Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача в якому просить визнати за нею право забудовника на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Вона як дружина, та треті особи [PERSON], [PERSON] як діти спадкодавця, є спадкоємцями першої черги. Після його смерті відкрилась спадщина зокрема на житловий будинок [ADDRESS]. Вона прийняла спадщину звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Треті особи, син та дочка, до нотаріуса не звертались, оскільки за домовленістю між ними приймати та оформлювати будинок буде позивач. Після звернення до нотаріуса позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у неї був відсутній правовстановлюючий документ на будинок, який не зареєстрований у встановленому законом порядку. Будинок був збудований [PERSON] у 1980 році. Земельну ділянку під забудову площею 1,10 га виділено з земельного фонду колгоспу Калініна на підставі виписки з протоколу загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Калініна від 31 травня 1979 року. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Головківської сільської ради депутатів трудящих від 01.06.1979 року. Тому за життя спадкодавець збудував житловий будинок, однак він не був зданий в експлуатацію та жодних правовстановлюючих документів не отримував. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 13 грудня 2013 року (справа № № 6-137цс13) право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1980 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року, кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права і обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.12, 15). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема права на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Згідно рішення Головківської сільської ради №11 від 20.11.2015 року про зміну назв вулиць в селі Головківка, назву вулиці Леніна змінено на Центральна (а.с.66-67). Згідно архівної довідки КП «ОМБТІ» та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на будинок [ADDRESS] ні за ким не зареєстроване (а.с.16, 68-69). Постановою нотаріуса № 1222/02-31 від 13 грудня 2017 року [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадкове майно житловий будинок, з тих підстав, що позивачем не було підтверджено належним чином право власності померлого на житловий будинок (а.с.13). Та обставина, що права на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] увійшли до складу спадкового майна після смерті [PERSON], підтверджується дозволом на виконання будівельних робіт на землях, виділених загальними зборами колгоспу ім. Калініна від 31.05.1979 року, свідоцтвом про забудову садиби в сільських населених пунктах району Української РСР, технічним паспортом виданим КП «ОМБТІ», технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.7-10, 17-23). Оскільки позивач в іншій спосіб, окрім як, вернутися з позовом до суду про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за необхідне її вимоги задовольнити. Враховуючи, що спір виник не з вини відповідача, судові витрати суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: approved