Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, а тому остання підлягає стягненню у примусовому порядку у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює та отримує дохід періодично. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, вимоги про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, вимоги про стягнення аліментів зменшила до 600 грн. на місяць /а.с.18/. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав з урахуванням зменшення розміру останніх /а.с.19/. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 2008 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1395 /а.с. 4/. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] /а.с.5/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв'язку з чим постійно виникали непорозуміння і позивач втратила почуття любові до відповідача. Сторони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Після розірвання шлюбу, дитина сторін проживатиме з позивачем, наразі відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач немає стабільного джерела доходу, тому вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законними та обґрунтованими. Розмір аліментів у сумі 600 грн. відповідачем визнаний і суд вважає, що з урахуванням більшого ступеня відповідальності позивача покладеного у зв'язку із проживанням з нею дитини буде цілком справедливим по відношенню до сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved