Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому зазначила, що 12 жовтня 2002 року між нею [PERSON] , та відповідачем - [PERSON] , був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 265. За час перебування в шлюбі, в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Останнім часом у них почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим, ми стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з січня 2019 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, разом вони не проживають. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. На примирення не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Шлюб розривають вперше. Донька [PERSON] проживає з нею. Спір щодо поділу майна подружжя відсутній. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач ситуативно надає кошти на утримання доньки. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Тому на підставі вищевказаного просила суд шлюб між нею - [PERSON] , та відповідачем - [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 265 - розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Неповнолітню доньку [PERSON] залишити проживати з нею. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень(п`ять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом, до досягнення дитиною повноліття. 05. 06. 2019 року позивачкою подано через канцелярію суду заяву про відмову від позову у частині стягнення аліментів, оскільки спір про стягнення аліментів врегульовано у добровільному порядку. У судове засідання позивачка не з`явилась, до суду направила заяву, в якій позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. У частині стягнення аліментів просила закрити провадження. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву, в якій проти позову про розірвання шлюбу не заперечував, в частині стягнення аліментів просив закрити провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 12 жовтня 2002 року між сторонами, був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 265. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги, в частині розірвання шлюбу, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову. В разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, провадження по справі підлягає закриттю, оскільки позивач відмовився від позову, і відмова прийнята судом. Відповідно до ч. 2 ст. 255ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про повернення судового збору з державного бюджету. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Враховуючи викладене, та те, що підстав для не прийняття заяви про закриття провадження у справі у частині стягнення аліментів, судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження у справі у частині стягнення аліментів, підлягає закриттю. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved