Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на утримання сина додаткові витрати, пов'язані з його навчанням, а саме - 50% витрат на навчання на кафедрі офіцерів запасу в сумі 6590, 00 грн. В обґрунтування позову вказала, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який навчається в Житомирському Військовому Інституті Національного авіаційного університету. Навчання на кафедрі офіцерів запасу є платним, крім того, позивач придбала сину за власні кошти військову форму. Зазначає, що батьки несуть рівні обов'язки щодо матеріального забезпечення дитини, а тому просить стягнути з відповідача половину коштів, необхідних на утримання сина у зв'язку з його навчанням. В подальшому позивач уточнила заявлені вимоги на просила стягувати з відповідача 50% витрат на навчання сина на кафедрі офіцерів запасу, починаючи з травня 2014 року по липень 2015 року по 400,00 грн. щомісячно, а також стягнути 50% вартості військової форми в сумі 690, 00 грн. (а.с. 27-28). В судовому засіданні позивач заявлені вимоги про стягнення коштів підтримала. Уточнила, що просить стягнути з відповідача додаткові витрати, пов'язані з навчанням сина, на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України. Зазначила, що отримує від відповідача аліменти, які стягуються з нього на підставі рішення суду на навчання. Вказала, що ці кошти вона витрачає на одяг, харчування хлопця та задоволення побутових потреб. А кошти на оплату навчання є додатковими витратами і підлягають стягненню з відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що на підставі рішення суду сплачує аліменти на повнолітнього сина у зв'язку з навчанням, на його утриманні перебуває неповнолітня донька та пасинок, він працює вчителем в школі, а тому немає можливості сплачувати додаткові витрати, пов'язані з навчанням сина. Письмові заперечення приєднані до справи (а.с.29-34). Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступного висновку. Відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується змістом свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно договору № 312/19 від 12.08.2011 року про навчання студентів, фінансування підготовки яких проводиться за рахунок державного бюджету, [PERSON] є студентом Житомирського Військового Інституту Національного авіаційного університету. Зі змісту контракту від 01.09.2013 року вбачається, що [PERSON] навчається на кафедрі офіцерів запасу, вартість освітньої послуги становить 11800 грн. (а.с. 11, 16). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2012 року вбачається, що на підставі виконавчого листа № 2-1532/12, виданого 23.03.2012 року Богунським районним судом м. Житомира, з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON], який продовжує навчання, з 13.01.2012 року до закінчення навчання - 30.06.2015 року, в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача щомісячно (а.с. 35). В судовому засіданні позивач не заперечувала, що з відповідача стягуються аліменти на період навчання, але наголосила, що просить стягнути з відповідача додаткові витрати, пов'язані з навчанням, на підставі ст. 185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Зі змісту вказаної статті вбачається, що додаткові витрати підлягають стягненню на утримання дитини. Частина 1 статті 6 СК України визначає, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття - 18 років. Правове регулювання обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання визначено в ст.ст. 198-201 СК України. Нормами вказаних статей не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини у зв'язку з наявністю особливих обставин. Стаття 201 СК України регламентує, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Стаття 185 СК України, на яку посилається позивач, в даному переліку відсутня. З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з навчанням сина, на підставі ст. 185 СК України, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України відсутні, оскільки позивач заявила вимогу про стягнення додаткових витрат на навчання на підставі ст. 185 СК України.

Outcome: dismissed