Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 20.04.2013 року нею з відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Кіровським міським управлінням юстиції у Луганській області, дублікат свідоцтва про шлюб актовий запис [NUMBER] від 24.11.2015 року. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] [INFO]. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку з чим, шлюбні стосунки були фактично припинені. З кінця 2014 року почали жити окремо. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Тому просить суд шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20.04.2013р., актовий запис [NUMBER] від 24.11.2015р., розірвати та змінити прізвище [PERSON] на дівоче прізвище - [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, категорично наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 20 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб поміж [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON]), актовий запис №32, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 24.11.2015 року (а.с.4). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 16.08.2013р. Тривалий час позивач та відповідач разом не проживають, примирення та подальше їх спільне проживання не можливе. Відповідно до ч.3 ст.105 та ст.110 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак, а ні позивачка, ні відповідач не мають намір зберігати шлюб з відповідачем. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved