Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з ЗАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є позивач) Кредитного договору №15-06-08/ФО від 27.06.2008 [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 120 590, 00 доларів США зі строком дії до 27.06.2028 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,45% на рік. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює своєчасно платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 06.10.2017 складає 111 629,05 доларів США та 179 705,95 грн пені. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2017 у справі відкрито провадження. Відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2018 у відкритті провадження а апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу суду першої інстанції від 05.12.2017 відмовлено. Постановою Верховного Суду від 21.05.2020 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2018 - без змін. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2021, яка занесена до протоколу судового засідання в рамках п. 7 ч. 2 ст. 248 ЦПК України, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Згідно ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 01.04.2021 зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Сбербанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг банку повернуто відповідачу. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лаєнко П.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказував на те, що протягом 7 років виконував зобов`язання за договором, проте надалі не зміг сплачувати кошти у рахунок погашення заборгованості з причини зміни курсу валют. Крім того вказував на неправомірність стягнення коштів на рахунок банківської установи країни - агресора. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається із матеріалів справи, 27.06.2008 між ЗАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач - ПАТ «Сбербанк», а також [PERSON] укладено Кредитний договір №15-06-08/ФО, за яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 120 590,00 доларів США (а.с. 7-11). Позивач виконав свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, належним чином шляхом видачі [PERSON] грошових коштів, що підтверджується заявою про видачу готівки №1693319 від 27.06.2008 (а.с. 19). Розмір процентів за користування кредитом складає 14,45% річних (п. 1.2 Кредитного договору). Згідно п. 1.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути кредит Банку частинами - у розмірах та у терміни згідно з графіком повернення Кредиту, який разом із детальним розписом загальної вартості платежів по цьому Договору, що включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, визначається у Додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною частиною з кінцевим терміном повернення 27.06.2028. Пунктом 6.6. Кредитного договору визначено, що проценти позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно не пізніше 10 числа наступного за звітним, у сумі передбаченій Графіком повернення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору). Матеріали справи містять відомості про те, що позивач звертався із вимогою сплатити прострочену заборгованість по основному боргу та нарахованих процентах, відповідно до умов договору, однак відповідач не здійснює погашення чергових платежів, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до 8.3. Кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, але він зобов`язаний в письмовій формі повідомити про це Позичальника. Згідно п. 8.4 Кредитного договору Позичальник у разі отримання від Банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості зобов`язаний здійснити усі платежі на користь Банку в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання такого повідомлення. Так, 13.07.2017 позивачем на адресу відповідача: [ADDRESS] було направлено вимогу за №839/28 від 13.07.2017 про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі (а.с. 20-23). Вказана вимога вручена [PERSON] 20.07.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24). Пунктом 9.1. Кредитного договору визначено, що надання, повернення кредиту, сплата Позичальником процентів за користування кредитом здійснюється в доларах США. Передбачені цим Договором комісії, пеня і штрафи розраховуються в валюті кредиту і сплачуються в гривнях в еквіваленті по офіційному курсу Національного Банку України на день їх сплати. Відповідно до п. 10.1. Кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, позичальник зобов`язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за вказаним договором, Однак, позивач вважає, що розмір пені, нарахований відповідачу відповідно до умов Кредитного договору за весь період порушення, є значним, тому позивач на власний розсуд заявляє вимогу про стягнення пені за порушення умов Кредитного договору за період з 11.03.2015 по 10.03.2016. Таким чином, станом на 06.10.2017 загальна заборгованість становить 111 629,05 доларів США та 179 705,55 грн. і складається з: 80 845,02 доларів США - заборгованості за кредитом; 30 784,03 доларів США - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом; 63 078,95 грн. - пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом за період з 11.03.2015 по 10.03.2016; 116 626,60 грн. - пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved