overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради від 13.06.2014 року №171 вона призначена опікуном над малолітньою онукою [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON], знаходиться в розшуку, батько, [PERSON], рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14.04.2014 позбавлений батьківських прав відносно доньки. Батько дитини ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила слухати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. В зв'язку з наведеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO], її мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Відповідно до довідки СУР Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, [PERSON], 03.10.1984р.н., знаходиться у розшуку з 01.08.2013 року. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14.04.2014 року, [PERSON], [INFO] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради від 13.06.2014 року №171, [PERSON] призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON], [INFO] до її повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON] знаходиться у розшуку, батько - [PERSON], позбавлений батьківських праві відносно дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з бабусею, [PERSON], яка призначена її опікуном до повноліття. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, враховуючи ці обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.12.2011 року розірвано шлюб, укладений між нею та відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила слухати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.12.2011 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, визнав позовні вимоги у повному обсязі, враховуючи ці обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що у неї перебуває на вихованні та проживає з нею прийомна дитина [PERSON], [INFO]. Одинока мати [PERSON], позбавлена батьківських прав щодо своєї дитини [PERSON], [INFO], однак обов'язок щодо матеріального утримання не виконує, ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач, просить стягнути на свою користь на утримання прийомної доньки аліменти в розмірі ? частини щомісяця від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги позивача просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2013 року (а.с.16-17). Дитина проживає та виховується в прийомній сім'ї позивачки, що підтверджується розпорядженнями Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та договором про влаштування дитини до прийомної сім'ї (а.с.8-15) Як вбачається з поданої позовної заяви, донька проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, мати дитини, відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, офіційно не працює. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує доньку одноособово, відповідач є працездатною, проти стягнення з неї аліментів на утримання доньки не заперечувала, оскільки жодних заперечень на позовні вимоги на адресу суду не надходило. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.08.1994 року по 27.11.2008 року. Від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утримані. На підставі рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2-3441/10 від 28.09.2010 року, відділом державної виконавчої служби проводилися стягнення аліментів з відповідача на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, потім у розмірі 1/6 частини заробітку на молодшу дитину. [INFO] доньці [PERSON] виповнилось 18 років, у зв'язку з чим стягнення аліментів на її утримання припинилось. У зв'язку з тим, що донька [PERSON] - студентка, навчається на денній формі 1-го курсу Херсонського національного технічного університету, за спеціальністю «Економіка підприємства». Повнолітня [PERSON] потребує матеріальної допомоги для підтримки нормальної життєдіяльності , яка має визначатися згідно з прожитковим мінімумом, встановленим законом. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частину всіх його доходів, щомісячно починаючи з дня подачі заяви та до закінчення навчання, а саме до 2018 року . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступного. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.08.1994 року по 27.11.2008 р. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №2-3441/10 від 28.09.2010 року, з відповідача проводилися стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, та у розмірі 1/6 частини заробітку на молодшу дитину. Згідно довідки №433 від 04.02.2014 р., [PERSON] являється студенткою першого курсу денного відділення спеціальності «030504 Економіка підприємства», та потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] не заперечує проти надання матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання. Виходячи з наведеного, враховуючи всі обставини справи, матеріальне положення сторін суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину , що згідно до укладеного трудового контракту з Херсонським міським головою від 09 липня 2012 року її назначено на посаду Директора МКП «Істок». 20 серпня 2015 року нею було отримано розпорядження Херсонського міського голови [PERSON] від 19 серпня 2015 року №560К та лист « про закінчення трудових відносин за контрактом» № 9-633-13/12 від 20 серпня 2015 року. Відповідно до п.10, 20 ч.4 ст.42 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» її було звільнено з посади Директора МКП « Істок» з 3 серпня 2015 року згідно з п.2 ст. 36 КЗпП України у звязку з закінченням строку трудового договору , визначеного контрактом від 09 липня 2012 року . Так як розпорядження Херсонського міського голови [PERSON] № 560-К від 19 серпня 2015 року вважає незаконним і противоправним, просила суд визнати його таким та скасувати , поновити її на посаду Директора Міського комунального підприємства « Істок» , і оскільки вказане звільнення порушує її законні права та завдало їй моральних страждань, просила суд зобовязати Херсонського міського голову [PERSON] відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та стягнути судові витрати. Рішенням суду від 10 грудня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково , а саме визнано дії Херсонського міського голови [PERSON] щодо видання розпорядження від 19 серпня 2015 року за № 569-К про звільнення [PERSON] незаконними та протиправними. Скасовано розпорядження від 19 серпня 2015 року за № 569-К про звільнення [PERSON] , поновлено її на роботу на посаду директора МКП «Істок», допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнуто моральну шкоду. Так як, судом стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат , приводу якої позивач подавала докази і давала пояснення, не ухвалено рішення суд в порядку п.1ч.1 ст. 220 ЦПК України з власної ініціативи поставив на розгляд питання про ухвалення з цього питання додаткового рішення. Позивач та її представник до судового засідання не зявились про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою. Представник відповідача - Херсонського міського голови [PERSON] та співвідповідача - Виконавчого комітету Херсонської міської ради , за довіреністю [PERSON] , в судовому засіданні покладалась на розсуд суду . Вимогами ч. 3 ст.88 ЦПК України передбачено , в разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі чого , суд вважає необхідним стягнути з Виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, та з урахуванням положень п.1,2 ч.2 ст.4 закону України « Про судовий збір» , судовий збір в розмірі що дорівнює 974.4 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину що , їй на праві особистої приватної власності належить нерухоме майно, а саме [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17 вересня 2004 року. Відповідно до витягу від 12 березня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 12 грудня 2007 року постановою державного виконавця Корнієнко С.О. ВДВС Головного управління юстиції у Херсонській області було накладено арешт на вказане нерухоме майно з посиланням на положення ст. 60 закону України « Про виконавче провадження» просила суд скасувати вказаний арешт. Позивач та її представник , за довіреністю [PERSON] , до судового засідання не зявились про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином . Представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача , позов заявлений позивачем підтримала та просила суд його задовольнити. Представник відповідача , за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності просив суд відмовити в задоволенні заявленого позову за необґрунтованістю. Дослідивши матеріали справи суд встановив що , позивач , згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 березня 2015 року позивач є єдиним власником [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17 вересня 2004 року . Згідно запису № 9014570 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 грудня 2007 року постановою ВДВС Головного управління юстиції у Херсонській області державний виконавець Корнієнко С.О. прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження нерухомого майна [PERSON], а саме квартири що належить на праві власності позивачу. Як слідує з повідомлення Головного територіального управлення юстиції у Херсонській області від 02.04.2015 року на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Херсонській області перебував виконавчий лист про стягнення коштів з [PERSON] яке у 2008 році завершено на підставі п.10 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження» та на теперішній час знищено . Положенням ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки , як встановлено судом , позивач є єдиним власником вказаного нерухомого майна , а вказана постанова порушує її права власника на розпорядження належним їй нерухомим майном , суд , з урахуванням положень ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» вважає можливим поновити порушене право позивача шляхом зняття арешту накладеного державним виконавцем .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] помер її брат [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, а саме іменна акція ВАТ «Коростишівський кар»єр» від 18.01.2002 року. Вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про існування спадкового майна, про що вона дізналась лише в березні 2014 року. В ході розгляду справи залучено в якості співвідповідача Коростишівську міськраду, оскільки як пояснила позивач то інших спадкоємців немає. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов, пояснила, що вона не знала про наявність акції, крім неї інших спадкоємців немає, вона проживала окремо від брата, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, а тому суд розглянув справу без участі останніх, позивач не заперечила. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивача [PERSON]. Після смерті останнього, в передбачений законом шестимісячний строк, позивач до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини не зверталась, хоча їй було відомо про відкриття спадщини. У відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як то незнання про наявність спадкового майна не є поважними причинами, оскільки позивач знала про відкриття спадщини, ніяких перешкод для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори не було. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла бабця позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина. Протягом строку на прийняття спадщини вона не звернувся до нотаріальної контори, оскільки про існування заповіту на своє ім»я дізналась лише після смерті матері, яка померла [INFO] та спадщину не прийняла. Вона одразу в травні 2015 звернулась для оформлення спадкових прав, однак їй роз»яснили, що необхідно продовжити строк для прийняття спадщини. Крім цього, вона перебувала в декретній відпустці по догляду за дітьми і не мала можливості займатись оформленням спадкових прав (має дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON] [INFO]., [PERSON], [INFO].). Позивач позов підтримала, обґрунтувавши його викладеними в позовній заяві доводами, просить позов задовольнити. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, позивач не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено в судовому засіданні, то [INFO] померла бабця позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина. Протягом строку на прийняття спадщини позивач не звернулась до нотаріальної контори, оскільки про існування заповіту на її ім»я дізналась лише після смерті матері, яка померла [INFO] та спадщину не прийняла. Крім цього, позивач перебувала в декретній відпустці по догляду за дітьми і не мала можливості займатись оформленням спадкових прав (має дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON] [INFO]., [PERSON], [INFO].). Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER], серії [NUMBER], заповітом від 13.01.2012, довідками Харитонівської сільради від 17.04.2015 року, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.05.2015. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуск позивачем строку на прийняття спадщини. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 551грн. 20 коп. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини і вказала, що [INFO] року помер брат позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, інші спадкоємці спадщину не прийняли та відмовляються приймати. Протягом строку на прийняття спадщини позивач не звернулась до нотаріальної контори, оскільки не була обізнана про необхідність подачі заяви саме в шестимісячний строк через похилий вік та хвороби, а тому просить визначити їй строк в два місяці. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує, а тому суд розглянув справу без участі останньої. Від відповідача надійшла заява, просять справу розглядати без їх участі, позов визнають повністю. Суд, враховуючи що відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення та про можливість постановлення рішення зв'язку з визнанням відповідачем позову. Враховуючи викладене, на підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved