Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з позовом, в якому із збільшенням позовних вимог просить скасувати накази Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від: -17 червня 2015 року № 140 «Про введення в дію штатного розпису з 01.07.2015» в частині встановлення [PERSON] щомісячної надбавки за високі досягнення в праці; -27 серпня 2015 року № 250 «Про внесення змін до наказу від 17.06.2015 №140»; -31 серпня 2015 року № 318/к «З особового складу» в частині стосовно провідного юрисконсульта юридичного відділу [PERSON] Обґрунтовує позов тим, що з 12.05.2014 працює на посаді провідного юрисконсульта юридичного відділу Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Наказом №239 від 31.12.2014 позивачу встановлено з 01.01.2015 щомісячну надбавку в розмірі 30% до посадового окладу за високі досягнення в праці. Проте наказом в.о. директора [PERSON] №140 від 17.06.2015 їй з 01 липня по 31 серпня 2015 року встановлено щомісячну надбавку в розмірі 30 % до посадового окладу за високі досягнення в праці, у звязку з чим попередній наказ щодо щомісячної надбавки втратив свою чинність. Вважає наказ №140 від 17.06.2015 незаконним, оскільки роботодавець без достатніх на те правових підстав позбавив позивача безстрокової надбавки, замінивши можливістю отримувати таку лише протягом липня-серпня 2015 року. Наголошує на тому, що позивачу догана не оголошувалась, вона не була переведена до іншого структурного підрозділу або на інше робоче місце, не допускала жодних порушень трудової дисципліни. Наполягає, що в оспорюваному нею наказі №140 від 17.06.2015 не зазначено жодних обставин, що стали підставою для скасування безстроковості цієї надбавки позивачу. Просить врахувати, що про такі зміни її не попереджено за два місяці до їх запровадження, скасування цієї надбавки вчинено без дотримання гарантій, передбачених законодавством про працю, тому наказ є незаконним. Крім того, під час перебування позову у провадженні суду відповідачем було видано ще 2 накази: від 27 серпня 2015 року № 250 «Про внесення змін до наказу від 17.06.2015 №140» та 31 серпня 2015 року №318/к «З особового складу», якими відповідно вирішено щомісячну надбавку продовжити виплачувати позивачеві до 2 вересня 2015 року включно та з 1 по 2 вересня 2015 року включно. Так як останні є похідними від наказу від 17.06.2015 №140, який просить скасувати, тому останні накази також є незаконними і підлягають скасуанн.. Покликається на копії оспорюваних наказів, положення, колективний договір, інші документи, які вважає вичерпними. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], що діє згідно довіреності (а.с.6), підтримали позов в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Вважають, що відповідач порушив права позивача, оскільки оспорюваним наказом фактично анульовано безстроковість надбавки необґрунтовано, без жодних підстав для скасування, в порушення Положень та колективного договору. Протягом всього періоду, починаючи з 01.01.2015 її трудові обовязки та їх характер не змінювався. Вважають виданий наказ №140 безпідставним, оскільки позивач не допускала жодних порушень трудової дисципліни, не погіршилась якість роботи, відсутні інші факти, які б слугували підґрунтям для фактичного позбавлення її надбавки. Дії керівництва в анулюванні безстроковості надбавки пояснили неприязними відносинами, які викликані наявністю родинних стосунків з попереднім керівництвом. Вказали, що на даний час у вересні 2015 року діючим керівником винесено наказ про встановлення надбавки всім працівникам юридичного відділу, крім позивача, що слід розцінювати як намагання створити в такий спосіб вкрай нестерпні умови праці позивача, примусити її звільнитися. Просять позов задовольнити, оскільки наказ про встановлення двохмісячного терміну надбавки не відповідає Положенню, на яке посилається відповідач. Крім того, в самому наказі відсутнє зазначення причин встановлення двомісячного терміну виплати надбавки. Представник відповідача [PERSON], діючи згідно довіреності №12-14 (а.с.144) заявлений позов не визнав, вважає позов безпідставним. Вказав, що Положенням про оплату праці працівників УДППЗ «Укрпошта» передбачено, що надбавка за високі досягнення в праці встановлюється і відміняється відповідним наказом керівника, що і було зроблено наказами № 239 від 31.12.2014 та № 140 від 17.06.2015. При цьому, виплата надбавки за високі досягнення в праці здійснюється за рахунок коштів фонду оплати праці в межах затвердженого кошторису. Зазначив, що виданню оспорюваних наказів передував аналіз складного економічного становища, особисто його пояснення керівництву стосовно закінчення перевірки на підприємстві і зниження навантаження на провідних юрисконсультів. Наполягає, що надбавка позивачу не анулювалась оспорюваними наказами, а лише встановилась на конкретний період, з метою матеріального стимулювання, що відповідає\~Положенню. Вважає, що не відбулось ніяких змін істотних умов праці позивача, тим більше, що за останній час роботи позивача не було встановлено будь-яких досягнень. Також зазначив, що незважаючи на відсутність підстав стверджувати про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення, з метою дотримання вимог ст.103 КЗпП України керівництвом винесено 2 накази від: 27 серпня 2015 року № 250 «Про внесення змін до наказу від 17.06.2015 №140» та 31 серпня 2015 року №318/к «З особового складу», якими відповідно вирішено щомісячну надбавку продовжити виплачувати позивачеві до 2 вересня 2015 року включно та з 1 по 2 вересня 2015 року включно. Просить відмовити в позов і врахувати, що на підприємстві мало місце перепрофілюванння в цілому. Третя особа не зявилась у судове засідання з невідомих причин, повідомлена належно. Суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності за наявності у справі достатніх доказів. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, зясувавши дійсні обставини справи і причини позову, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що з 12 травня 2014 року позивач працює на посаді провідного юрисконсульта юридичного відділу Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», що визнається сторонами і також підтверджується записом в\~\~трудовій книжці (а.с.128-130). Згідно зі ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Таким чином, при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР (зі змінами та доповненнями), ст.97 КЗпП України підприємства самостійно встановлюють умови та розміри оплати праці, в тому числі перелік надбавок та доплат, у колективному договорі з дотриманням законодавства, генеральної, галузевої угод. Тобто кожне підприємство самостійно визначає перелік і порядок нарахування надбавок, які виплачуватимуться працівникам. Оскільки питання оплати праці на рівні підприємства вирішуються ним самостійно, його регулювання здійснюється шляхом розробки, затвердження та застосування внутрішніх (локальних) нормативних документів,\~\~таких як Положення про оплату праці працівників УДППЗ «Укрпошта», Положення про встановлення доплат і надбавок до тарифних ставок.\~\~ Відповідно до пункту 28 Положення про оплату праці працівників УДППЗ «Укрпошта» надбавки та доплати працівникам встановлюються згідно з переліком доплат та надбавок до посадових окладів (тарифних ставок) працівників в галузі поштового звязку. Відповідно до п.3 вказаного Положення, додаток 2.1.2 передбачено, що надбавка за високі досягнення в праці встановлюється й відміняється відповідним наказом керівника підприємства (філіалу, безбалансового виробничого підрозділу) на підставі подання керівника структурного підрозділу за напрямом діяльності. У разі скасування доплати зазначаються конкретні обставини, які спричинили скасування. (а.с.42-43) Судом встановлено, що на підставі службової записки начальника юридичного відділу від 25.12.2014, подання на встановлення надбавки за високі досягнення в праці у розмірі 30% з 01.01.2015, наказом УДППЗ «Укрпошта» №239 від 31.12.2014 позивачу встановлена щомісячна надбавка до посадового окладу за високі досягнення в праці з 01.01.2015. Вказаний факт не оспорюється сторонами. Суд не погоджується з доводами позивача, що вказана надбавка встановлена безстроково, оскільки з службової записки, яка і слугувала внесенню подання, вбачається, що з 25.12.2014 значним чином збільшилась інтенсивність роботи відділу та навантаження на його працівників у звязку з проведенням ряду перевірок УДППЗ «Укрпошти» та Львівської дирекції. (а.с.131) Отже, судом береться до уваги, що вказана надбавка встановлювалась позивачу з метою матеріального заохочення на певний період в конкретних умовах. Виконання позивачем роботи і збільшення навантаження на час перевірок стало підставою для видання такого наказу про встановлення [PERSON] надбавки до посадового окладу у розмірі 30%. При цьому, на думку суду, право працівника на додаткову заробітну плату у вигляді надбавки за високі досягнення в праці може бути застосовано лише за умови високих досягнень в праці у межах певного періоду роботи. Судом було встановлено, що на даний час перевірок на підприємстві немає, відповідно навантаженість та інтенсивність роботи відділу зменшилась. Вказану обставину позивачем не спростовано. Відповідно до Колективного договору будь-які виплати, передбачені Колективним договором на забезпечення соціальних пільг, компенсацій і гарантій понад законодавчо встановлені норми, здійснюється за наявності коштів у Підприємства та затверджених фінансових планів Підприємства на відповідний рік. Судом встановлено, що фінансовий план підприємства на 2015 рік був затверджений. 16.04.2015 по підприємству було видано наказ «Про централізацію окремих функцій управління безбалансових виробничих підрозділів на рівень дирекції», згідно з яким начальників, заступників, їх в.о., з метою підвищення ефективності управління, оптимізації управлінських функції вимагається здійснити централізацію функцій відділів, груп, забезпечити вирішення кадрових питань. (а.с.18) Аналіз умов Колективного договору та Положення приводить суд до переконання, що надбавка до посадового окладу за високі досягнення в праці, яка носить стимулюючий і заохочуючий характер, може встановлюватись на певний час на підставі відповідного наказу роботодавця. Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки нарахування та виплата надбавки працівнику за високі досягнення в праці є правом керівника бюджетної установи, встановлюється на підставі подання керівника за рахунок коштів фонду оплати праці в межах затвердженого кошторису. Згідно зі\~ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов'язок доказування обставин сторонами, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження\~\~та доведення перед судом переконливості цих доказів. Доводи позивача стосовно позбавлення її права отримувати безстроково надбавку, а в подальшому взагалі таку не отримувати, підлягають відхиленню як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. Вирішуючи даний спір, суд вважає, що питання призначення керівництвом надбавок чи доплат не є безповоротною подією, оскільки їх призначення залежить від конкретних обєктивних факторів. Відтак, вирішальним у питанні їх повторного призначення є результативність роботи працівника. Доводи позивача щодо недотримання відповідачем вимог закону про її повідомлення за два місяці про зміну чинних умов оплати праці в сторону погіршення підлягають відхиленню, оскільки відповідно до приписів ст.2 Закону України «Про оплату праці» вказана надбавка є додатковою заробітною платою, яка як зазначено вище, виплачується на розсуд керівника. Вона не була передбачена до виплати при прийнятті [PERSON] на роботу (не була передбачена в наказі про прийняття позивача на роботу), а була введена згодом окремим наказом, тому відсутність такої надбавки позивачу у штатному розкладі, виплата такої надбавки протягом визначеного керівництвом періоду, прийняття наказу в частині уточнення конкретного періоду цих виплат не вплинули на зміну умов оплати праці позивача в сторону погіршення. Більше того, відповідач оспорюваними наказами №250 від 27.08.2015 та №318/к від 31.08.2015 усунув будь-які неузгодження стосовно дотримання двомісячного строку попередження працівників про зміну умов праці. (а.с.156, 157-160) Таким чином, суд прийшов до висновку, що оспорюваними наказами порушень прав позивача не відбулося, вимоги позивача про скасування наказів №140 від 17.06.2015, №250 від 27.08.2015, №318/к від 31.08.2015 є безпідставними, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави. Тому судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed