Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] права користування житлом у будинку за адресою: вул. Козацький шлях, буд. 75А, с. Дядьковичі, Рівненського району, Рівненської області. В обґрунтування предявлених вимог вказано, що за позивачем зареєстровано право власності на вказаний будинок. У зазначеному будинку за вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідачів. Позивач покликаючись на положення ст. 72 ЖК України, ч. 1 ст. 319, ч. 3 ст. 405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживанняв Україні», просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач пред'явлені вимоги підтрима, покликаючись на обгрунтування наведені в позовній заяві. Пояснив також, що у вказаному будинку відповідачі не проживають, мають інший свій будинок в тому ж селі за іншою адресою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав обставини вказані у позові. Пояснив також, що немає можливості зареєструвати місце проживання в будинку по вул. Садовій, 11 в с. Дядьковичі, Рівненського району, Рівненської області,де фактично проживають відповідачі, оскільки на нього (будинок) на даний час не зареєстровано право власності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно ст. 74 ЦПК України. Заяви про причини їх неявки та розгляд справи у їх відсутності, а також заперечення проти позову - не надійшли до суду. Представник органу опіки та піклування Дядьковицької сільської ради Рівненського районув судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно ст. 74 ЦПК України. Подано заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Заперечення проти позову до суду не налійшли. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], зясувавши обставини та дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою вул. Козацький шлях, 75А, с. Дядьковичі Рівнеського району Рівненської області належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 6, 7). Згідно відомостей із довідки №443 виданої Дядьковицькою сільською радою Рівненського району Рівненської області від 08.04.2016 року, в будинку за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] (позивач), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також і відповідачі (а.с. 8). Із акту обстеження № 86 від 24.01.2017 року встановлено, що відповідачі, в т.ч. неповнолітня [PERSON], [INFO], у вказаному будинку не проживали та непроживають. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживали та не проживають в будинку по вул. Козацький шлях, 75А, в с. Дядьковичі Рівнеського району Рівненської області. Близько 15 років [PERSON] зі своєю сім'єю (інші відповідачі) проживають в іншому будинку по вул. Садовій, 11 в с. Дядьковичі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному випадку суд, захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Доводи відповідача не спростовують вказані обставини та обґрунтування предявлених позивачем у даній справі вимог. Із урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин наявне порушення прав позивача як власників будинку, а тому позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у згаданому будинку підлягає до задоволення.

Outcome: approved