Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Борівської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та господарсько-побудові надвірні будівлі, що розташовані по [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не складав, але позивач фактично прийняла спадщину шляхом управління та володіння даним спадковим майном. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори, однак нотаріус Фастівської районної державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та надала роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеногопросить суд визнати за нею право власності на будинок та господарсько-побутові надвірні будівлі [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали заяву, в якій просять слухати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що Борівською селищною радою Фастівського району Київської області 11.12.1991 року вчинений відповідний актовий запис № 120 (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарсько-побутові надвірні будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження позивачки, а отже є, в силу ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємицею першої черги спадкування за законом. Реалізовуючи своє право на спадщину [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріус листом від 05.07.2016 року за № 528/01-16 відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документу на ім'я спадкодавця (а.с. 9) Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вбачається з архівної довідки № 06-03/181 виданої 26.08.2016 року Архівним сектором Фастівської районної державної адміністрації, в документах архівного фонду «Борівська селищна рада смт. Борова Фастівського району Київської області» в протоколі № 21 засідання виконавчого комітету Борівської селищної ради депутатів трудящих Фастівського району Київської області УРСР від 28 жовтня 1958 року зазначені відомості, відповідно до яких гр. [PERSON] вирішено видати будинкову книгу і дозволено прописати у побудованій хаті (а.с. 11). З технічного паспорту на житловий будинок № 1666, виготовлений Фастівським бюро технічної інвентаризації 18.12.1983 року, [PERSON] був власником житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.12-14). Відповідно до будинкової книги на будинок [ADDRESS], [PERSON] є домовласником зазначеного будинку з листопада 1958 року, був прописаний та проживав в ньому (а.с.15-19). Згідно довідки Борівської селищної ради від 29.06.2016 року № 1207, [PERSON] дійсно проживала та мешкала на день смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] без реєстрації за адресою: [ADDRESS](а.с. 10) З роз'яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування на житлового будинку з господарського-побутовими надвірними будівлями, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved