Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що є власником 61/100 часток будинку [ADDRESS] , що складає квартиру №1 , згідно нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2017 року. В зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який фактично з 05.08.2014 року у вказаному житловому приміщенні не проживає, що стверджується актом сусідів від 05.03.2019 року та довідкою КВЖРЕП №1. Місцезнаходження відповідача їй не відомо, вона з ним взагалі не знайома, про реєстрацію останнього у належному їй житловому приміщенні дізналась після оформлення спадкових прав. Реєстрація відповідача не дозволяє їй в повній мірі розпоряджатись належним майном, вчинити правочин, що обмежує її права, як власника. Рішенням суду просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на житло в квартирі [ADDRESS] . Позивач повідомила про можливість розгляду справи у її відсутності, про що надала письмову заяву в якій зазначила свою позицію щодо позовних вимог. Одночасно в заяві вказала, що не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua). У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Отже, за згодою позивача, відповідно до положень ст.223, 280 ЦПК України, у суду наявні підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Кормінець М.М. реєстраційний номер №2-239, набула право власності на 61/100 частку житлового будинку [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні дані про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.05.2017 року було оспорено чи скасовано. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину були внесені дані про власника 61/100 частки житлового будинку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З довідки Комунального підприємства КВЖРЕП №1 за №745 від 05.03.2019 року та відповідної відмітки про реєстрацію особи, що міститься у будинковій книзі слідує, що в квартирі [ADDRESS] з 05.08.2014 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] . В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач користується спірним житлом, приймає участь в його утриманні, сплачує комунальні послуги. Особистих речей відповідач в будинку не зберігає, фактично проживає за іншою адресою, що стверджується актом, складеним 05.03.2019 року сусідами [PERSON] та [PERSON] Зміст позовної заяви та матеріали справи вказують на те, що після набуття позивачем права власності на житлове приміщення, між нею та відповідачем відсутня будь- яка домовленість щодо користування житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. Підстави втрати права користування житлом визначені ст. 405 ЦК України. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач тривалий час не користується майном позивача, яке припинив добровільно, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, отже втратив право на користування ним, що є підставою для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved