Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між нею та відповідачем (на той час [PERSON], [INFO]) було укладено шлюб 21.09.2012 року. 05.03.2013 року у них народився син [PERSON]. Зазначає, що протягом останніх трьох років її стосунки з відповідачем значно погіршилися, постійні сварки, застосування фізичного насилля з його боку призвели до остаточного розпаду сімї. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю і через цю різницю в поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання сина, відсутність взаєморозуміння вони втратили почуття любові та поваги. Будь-які спроби примиритися позитивних результатів не дали. Вони почали дуже часто сваритися. У більшості випадків, незважаючи на її намагання стримати конфлікти, свідком сварок ставав син, що могло негативно вплинути на розвиток його особистості та кожен раз спричиняло йому душевні страждання. З відповідачем не проживає разом, не підтримує подружніх відносин та не веде спільного господарства. Переконана, що сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе, шлюб існує формально, його збереження суперечило б їх інтересам. 04.02.2016 року відповідач змінив свої прізвище та імя з [PERSON] на Гольдштейн Дов, про що було видано свідоцтво про зміну прізвища та імені, згідно з параграфом 17 (алеф) Закону про імена від 1965 року у реєстраційному відділі з обліку населення у місті Ейлат МВС держави Ізраїль. В подальшому, відповідач отримав громадянство Ізраїлю по спрощеній процедурі, адже має родичів з числа громади Ізраїлю. На момент звернення з цим позовом відповідач проживає в Ізраїлі, до його переїзду вони проживали разом в Україні, за адресою пров. Армійський, 2, м. Кіровоград (Кропивницький), Кіровоградська обл., 25000, що підтверджується довідкою квартального комітету № 24 Подільського району м. Кропивницького від 30.05.2018 року № 258, та актом від 30.05.2018 року. Вона на даний час проживає разом з сином, за місцем реєстрації у м. Кропивницькому. Посилаючись на норми чинного законодавства, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем (на той час [PERSON], [INFO]) було укладено шлюб 21.09.2012 року. 05.03.2013 року у сторін народився син [PERSON]. 04.02.2016 року відповідач змінив свої прізвище та імя з [PERSON] на Гольдштейн Дов, про що було видано свідоцтво про зміну прізвища та імені, згідно з параграфом 17 (алеф) Закону про імена від 1965 року у реєстраційному відділі з обліку населення у місті Ейлат МВС держави Ізраїль. Відповідач отримав громадянство Ізраїлю по спрощеній процедурі На момент звернення з позовом [PERSON], відповідач проживає в Ізраїлі, до його переїзду сторони проживали разом в Україні, за адресою пров. Армійський, 2, м. Кіровоград (Кропивницький), Кіровоградська обл., 25000, що підтверджується довідкою квартального комітету № 24 Подільського району м. Кропивницького від 30.05.2018 року № 258, та актом від 30.05.2018 року. Відповідно до положень ст. 279 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№ 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів... Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім'ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов'язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. ( частина третя та четверта ст. 56 Сімейного кодексу України). У відповідності зі ст.112 ч,2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами укладався на території України, так само як і припинився він фактично та території України. Згідно розяснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України. Згідно положеннями ч.2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Як вбачається з довідки квартального комітету № 24 Подільського району м. Кропивницький від 30.05.2018 року № 258, разом з позивачем проживає та перебуває на її утриманні малолітній син [PERSON], [INFO], а тому вона правомірно звернулась з позовом до Ленінського районного суду м. Кіровограда. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України при задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем на її користь стягуються з відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і ст. 112 СК України,

Outcome: approved