Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрована позивач та відповідач [PERSON] зі своєю малолітньою дитиною [PERSON] відповідач [PERSON] є донькою позивача, а малолітня [PERSON] її онукою. Відповідач разом з дитиною ніколи не проживала в даній квартирі, а реєстрацію малолітньої [PERSON] було здійснено формально. Відповідач разом з чоловіком [PERSON] постійно проживають у Сполучених Штатах Америки, мають посвідки на постійне місце проживання, а малолітня [PERSON] є громадянкою США. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача разом з дитиною в належній позивачу квартирі створюють перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21.08.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання, відповідачу наданий строк для надання відзиву на позов (а.с.33). Ухвалою суду від 06.11.2019 підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до розгляду по суті (а.с.55). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. В судове засідання сторони не з`явивлись. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.72). Від третьої особи - Сектору реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області надійшло письмове клопотання про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.69). Третя особа - Служба у справах дітей Енергодарської міської ради надали письмову заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують (а.с.70). Відповідач [PERSON] не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи та відзиву на позов до суду не надала. Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Таким чином, суд вважає за можливе, в порядку ч.9 ст.28 ЦПК України, розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідача у м. Енергодар. У зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача невідоме, вона сповіщалася про час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.66). В порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128 ЦПК України, відповідач [PERSON] повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином, тому суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, через неявку в судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У судовому засіданні судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором про розподіл майна подружжя від 11.07.2014 року (а.с.10-11) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12). Відповідач [PERSON] та її малолітня дитина зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . В матеріалах справи наявна копія посвідки [PERSON] на постійне місце проживання у США, а також її водійські права (а.с.18,19). Крім того, малолітня [PERSON] у США, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.21-22), та є громадянкою США, що підтверджується її паспортом (а.с.23). Відповідно до висновку Виконавчого комітету ЕМР про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, спеціалістами служби у справах дітей встановлено, що батьками малолітньої дитини є [PERSON] та [PERSON] Малолітня [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] надала письмову заяву до Виконавчого комітету ЕМР, в якій зазначила, що вона разом з чоловіком та донькою постійно проживають у США, мають постійне місце роботи та власне житло, дитина відвідує школу, не заперечує проти зняття її та її доньки з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, Виконавчий комітет як Орган опіки вважає, що визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не порушить її житлові права (а.с.71-72). Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що відповідач та її малолітня дитина спірною квартирою не користуються та вселятися до неї наміру не мають, за місцем реєстрації відповідач не з`являється протягом тривалого часу, але разом зі своєю донькою залишається зареєстрованою у спірній квартирі, що спричиняє позивачу перешкоди у користуванні належною їй квартирою та порушує її права власника, що має істотне значення, позивач є єдиним власником квартири. Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача окрім судового, немає. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги обґрунтовані, оскільки підтверджуються наданими доказами, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved