Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном, в якому посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, 47-а/47, на підставі Свідоцтва № 6730 про право власності на житло, виданого 06.08.2001 року. У вищевказаній квартирі разом з нею зареєстровані та мешкають: її онуки - [PERSON] та [PERSON], а також правнучки - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. У квітні 2013 року до неї звернувся [PERSON] - знайомий померлого сина, який не являється членом сім'ї, з проханням тимчасово зареєструвати його у належній на праві приватної власності квартирі. Така реєстрація була необхідна йому, для отримання паспорту. [PERSON] обіцяв, що як тільки він отримає паспорт, одразу ж зніметься з реєстрації. Втім свою обіцянку станом на 12.05.2014 року відповідач не виконав. З дати реєстрації - з 20.04.2013 року, [PERSON] у належній їй квартирі жодного дня не проживав, навіть жодного разу не з'являвся у ній; будь - яких речей, які б йому належали, у квартирі, розташованій за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 47-а/47, немає. Їй невідомо, де [PERSON] мешкає. Крім того, відповідач участі в оплаті комунальних послуг не приймає, у зв'язку з чим вона вимушена нести додаткові витрати по утриманню належної їй квартири. Відповідно до актів КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» від 28.10.2013 року та від 30.04.2014 року, перевірки факту не проживання за адресою: [INFO], встановлено, що [PERSON], [INFO], не проживає за вищевказаною адресою з 20.04.2013 р. по теперішній час. Таким чином, без поважних причин, [PERSON] відсутній (не проживає) за місцем своєї реєстрації впродовж більше ніж 1 рік. Реєстрація відповідача у належній їй квартирі чинить перешкоди вільно розпоряджатися власністю, змушує нести додаткові комунальні витрати. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належній їй квартирі чинить перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її майном, тому, на підставі вищевикладеного, вона була змушена звернутися з даним позовом до суду і просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належною їй на праві приватної власності квартири, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 47-а/47, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 47-а/47. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві. Треті особи [PERSON], [PERSON] в особі законного представника [PERSON], [PERSON], [PERSON] в особі законного представника [PERSON] в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що підтримують заявлені вимоги, просять позов задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеним протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Якщо тимчасова відсутність особи перевищує шість місяців, члени сім'ї, в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі пред'явити позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, передбачений відповідно ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до відповіді УДМС у Луганській області на запит щодо доступу до персональних даних відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO] з 18.04.2013 року. Вказане також підтверджується довідкою № 2493 від 29.10.2013 року. Відповідно до актів КП «ЕРЦ м.Сєвєродонецька» від 29.10.2013 року, від 30.04.2014 року про непроживаня відповідача [PERSON], останній не проживає в [INFO] з 20.04.2013 року по даний час. Таким чином, судом безперечно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] без поважних причин понад рік, що підтверджується наданими матеріалами справи, його місцезнаходження невідомо. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою та не проживає в ній з 20.04.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved