Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту. Свої вимоги мотивує тим, що 17.10.2008 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № CL-012/219/2008, згідно з умовами якого банк надав позивачу в тимчасове користування кредитні ресурси в сумі 24716 доларів США 86 центів на термін до 17.10.2015 року. Вважає, що договір був укладений з порушенням чинного законодавства, так як банком перед укладанням кредитного договору не було надано позивачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, передбачену ст.11ч.2 Закону України «Про захист права споживачів», не отримано від позивача письмове підтвердження про ознайомлення із зазначеною інформацією, не попереджено його про валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором. Вважає, що ненадання необхідної інформації позивачу перед укладенням кредитного договору для здійснення ним свідомого вибору, є проявом нечесної підприємницької практики та свідчить про введення позивача в оману, що в свою чергу є підставою для визнання договору недійсним. Просить визнати договір про надання споживчого кредиту недійсним, застосувавши правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст.216 ч.1 ЦК України. Так як збитки позивача становлять 250959 грн 48 коп, відповідач на підставі ст.230 ч.2 ЦК України зобов'язаний відшкодувати йому їх суму в подвійному розмірі, що становить 501918 грн. Враховуючи, що позивач отримав кредит в сумі 125532 грн, просить стягнути з відповідача на його користь відповідно до ст.216 ч.1 ЦК України кошти в сумі 376386 грн 96 коп (501918 грн 96 коп - 125532 грн). В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги і просять їх задовільнити. Представник відповідача з позовом не згідний і пояснив, що позивач був ознайомлений з умовами кредитування, йому було надано інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, про що позивач власноручно розписався. Вважає, що підстав для визнання кредитного договору недійсним немає. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши представників сторін, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17.10.2008 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач, було укладено договір про надання споживчого кредиту № CL-012/219/2008, згідно з умовами якого банк надав позивачу кредит на купівлю автомобіля в сумі 24716 доларів США 86 центів на термін до 17.10.2015 року. Відповідно до п.6.4 договору детальний розпис сукупної вартості кредиту визначається банком в додатках до цього договору. Додатком №1 до договору та додатком №1 до договору в новій редакції від 22.01.2009 року визначено сукупну вартість кредиту, графік платежів, суму, вартість супутніх послуг, процентну ставку, абсолютне значення подорожчання кредиту та ін. Як видно з п.13 анкети - заяви фізичної особи на отримання автомобільного кредиту, позивач підтвердив підписанням цієї анкети-заяви надання банком в письмовій формі та в повному обсязі інформації, передбаченої п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 року. З копії інформаційного листка про умови кредитування по програмі «Автомобіль в кредит» вбачається, що позивач був ознайолений в письмовій формі з даними умовами, йому було надано інформацію щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту (додаток №1), наявних в банку форм кредитування та відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування, про що свідчить його підпис в інформаційному листку. В інформаційному листку міститься і попередження про валютний ризик. Як видно з виписки з особового рахунку позивача за період з грудня 2010 року по серпень 2014 року, позивачем регулярно вносять платежі на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіку. Згідно довідки ПАТ «ОТП Банк» № 012-3-0241 від 19.08.2014 року залишок заборгованості позивача по кредиту становить 6208,75 доларів США, нараховані відсотки - 2,33 долари США. Пеня становить 0,13 грн. Відповідно до ст.230 ч.1 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ст.229 ч.1 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Ст.60 ч.1 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що перед укладенням кредитного договору позивачу була надана в письмовій формі вся необхідна інформація, передбачена ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Підписавши договір, позивач погодився з усіма його істотними умовами, і впродовж дії договору виконував свої зобов'язання щодо сплати кредиту, що також свідчить про визнання ним договору. Позивачем не доведена та обставина, що при укладенні договору кредиту він був введений відповідачем в оману, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Враховуючи наведене, та

Outcome: dismissed