Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 500грн з кожного щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і довічно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі є її повнолітніми дітьми, але проживають окремо і не підтримують ніяких звязків з матірю. На теперішній час позивач проживає сама і єдиним її доходом є пенсія в розмірі 1523,16грн, якої не вистачає для задоволення всіх її матеріальних потреб. За станом здоровя позивач потребує сторонньої допомоги, оскільки не здатна самостійно забезпечити себе потрібними ліками та здійснити догляд за власним господарством. Оскільки відповідачі не виконують в добровільному порядку свого обовязку з утримання непрацездатної матері, то вона звернулась до суду з зазначеним позовом. 02.01.2019р. судом відкрито провадження по даній справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Від позивача надійшла заява, в якій вона зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце слухання справи, були повідомлені в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи. Відзивів від відповідачів на позов до суду не надходило. На підставі ст.ст.280, 281 ЦПК судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON]А,, 1953р.н., є матірю відповідачів [PERSON], 1972р.н., та [PERSON], 1979р.н. , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Чоловік позивача (він же батько відповідачів) [PERSON] помер 16.09.2009р.. З 09.12.2008р. позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, середній розмір якої у 2018р. складає 1520грн на місяць. Інших доходів позивач не має. Протягом останніх десяти років позивач проживає одна у власному будинку за адресою: вул. Благовісна, 28, с. Байбузи Черкаського району Черкаської області. Часто хворіє, внаслідок чого за станом здоровя та віком потребує сторонньої допомоги. Відповідач [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в [INFO] з 06.05.2009р. по теперішній час. Відповідач [PERSON] зареєстрований разом з позивачем в одному будинку, але понад десять останніх років не проживає в цьому житлі і його фактичне місце проживання невідоме. Відповідачі не підтримують ніяких звязків зі своєю матірю і не надають їй в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання, внаслідок чого позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Таким чином між сторонами існує спір, який виник з сімейних правовідносин щодо обовязку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, що регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ч.1 ст.202 СК повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.205 СК суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Аналіз встановлених судом обставин даної справи свідчить, що позивач на теперішній час є непрацездатною особою (через досягнення пенсійного віку), за станом здоровя, умовами проживання, а також через невеликий дохід потребує матеріальної допомоги, яку їй зобовязані надавати її повнолітні донька та син. При цьому позивач не має інших близьких осіб (чоловік, батьки) від яких вона могла би отримувати відповідну матеріальну допомогу. Отже вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачів на її утримання є правомірними. При цьому заявлений позивачем розмір стягуваних аліментів з відповідачів в сумі по 500грн з кожного щомісяця відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, на яких ґрунтується регулювання сімейних відносин в Україні (ч.9 ст.7 СК), а також не становитиме надмірного тягаря для платників аліментів. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст.12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК відповідачі не надали суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не навели обставин, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог. За таких обставин позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна заява надійшла до суду 13.11.2018р., а отже за розгляд такої заяви відповідно до п.5 ч.1 ст.176 ЦПК та ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті судовий збір в розмірі 704,80грн. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір в сумі 704,80грн підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави в рівних частках. Згідно\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved