Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до Подільського районного суду м.Києва з позовом до ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест», просить застосувати реституцію між сторонами інвестиційного договору КНТР-000648/кв. від 03 вересня 2010 року (внаслідок визнання цього договору недійсним) з урахуванням встановленої обставини, що відповідач по справі є надавачем фінансових послуг та ухвалити рішення про повернення сторін в попередній переддоговірний стан з урахуванням того, що реституція фінансової послуги на підставі вимог ч.1 ст.216 ЦК України повинна відбуватися за ринковими цінами об»єкту нерухомості, які діють на момент відшкодування, у розмірі 730 129,00 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 03 вересня 2010 року уклала з відповідачем договір KHTP-000648/кв., на виконання якого вона передала відповідачу як Управителю ФФБ в управління грошові кошти в сумі 679 526, 00 грн. на інвестування двохкімнатної квартири загальної площею 72,29 кв.м по просп.Правди,80-82 в м.Києві. Відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2015 року (справа №758/14104/14-ц), вищезазначений договір було визнано недійсним. Крім того, відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва від 03 лютого 2016 року (справа №758/12451/15-ц) позов [PERSON] до ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» було задоволено частково та стягнуто на її користь грошові кошти в сумі 679 526, 00 грн., яке набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 24.03.2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05.09.2016 року, яким були відхилені апеляційна та касаційна скарги відповідно. Разом з тим, позивач бажає отримати грошові кошти не в розмірі 679 526,00 грн., які вона передала в управління відповідачу за договором та які стягнуті на її користь за рішенням суду як наслідок визнання недійсності правочину, а за ціною фінансової послуги на день її відшкодування ( на день подачі позову - квітень 2017р) - 19500 грн. за 1 кв.м нерухомого майна, тоді як на день підписання договору фінансова послуга становила 9400,00 грн. за 1 кв.м. Тобто доплата до ціни фінансової послуги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених в ньому. Вказав, що за кошти, які стягнуті за рішенням суду, позивач позбавлена можливості придбати нове житло. Предметом позову вважає застосування реституції з урахуванням тієї встановленої судами істотної обставини, що відповідач є надавачем фінансових послуг. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, вважає позов безпідставним та надуманим. І позивачу і представнику відомо, це загальновідомиа інформація, що ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» має ліцензію на конкретний вид діяльності, а не на ведення господарської діяльності, має як управитель один відсоток від інвестування, і в даних правовідносинах сторони є учасниками інвестиційного процесу, в яких діє Закон України «Про фінансов-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. 03.09.2010р. між [PERSON] та комунальним комерційним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва ,згідно умов якого [PERSON] передає підприємству кошти в управління з метою отримати у власність квартиру 72,29 кв.м. у будинку по просп.Правди, 80-82 в м.Києві. Забудовником будівництва даного житлового будинку з вбудовано - прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом є ТОВ «Алекс Буд», яке несе повну відповідальність за об'єкт будівництва та його введення в експлуатацію, що визначено у п.1.4 договору про участь у ФФБ, п.п.5.5.1. п.5.5 ст.5 Правил ФФБ та ст.ст.9, 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми будівництва житла та операцій з нерухомістю». Статтею 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», урегульовано порядок укладання договору про участь у ФФБ, а Правила ФФБ додаються до договору, вони є доступною публічною формою ознайомлення фізичних та юридичних осіб, це система норм, затверджена та оприлюднена управителем цього фонду, якої мають дотримуватись всі суб'єкти фінансово-кредитних механізмів будівництва житла для досягнення мети управління майном, визначеної установником управління, що повинні відповідати вимогам цього Закону(абзац восьмий статті 2), вони є у вільному доступі для ознайомлення громадян при виборі об'єкта інвестування з метою укладання договору про участь у ФФБ. Вибір об'єкта інвестування та укладений договір про участь у ФФБ є самостійним волевиявленням фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч. 4 ст.18 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх зобов'язань, передбачених ч.1 цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов'язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначаються відповідно до ст.20 цього Закону (після наступної реалізації) з рахунку ФФБ, довіритель не сплачує управителю винагороду. Таким чином, уклавши договір про участь у ФФБ, сторони стали учасниками інвестиційного процесу, а правовідносини, які виникли між ними регулюються спеціальним Законом «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами та визначають поняття Забудовник, Управитель та Установник. Позивач зверталась до суду з вимогою про розірвання договору про участь у ФФБ та стягнення коштів у розмірі 1 016 727 грн. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03.06.2014р. у позовних вимогах було відмовлено. В подальшому позивач зверталась з позовною заявою до суду про визнання договору недійсним. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.10.2015р., визнано на підставі ст.ст.203, 215, 216 ЦК України недійсним договір про участь у ФФБ від 03.09.2010р., укладений між [PERSON] та ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» . Оскільки указане рішення суду не створює правових наслідків для сторін, крім недійсності договору про участь у ФФБ, позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення коштів у розмірі 4 302 382,29 гривен (рішення суду від 03.02.2016р.), вимоги частково задоволено, стягнуто 679 526 грн. відповідно до умов договору. Також предметом розгляду були вимоги позивача про визнання недійсними Правила ФФБ, наказу про затвердження правил та стягнення моральної шкоди. Рішенням суду від 08.02.2016р. у позовних вимогах відмовлено. Позивач також зверталась до суду з заявою про перегляд рішення суду від 03.02.2016р. за нововиявленими обставинами та стягнення вартості фінансової послуги у розмірі 730 129 грн. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва суду від 06.02.2017р.( суддя Неганова Н.В.) заява залишена без задоволення. Як встановлено судом, рішенням Подільського районного суду від 03.02.2016р. застосовані наслідки недійсності договорів про участь у фонді фінансування будівництва, та стягнуто з відповідача кошти згідно договору на користь позивача в розмірі 679 526,00 грн. Посилання представника позивача на те, що наслідки недійсності не застосовані та необхідно застосувати ще раз реституцію, але з інших обставин, щодо вартості фінансової послуги, є безпідставними. Іншою обставиною він вважає те, що відповідно до ухвали Подільського районного суду м.Києва від 06 лютого 2017 року (справа № 758/12451/15-ц) про залишення без задоволення заяви про перегляд рішення суду у зв'язку за нововиявленими обставинами, зазначено, що «З додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи - комунального комерційного унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» від 04.03.2004 року вбачається, що фінансова компанія здійснює фінансові послуги із залучення активів фізичних та юридичних осіб із зобов'язанням щодо наступного їх повернення шляхом укладання договорів на управління майном. Саме такий договір був укладений 03.09.2010 року з [PERSON].»,чим було визнано, що відповідач по справі є надавачем фінансових послуг. Дані вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Крім того, судом розглядались позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми коштів (пені) з відповідача за користування коштами не за цільовим призначенням, і рішенням суду від 10.02.2017р. відмовлено у задоволенні позову. Судом було розглянуто наступні позовні вимоги позивача про стягнення пені за нецільове використання коштів. І рішенням суду від 21.02.2017р. відмовлено у задоволенні позову. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги даного позову не відповідають нормам чинного законодавства України, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed