Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача, в якій просить право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0658 га кадастровий номер № 1811000000:00:017:0415 за адресою: вул. Лянгуса, 22. м. Новоград-Волинський з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яке зареєстроване за [PERSON], примусово припинити; виплатити [PERSON] ринкову вартість земельної ділянки загальною площею 0.0658 га за адресою вул. Лянгуса, 22, м. Новоград-Волинський з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка буде визначена судовою оціночно-земельною експертизою; визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0658 га 1811000000:00:017:0415 за адресою: вул. Лянгуса, 22. м. Новоград-Волинський з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що згідно свідоцтва, посвідченого 14 березня 2014 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №665, вона стала власником будинку №22 по вул. Лянгуса у м. Новоград-Волинському Житомирської області. Даний будинок було придбано з прилюдних торгів за ціною 26767,80 грн. В процесі виконання виконавчого провадження ВП 32339951 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 35416,35 грн. на відшкодування майнової шкоди та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди було отримано лист Управління Держземагенства у Новоград - Волинському районі, за змістом якого за [PERSON] Анатолієвичем не обліковуються на праві власності земельні ділянки. В подальшому в провадженні цивільної справи №285/2099/13-ц Новоград-Волинського міськрайонного суду за позовом [PERSON] до ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ, ПП «Нива-В.Ш.» в особі філії № 6, [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів, було отримано доказ - копію договору дарування земельної ділянки від 11.08.2010р. за реєстром №2534, за яким [PERSON] отримав у дар земельну ділянку загальною площею 0,0658 га кадастровий номер №1811000000:00:017:0415 за адресою: вул. Лянгуса, 22, Новоград-Волинський з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дар сторони оцінили в сумі 24043,62 грн. Таким чином у позивачки з 14.03.2014 року, окрім права власності на будинок, виникло право користування земельною ділянкою та право на оформлення в встановленому законом порядку власності на неї, а відповідач, залишаючись власником земельної ділянки, не може використовувати її за цільовим призначенням, оскільки припинилось його право власності на будинок. Відповідач подав заперечення на позовну заяву, які зводяться до того, що реєстрація права власності на житловий будинок, при відсутності в договору відомостей про земельну ділянку (кадастрового номеру), не тягне за собою переходу права власності на земельну ділянку та припинення права власності на оскільки останнє здійснюється лише в порядку, передбаченому Земельним Кодексом України. Статтею 140 ЗК України визначений вичерпний перелік підстав припинення права власності на землю. Такими підставами є добровільна відмова власника, смерть власника за відсутності спадкоємця, відчуження земельної ділянки за рішенням власника, звернення стягнення на земельну ділянку, відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, конфіскація за рішенням суду. Позбавлення права власності на земельну ділянку з підстав, передбачених ст.120 Земельного кодексу України, Земельний кодекс України не передбачає. Посилання позивача на ст. 143 Земельного кодексу України є безпідставним, порушень земельного законодавства при використанні земельної ділянки допускалось. У звязку з вищевикладеним, вважає позов заявлений позивачем про визнання власності на чуже майно безпідставним, а тому просить суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. У судове засіданняпозивач не прибула, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. 13.10.2015 року подав письмові пояснення які зводяться до того, що позивач на прилюдних торгах придбано було лише житловий будинок, який був виставлений на продаж. Згідно договору дарування земельної ділянки від 11.08.2010 року йому належить крім жилого будинку ще й господарські будівлі, які знаходяться на даній земельній ділянці. Дані господарські будівлі були описані державним виконавцем в лютому 2013 року вже після придбання будинку [PERSON] Господарські будівлі розташовані на спірній земельній ділянці продовжують перебувати у його власності, що унеможливлює визнання власності на зазначену земельну ділянку за позивачем. Представник третьої особи ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ в судове засідання не прибула, подала заяву в якій зазначила, що проти позову заперечує, просить розгляд справи проводити без її участі. Третя особа Управління Держземагенства у Новоград-Волинському районі участь представника в судовому засіданні не забезпечили, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, клопотань/заяв не подавали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2012 року на прилюдних торгах позивач [PERSON] в рамках виконавчого провадження придбала житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Лянгуса, 22 в м. Новоград-Волинський. Відповідно до свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області від 14.03.2014 року, [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Новоград-Волинський, вул. Лянгуса, 22, що раніше належав [PERSON] (а.с.4-5). Земельна ділянка, що розташована за адресою м. Новоград-Волинський вул. Лянгуса, 22, цільова призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належить на підставі договору Дарування від 11.08.2010 року [PERSON] відповідачу по справі (а.с.7-9). За клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду від 04.02.2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду у справі №285/4771/14-ц за позовом [PERSON] до ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання прилюдних торгів недійсними, такими, що проведені з порушенням вимог закону, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 27 травня 2015 року Новоград-Волинським міськрайонним судом винесено рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів та свідоцтва про право власності на нерухоме майно відмовлено (а.с.108-109). Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2015 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено, визнано недійсними прилюдні торги, проведені 17.12.2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна житлового будинку, що розташований за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Лянгуса, 22, який належить на праві власності [PERSON]; визнано недійсним свідоцтво про право власності від 14.03.2014 року на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Лянгуса, 22 та було видане на імя [PERSON] на підставі акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна затвердженого начальником ДВС Новоград-Волинського МРУЮ від 26.12.2012 року, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 665, видане приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.113-114). 24.12.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2015 року залишено без змін (а.с.140-141). Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами та матеріалами справи. Стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як слідує з позовної заяви та встановлено судом, позивач [PERSON] набула права власноті на житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності від 14.03.2014 року на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Лянгуса, 22 та було видане на імя [PERSON] на підставі акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна,затвердженого начальником ДВС Новоград-Волинського МРУЮ від 26.12.2012 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 665, видане приватним нотаріусом [PERSON] Зазначене свідоцтво було видано за результатом проведення 17.12.2012 року прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна житлового будинку, що розташований за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Лянгуса, 22, який належить на праві власності [PERSON]. Судом встановлено, що рішення апеляційного суду Житомирської області від 24.09.2015 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 року залишено без змін, визнано недійсними прилюдні торги, проведені 17.12.2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна житлового будинку, що розташований за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Лянгуса, 22, який належить на праві власності [PERSON]; визнано недійсним свідоцтво про право власності від 14.03.2014 року на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Лянгуса, 22 та було видане на імя [PERSON] на підставі акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна затвердженого начальником ДВС Новоград-Волинського МРУЮ від 26.12.2012 року, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 665, видане приватним нотаріусом [PERSON] Дані обставини підтверджуються наданими сторонами та дослідженими у судовому засіданні доказами. За таких обставин, з огляду на викладене та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача. Згідно з вимогами статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed