Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що квартиру [ADDRESS] вона отримала як службову. В даній квартирі зареєстрований відповідач, однак з вересня місяця 2008 року в вказаній квартирі не проживає, що підтверджується актом КП «ВЖРЕП №11» Житомирської міської ради. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO]. В даній квартирі також зареєстровані: колишній чоловік [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ВЖРЕП №11» Житомирської міської ради від 22.03.2016 року №186 (а.с.6). Відповідно до актів виданих КП «ВЖРЕП №11» Житомирської міської ради від 26.11.2014 року, 15.07.2015 року та 27.01.2016 року, [PERSON] в даній квартирі не проживає (а.с.3,4,5). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачена необхідність з'ясування причин відсутності відповідача понад встановлений строк. Таким чином, відповідач без поважних причин відсутній за зареєстрованим місцем проживання більше шести місяців, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved