Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що у січні 2008 року між нею та відповідачем виникли фактичні шлюбні відносини. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згодом у листопаді 2010 року їхні стосунки припинились і вони стали проживати окремо. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Забезпечити дитині належний рівень життя одноособово вона не має можливості. Батько дитини є здоровим та працездатним, працює неофіційно у галузі будівництва, може оплачувати аліменти на утримання сина. Вказує, що у відповідності до отриманої нею довідки середньомісячна заробітна плата по Київській області протягом січня-червня 2020 року становить 11 233,00 грн. 25% від вказаної суми становитиме 2 808,00 грн. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у розмірі 2 808,00 грн. буде забезпечено рівність батьків при несенні обов`язку утримувати дитину. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2 808,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції та оголошенням про виклик на розгляд справи розміщеним на сайті «Судової влади України». В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву де відповідач зазначає, що позов визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1 400,00 грн. щомісяця. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 01.11.2013 [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно Довідки №2301/4250 від 06.08.2020 виданої Відділом реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до листа Головного управління статистики у Київській області встановлено, що середньомісячна заробітна плата по Київській області протягом січня-червня 2020 року становила 11 233,00 грн. Крім того, з наданих копій платіжних документів встановлено, що відповідач оплачував вартість навчання сина [PERSON] у Дошкільному навчальному закладі № 1 «Сонячний», тощо. Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серія КИО № 347531 встановлено, що відповідачу з 01.03.2010 встановлено першу групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Також відповідачу видано пенсійне посвідчення серія [NUMBER] . Угоду про добровільну сплату аліментів сторонами не укладено. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 06 до 18 років встановлено з 1 грудня 2020 року - 2395 гривень. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що Відповідач як батько [PERSON] кошти на його утримання періодично надавав, однак у розмірах недостатніх для утримання сина, враховуючи фінансовий стан відповідача, то суд вважає за можливо частково задовольнити подану позовна заяву та покласти на відповідача обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2 000,00 грн. до досягнення сином повноліття. Стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір на підставі ст.80, 88 ЦПК України. Таким чином, позовна заява підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. 84, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved