Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння № 49 по вул. Гагаріна в с. Закрівці Коломийського району відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її дід, [PERSON], про що йому 08 квітня 1987 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння, на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 27 від 11 лютого 1987 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ. Крім нього, членами колгоспного двору були вона та відповідачі. Зазначає, що відповідачі були лише зареєстровані у вищевказаному будинковолодінні, однак фактично не проживали в ньому і втратили право на частку в майні колгоспного двору, а тому їй та діду належало по 1/2 частині вказаного будинковолодіння. 20 грудня 2017 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на вказану частину будинковолодіння. Померлий залишив заповіт, посвідчений 07 травня 2008 року секретарем виконкому Торговицької сільської ради Коломийського району, яким все належне йому майно заповів [PERSON], який в свою чергу відмовився від спадкових прав в її користь. Вказує, що прийняла спадщину після смерті діда, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на спадкове майно зареєстровано за [PERSON], як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з»явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують, на спадкове майно не претендують. Відповідач [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смертей цього ж дня складено відповідний актовий запис № 19, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 275812. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2\~ст. 16 ЦК України\~передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Закрівці по вул. Гагаріна, 49, Коломийського району належав до типу колгоспного двору, головою якого був дід позивачки, [PERSON], про що йому 08 квітня 1987 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 27 від 11 лютого 1987 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ (а.с.13). Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору, [PERSON] - дружина, сини : [PERSON] та [PERSON], невістка - [PERSON] та онуки : [PERSON] і [PERSON], що підтверджується довідкою Торговицької сільської ради Коломийського району № 48/02-32/04 від 07 травня 2018 року (а.с.14). Згідно п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20\~із змінами\~Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності\~передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому будинковолодіння належало всім його членам на праві спільної сумісної власності. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені. Не зважаючи на те, що відповідачі зареєстровані у вищевказаному господарстві, вони втратили право на частки в майні колгоспного двору, оскільки фактично в ньому не проживають, участі в утриманні не беруть, на майно колгоспного двору не претендують, про що подали відповідні заяви в суд. Таким чином, фактично майно колгоспного двору належало [PERSON] та позивачці в рівних частинах. 20 грудня 2017 року [PERSON] помер, про що в Книзі\~\~реєстрації смертей 21 грудня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 25, що підтверджується\~свідоцтвом про смерть серії І - НМ № 260242 (а.с.6). [PERSON] від спадкових прав відмовився в користь позивачки, про що, в порядку ст. 1273 ЦК України, подав відповідну заяву нотаріусу. Позивачка, прийнявши спадщину після смерті діда, з метою оформлення спадщини звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, частки померлого голови двору та інших членів колгоспного двору до дня смерті [PERSON] залишилися не виділеними (а.с.20). У відповідності до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Коломийським МБТІ 12 липня 2018 року житловий будинок в с. Закрівці, вул. Гагаріна, 49, Коломийського району Івано-Франківської області має загальну площу 101,1 кв.м., житлову 63,6 кв.м. та його інвентаризаційна вартість становить 430285 гривень (а.с. 15-19). Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за законом на 1/2 частину спірного будинковолодіння, яке належала спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, яка у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, а інша частина будинковолодіння належить їй як частка в майні колгоспного двору, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на ціле будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст.\~15,\~16,\~328,\~392,\~1217,\~1268 ЦК України,

Outcome: approved