обов'язків»; поновити її на посаді касира відділення №21-05 регіонального відділення акціонерного банку «Південний» в м. Херсоні; стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 вересня 2014 року до дня поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі на посаді касира відділення №21-05 регіонального відділення акціонерного банку «Південний» в м . Херсоні; стягнути з відповідача понесені судові витрати. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила такі обставини: 26.05.2008 року позивачка була прийнята на посаду касира відділення №8 Філії відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» в м. Херсоні, в подальшому назву роботодавця було змінено на публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», а філію реорганізовано в Регіональне відділення Акціонерного банку «Південний» в міст Херсоні. 23.06.2014 року позивачку переведено на посаду касира відділення №21-05 регіонального відділення акціонерного банку «Південний» в м. Херсоні. 30.09.2014 року позивачка була ознайомлена з наказом по особовому складу Акціонерного банку «Південний» №627-к-ро від 26.09.2014 року «Про звільнення за недовірою в наслідок халатного відношення до своїх обов'язків». Підставою для звільнення стало встановлення винних дій співробітників по причині халатного відношення до своїх посадових обов'язків за результатами акту службової перевірки від 25.09.2014 року відносно факту здійснення несанкціонованих грошових переказів в системах Юністрім та Вестерн Юніон в регіональному відділені банку в м. Херсоні за період з 26.08.2014 року по 01.09.2014 року і відповідно втрати довіри до співробітників, що обумовлює неможливість виконання ними трудових обов'язків в якості співробітників, які безпосередньо обслуговують грошові кошти. 30.09.2014 року позивачку було звільнено і видано трудову книжку з відповідним записом про звільнення. На думку позивачки, дії відповідача щодо зазначеного наказу та її звільнення незаконні, оскільки: Акт перевірки, який став підставою для звільнення позивача, для ознайомлення останній не було надано, незважаючи на неодноразові прохання позивача. Позивачу досі не відомо, які її дії стали підставою для такого висновку роботодавця. З 26.08.2014 року по 29.08.2014 року позивачка знаходилась у відпустці, на роботу вийшла 01.09.2014 року. Відповідно до наказу несанкціоновані грошові переводи в системах Юністрім та Вестер Юніон в регіональному відділені банку в м. Херсоні відбувались з 26.08.2014 року по 01.09.214 року, в той час коли позивачка не працювала. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали позов, просили суд його задовільнити. Представник відповідача позов не визнала, просили суд у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] з 26.05.2008 року працювала на посаді касира відділення 21-05 регіонального відділення ПАТ АБ «Південний», що підтверджується записом у трудовій книжці ( а.с.6). 26.09.2014 року наказом по особовому складу №627-к-ро [PERSON] було звільнено з посади касира відділення №21-05 Регіонального відділення Акціонерного банку «Південний» в м. Херсоні на підставі п.2 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ. На підставі п.2 ч.1 ст.41КЗпПУ трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір»я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Згідно змісту наказу [PERSON] звільнили «у зв'язку із встановленням винних дій співробітників з причин недбалого відношення до своїх посадових обов'язків за результатами службової перевірки від 25.09.2014 року відносно факту вчинення несанкціонованих грошових переказів в системах Unisthtream та Western Union в Регіональному відділенні Банку в місті Херсоні за період з 26.08.2014 по 01.09.2014 року і відповідної втрати довіри до співробітників, що обумовило неможливість виконання ними трудових обов'язків в якості співробітників, які обслуговують грошові кошти». 30.09.2014 року [PERSON] була ознайомлена з наказом по особовому складу Акціонерного банку «Південний» №627-к-ро від 26.09.2014 року «Про звільнення за недовірою в наслідок халатного відношення до своїх обов'язків». В день звільнення позивачці була видана трудова книжка з відповідним записом про звільнення. Позивачка працювала касиром регіонального відділення АБ «Південний» і відповідно до посадових обов'язків безпосередньо обслуговує грошові кошти, а тому за наявності підстав може бути звільнена за п.2 ч.1 ст.41 КЗпПУ. Підставою для розірвання трудового договору у зв'язку з втратою довіри являється скоєння працівником винних вчинків (вчинку), а тому має бути в наявності як факт порушення, такі і вину працівника. Суду не було надано доказів вчинення [PERSON] певного порушення, а відповідно і її вини у цьому порушенні. Основним документом, в якому повинно бути викладено зміст вчиненого [PERSON] порушення та мотиви, з яких роботодавець виявляє працівнику недовіру, є наказ про звільнення. Наказ про звільнення не містить викладу конкретного порушення, вчиненого [PERSON], а відповідно і вини у цьому порушенні. Зміст наказу є неконкретним. Із змісту наказу вбачається, що в Регіональному відділенні банку в місті Херсоні (конкретно відділення не зазначено) в період часу з 26.08.2014 по 01.09.2014 року мали місце несанкціоновані грошові перекази в системах Unistream та Western Union і це спричинило втрату довіри до співробітників, що унеможливлює виконання ними своїх трудових обов'язків, при цьому абсолютно не вмотивовано чому звільняються [PERSON] В основу оспорюваного Наказу було покладено Акт службової перевірки від 25.09.2014 року відносно факту скоєння несанкціонованих грошових переказів в системах Unistream та Western Union в Регіональному відділені Банку в м. Херсоні за період з 26.08.2014 по 01.09.2014 року. Проте акт не містить доказів вини [PERSON] здійсненні цих переказів. Згідно вказаного акту вина [PERSON] полягає в тому, що вона допустила передачу по незахищених каналах зв'язку інформацію про логін і пароль для входу в Міжнародні платіжні системи Unistream та Western Union, сприяла використанню паролей і логінів іншими співробітниками, чим порушила режим збереження інформації з обмеженим доступом. Дії (бездіяльність) [PERSON] порушують п.2.2 посадової інструкції касира, положення Правил інформаційної безпеки для співробітників банку. В акті не зазначається у який спосіб (кому і коли) [PERSON] передала логіни і паролі і яким чином така передача спричинила негативні наслідки, тобто відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями [PERSON] та переведенням коштів по спеціальних платіжних системах. На обґрунтування доводів відповідача надані пояснення [PERSON], написані нею про те, що пароль повідомлявся нею начальнику відділенню 21-05 [PERSON], тоді як несанкціонований переказ коштів здійснювався з іншого відділення. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що її пароль для роботи не є таємницею, він створюється і передається їй програмістами, є відомим для невизначеного кола працівників банку, жодних розписок про його нерозголошення не відбирається. Про «логіни» у поясненні не йдеться. Про те, що актом службового розслідування не встановлено конкретного порушення [PERSON] вказує та обставина, що в акті одночасно зазначається «дії (бездіяльність) [PERSON], тобто не встановлено мали місце активні дії позивачки чи її бездіяльність. В акті зроблено загальне посилання на те, що [PERSON] порушила вимоги відносно дотримання вимог інформаційної безпеки банку, проте в чому полягають конкретно ці порушення не зазначено, а відповідно не можна зробити висновок чи насправді мали місце такі порушення [PERSON]. Згідно змісту наказу та Акту службового розслідування несанкціоновані перекази мали місце в період з 26.08.2014 року по 01.09.2014 року у Регіональному відділенні банку у Херсоні по вул. Белінського 9/38, тоді як позивачка працювала у відділенні, розташованому у м. Херсоні по вул. Чорноморській, в цей період перебувала у відпустці. Пояснення від неї відбиралися 28 серпня 2014 року, тобто 28 серпня 2014 року вже було відомо про несанкціоновані перекази, але до 01.09.2014 року ці перекази продовжували здійснюватися і не були зупинені. В акті службового розслідування жодним чином не доводиться яким чином [PERSON], перебуваючи у відпустці могла сприяти грошовим переказам, здійснюваним у відділенні банку, де вона не працювала. В наказі зазначається про недбале відношення [PERSON] до виконання своїх посадових обов'язків, проте наказ не містить жодного обґрунтування на підтвердження такого висновку. Не міститься доказів недбалого відношення до своїх посадових обов'язків [PERSON] і в акті службового розслідування. Пунктом 2 ч.1 ст.41 КЗпПУ не визначено строку протягом якого працівник може бути звільнений через втрату довіри, але з урахуванням такої підстави звільнення працівника має проводитися негайно, проте позивачка продовжувала працювати до 30.09.2014 року. Також суд враховує ті обставини, що в АК « Південний» позивачка на посаді касира працює з 2008 року, а в банківській система понад двадцять років, і не мала жодних дисциплінарних стягнень чи зауважень щодо виконання своїх обов'язків. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що підстави для звільнення [PERSON] за п.2 ч.1 ст.41 КЗпПУ відсутні, а відповідно наказ в частині про її звільнення є незаконним і підлягає скасуванню, тобто підлягає скасуванню тільки п.2 оспорюваного наказу, а не наказ в цілому, як просить позивачка. Суд не приймає до уваги доводи позивачки про те, що на час видачі наказу від неї не витребували пояснення. Звільнення на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпПУ не є дисциплінарним стягненням, а тому пояснення працівника не вимагається. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При вирішенні питання про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Виходячи із заробітку [PERSON] за липень, серпень 2014 року (6940,99грн.), кількості робочих днів у зазначені місяці - 41, кількості робочих днів з 30 вересня 2014 року по 06 листопада 2014 року включно (27) середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 4570,60 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України підлягають стягненню судові витрати у розмірі судового збору, який підлягав сплаті за подачу позовної заяви, і від спати якого позивачка звільнена.

Outcome: partial