Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання останнього таким , що втратив право користування житловим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те , що відповідач не проживає в зазначеній квартирі з червня 2012 р. , яка належить їй на праві власності . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала , з обставин , що викладені у позовній заяві . Одночасно зазначила про те , що реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає їй володіти та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився , про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення у пресі . Вислухавши пояснення позивача , покази свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те , що позовні вимоги підлягають задоволенню , виходячи з наступного . Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи , що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.5 ) . Згідно довідки форми 3 від 23.05.2014 р. № 573 вбачається , що відповідач є колишнім чоловіком дочки позивачки та зареєстрований у вищезазначеній квартирі з 15.07.2008 р. ( а.с.6 ,7 ) . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ( ст.391 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 383 ЦК України встановлено ,що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми глави 32 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Із затверджених актів ЖЕК 301 м. Києва від 21.05.2014 р. , 29.07.2014 р. вбачається , що відповідач не проживає в [ADDRESS] з 2012 р. ( а.с. 9, 15) . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила , що вони є давньою знайомою позивачки , відповідач є колишнім чоловіком дочки позивачки . Їй відомо , що відповідач не проживає в квартирі , що належить позивачу з 2012 р. , оскільки виїхав після розлучення за межі України , перешкод в користуванні житлом позивачка відповідачу не чинила . З представлених позивачем доказів також вбачається , що 18.06.2012 р. відповідач видав на ім»я позивачки нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив останню бути його представником та вести його справи в усіх державних , громадських , господарських та інших установах у тому числі з питань зняття його з реєстраційного обліку та військового обліку за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 8 ) . Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності , суд приходить до висновку про те , що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад рік, а саме з 2012 р. без поважних причин , а тому останній втратив право користування зазначеним житловим приміщенням з підстав ч.2 ст.405 ЦК України. На підставі викладеного ,

Outcome: approved