Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано, позивач вдруге зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач з донькою не спілкується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям. Позивач вказує, що дитина знаходиться на її утриманні та всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та допомоги відповідача. Згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2012 року відповідача позбавлено волі строком на 6 років, що негативно впливає на дитину. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Представник третьої особи Рокитнівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься висновок Рокитнівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 15.11.2011 року Карпилівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області. 10.11.2014 року зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами. Від шлюбу [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON], згідно свідоцтва про народження позивач є матір'ю, а відповідач є батьком дитини (а.с.15). Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» №78/1019 від 30.12.2016 року відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Його донька [PERSON], [INFO], за вказаною адресою не зареєстрована та ніколи не була зареєстрована. Згідно довідки виконавчого комітету Карпилівської сільської ради №722 від 02.03.2017 року [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. З акту обстеження матеріально-побутових умов виконавчого комітету Карпилівської сільської ради №1252 від 24.02.2017 року вбачається, що сім'я [PERSON] проживає в [ADDRESS]. В даному будинку проживають п'ятеро осіб. Умови проживання задовільні, будинок повністю обмебльований, в кімнаті доньки [PERSON] знаходяться всі необхідні речі для відпочинку дитини. Як вбачається з довідки №168 дошкільного навчального закладу «Барвінок» Рокитнівського району Рівненської області, [PERSON], [INFO], відвідує та рахується в чисельному складі дитячого садка «Барвінок» з 01.09.2014 року по 01.09.2015 року. З характеристики [PERSON], [INFO], виданої ДНЗ «Барвінок» вбачається, що вона за час відвідування дитячого садка проявила себе як весела, життєрадісна дитина. Виховується дівчинка в повній сім'ї з мамою та її другим чоловіком. Сім'я матеріально забезпечена, у дівчинки є все необхідне для життя та відвідування дитячого садочка. Рідний тато дівчинки ніколи не з'являвся, її життям ніколи не цікавився, ніякої участі у вихованні не приймав. З довідки-характеристики виконавчого комітету Карпилівської сільської ради №1250 від 24.02.2017 року вбачається, що за час проживання на території Карпилівської сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, доньку виховує сама, скромна, доброзичлива, дбайлива мама, з любов'ю та повагою відноситься до оточуючих її людей. Скарг на неї не надходило, на засіданнях не розглядалась, компрометуючими матеріалами відносно неї сільська рада не володіє. Згідно висновку Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області №2 від 28.02.2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], виконавчий комітет Карпилівської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO]. Згідно висновку Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області №1560/02-23/17 від 11.04.2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], Рокитнівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування прийшла до висновку, що [PERSON] самоусунувся від виконання передбачених законодавством обов'язків стосовно виховання та утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим його доцільно позбавити батьківських прав. Крім того, в матеріалах справи міститься заява відповідача, адресована голові органу опіки, піклування та усиновлення Рокитнівської РДА Кушнір М.З., з проханням позбавити його батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO], з посиланням на те, що він з дня її народження з нею не проживає та не спілкується, батьківських почуттів до неї не відчуває, не турбується про неї, матеріально не допомагає. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В матеріалах справи відсутні докази невинуватості відповідача у невиконанні ним своїх батьківських обов'язків, що свідчить про його винні дії. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно не виконує свого батьківського обов'язку по утриманню та вихованню його неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст. 166 СК України). Позивач в судовому засіданні звертався до суду із клопотанням про вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів, у випадку задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Визначення розміру аліментів залишив на розсуд суду. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем свого обов'язку щодо утримання спільної з позивачем дитини, те що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні платежі на її утримання, враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору в розмірі 640 грн., а також 640 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved