Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 29 серпня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З 03 червня 2012 року по даний час сторонни проживають окремо. 17 червня 2013 року в зв'язку з тим, що відповідач не виконув своїх батьківських обов'язків пов'язаних з вихованням та утриманням дитини позивач звернулася до Конотопського міського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягненням аліментів на утримання сина. Рішеннями Конотопського міськрайонного суду Сумської області позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів були задоволені. З приводу стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. У січні 2016 року вона звернулася до органу опіки і піклування Конотопської міської ради Сумської області із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] і за результатами розгляду її звернення органом опіки було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина. Відповідач не виконує батьківського обов'язку щодо спілкування з дитиною, не цікавиться долею та вихованням дитини, не приймає участі у його вихованні, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не надає матеріальної допомоги, ухиляється від сплати аліментів, не проявляє турботу про фізичний та культурний розвиток дитини і вказані обставини стали підставою для звернення до суду за захистом прав дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судові засідання, які тричі були призначені до розгляду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до роз'яснень п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ч.6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150,155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164,165 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено , що сторони перебували у шлюбі з 29.08.2009 року по 02.07.2013 року( час набрання судовим рішенням законної сили) і від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2013 року було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмір 1/4 частини заробітку щомісяця, та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно довідки Відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції №В-7 від 30.10.2013 року [PERSON] у період з 26.08.2013 по 30.10.2013 року не отримувала аліменти з [PERSON]. З 01.11.2013 року по жовтень 2015 року [PERSON] було призначено тимчасову допомогу на дитину, батьки яких ухиляються від сплати аліментів та проведено відповідну виплату. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам в період з 08.04.2013 по 01.10.2015 року заборгованість по аліментам складає 8225,64 грн. Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості по аліментам з 01.08.2013 року по 21.01.2016 року заборгованість станом на 21.01.2016 року становить 24079,99 грн. Згідно копії довідки Відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції №В-7 від 21.01.2016 року [PERSON] у період з 01.07.2015 по 31.12.2015 року не отримувала аліменти від [PERSON]. Згідно довідки №01-05/100 від 23.12.2015 року виданої Адміністрацією Конотопського центру дитячо-юнацької творчості, [PERSON] [INFO] зараховний до гуртка «Сонечко», ним опікується мати [PERSON]. Зі слів керівника гуртка батько дитини за час навчання жодного разу не з'являвся. Згідно довідки виданої Конотопською центральною районною лікрнею, дитячу поліклініку [PERSON] [INFO] відвідував разом з матір'ю [PERSON], батько з дитиною ніколи не з'являвся. Згідно довідки Конотопського навчально-виховного комплексу загальноосвітньої школи І ступеня дошкільного навчального закладу [PERSON] зарахований до ясельної групи «Веселка», яку відвідував з 02.09.2013 року по 03.02.2014 року. В садок дитину завжди приводила матір [PERSON], батька в дитячому садку жодного разу не бачили. Згідно довідки про склад сім'ї [PERSON], до складу її сім'ї входить крм інших членів сім'ї син-[PERSON] . Згідно висновку органу опіки і піклування Конотопської міської ради Сумської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] [INFO] орган опіки і піклування Конотопської міської ради Сумської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] [INFO], так як він ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Оскільки регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин (ст. 7 Сімейного Кодексу України) то, за таких обставин судом достовірно встановлено, що дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити у повному обсязі. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved