Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом посилаючись на те, що 02.05.1997 померла його матір [PERSON], на ім»я якої 28.03.2001 Запрудянською сільською радою був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,5500 га і який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №825. За заявою прокурора Рокитнянського району Рокитнянський районий суд своїм рішенням від 03.06.2010 визнав вказану спадщину у вигляді земельної ділянки відумерлою. 31.08.2016 апеляційний суд Киїівської області вказане рішення суду скасував та прийняв нове рішення, яким у заяві прокурору відмовив. До цього 12.06.2015 між Запрудянською сільською радою та [PERSON] укладений договір міни (обміну) земельними ділянками, згідно якого Запрудянська сільська рада передала [PERSON] земельну ділянку загальною площею 3,5500 га кадастровий номер 3223782000:03:003:0049, розташовану на території Запрудянської сільської ради (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.08.2013 на ім»я Запрудянської сільської ради було видане на підставі проекту землеустрою та рішення Рокитнянського районного суду від 03.06.2010 про визнання спадщини відумерлою. 10.05.2017 рішенням Рокитнянського районого суду було визнано право власності за позивачем на вказану земельну ділянку площею 3,5500 га у порядку спадкування після померлої матері [PERSON]. Так як право власності на дану земельну ділянку визнано за позивачем, просить витребувати земельну ділянку площею 3,5500 га кадастровий номер 3223782000:03:003:0049, розташовану на території Запрудянської сільської ради у добросовісного набувача [PERSON] та повернути її законному власнику [PERSON] та стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання позивач та його представник, будучи належним повідомленими про день, час та місце слухання спарви, до суду не з»явилися, натомість представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить слухати справу за його відсутності. Відповідач, будучи належним повідомленим про день, час та місце слухання спарви, до суду не з»явився, натомість подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить слухати справу за його відсутності. Представник третьої особи до суду не з»явився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить слухати справу за його відсутності. Досдідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що 02.05.1997 померла [PERSON], на ім»я якої 28.03.2001 Запрудянською сільською радою був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,5500 га і який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №825. За заявою прокурора Рокитнянського району Рокитнянський районий суд своїм рішенням від 03.06.2010 визнав вказану спадщину у вигляді земельної ділянки відумерлою. 12.06.2015 між Запрудянською сільською радою та [PERSON], мешканцем с,Запруддя, вул.Л.України,55 укладений договір міни (обміну) земельними ділянками, згідно якого Запрудянська сільська рада передала [PERSON] земельну ділянку загальною площею 3,5500 га кадастровий номер 3223782000:03:003:0049, розташовану на території Запрудянської сільської ради (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.08.2013 на ім»я Запрудянської сільської ради було видане на підставі проекту землеустрою та рішення Рокитнянського районного суду від 03.06.2010 про визнання спадщини відумерлою і яка раніше належала [PERSON]Д.). 31.08.2016 апеляційний суд Киїівської області за заявою спадкоємця [PERSON] вказане рішення суду скасував та прийняв нове рішення, яким у заяві прокурору відмовив. 10.05.2017 рішенням Рокитнянського районого суду за позивачем визнано право власності на вказану земельну ділянку площею 3,5500 га у порядку спадкування після померлої матері [PERSON]. Так як право власності на дану земельну ділянку визнано за позивачем, останній просить витребувати земельну ділянку площею 3,5500 га кадастровий номер 3223782000:03:003:0049, розташовану на території Запрудянської сільської ради у добросовісного набувача [PERSON] та повернути її законному власнику [PERSON]. Як передбачено ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто обставини, встановлені в рішенні Рокитнянського районного суду від 10.05.2017, що набрало законої сили в частині набуття позивачем права власності на земельну ділянку площею 3,5500 га, що знаходиться на території Запрудянської сільської ради та незаконне та неправомірне вилучення у позивача даної земельної ділянки, під час розгляду даної справи не доказуються. Після визнання спадщини після померлої [PERSON] у вигляді земельної ділянки відумерлою, на замовлення Запрудянської сільської ради було складено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та визначено кадастровий номер земельної ділянки 3223782000:03:003:0049, яка, як встановлено рішенням суду, належить позивачу. У відповідності до ст.330 ЦК Україним якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. В той же час, статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У п.3 листа [PERSON] Спеціалізованого [PERSON] з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 року за №24-150/0/4-13 роз»яснено, що крім речових, існують також зобов»язальні способи захисту права власності. До речових способів захисту права власності належать позови про витребування майна з чужого незаконного володіння, позови про захист права власності від порушень, не пов»язаних із позбавленням володіння і позови про визнання права власності. Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі. До умов пред»явлення віндикаційного позову належать такі: 1)власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2)майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3)майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним; 4)віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав. Таким чином встановлено, що позивач має право для пред»явлення віндикаційного позову, оскільки, будучи власником земельної ділянки, не здійснює фактичне володіння над спірною земельною ділянкою, яка знаходиться в повному розпорядженні відповідача, зберігається в натурі та є індивідуально визначеною, а віндикаційний позов, пред»явлений позивачем, має не договірний характер та спрямований на захист його речових прав на частину земельної ділянки площею 3,5500 га, право приватної власності. В цьому ж листі вказано, що власник майна не може витребувати його з незаконного володіння іншої особи за сукупності наявності трьох умов: а) набувач має бути добросовісним набувачем він повинен знати, що купує майно не у власника; б) майно має бути придбане за гроші, тобто повинно бути купленим; в) власник має втратити володіння цим майно із власної волі, тобто майно має бути передане власником за договором (схову, майнового найму) іншій особі, яка б продала його добросовісному набувачеві. Так як у даному випадку відсутня сукупна наявність трьох умов, позивач набув право на витребування майна із незаконного володіння відповідача. Згідно до статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 та 2 ст.142 ЗК України, припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку, яка підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається із матеріалів справи, позивач заяви про припинення права власності на земельну ділянку до органу місцевого самоврядування не подавав, угода між органом місцевого самоврядування та позивачем про передачу земельної ділянки не укладалася, тому позивач не втратив право витребування від відповідача належної йому земельної ділянки як останнього добросовісного набувача та володільця. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач не набув право власності на земельну ділянку площею 3,5500 га кадастровий номер 3223782000:03:003:0049, розташовану на території Запрудянської сільської ради, а її власником є позивач, так як дана земельна ділянка незаконно вибула з володіння позивача не з його волі, а тому він має право у відповідності до ст.ст.330 та 388 ЦК України на витребування земельної ділянки від відповідача.

Outcome: approved