Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах її неповнолітніх дітей з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона разом з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживала в [INFO] до 2014 року та в липні 2014 року у звязку з неможливістю проживати на тимчасово окупованій території України була вимушена переселитися на підконтрольну Україні територію до Херсонської області, оскільки проживати за попереднім місцем проживання в смт.Старомихайлівка було небезпечно внаслідок збройної агресії Російської Федерації та фактично неможливо у звязку з проведенням військових дій на цій території та пошкодженням будинку в якому вона проживала. В результаті вимушеного переселення їй та дітям завдана моральна шкода, яку позивач обгрунтовує порушенням таких прав, як право на життя, право на повагу до честі та гідності, право на свободу і особисту недоторканість, право на повагу до приватного і сімейного життя, право на свободу думки, тощо, передбачені Конституцією України, Європейською конвенцією, Женевською конвенцією про захист цивільного населення під час війни 1949 року, іншими міжнародними актами. Зазначає, що вимушена зміна постійного місця проживання призвела до погіршення звичних умов їх життя внаслідок позбавлення налагодженого побуту, довготривалого перебування в стані стресу, втрати можливості для вільного спілкування з близькими та рідними, втрати надії на повернення додому, що негативно відобразилося на їх фізичному і психологічному стані та завдає моральних страждань позивачу та дітям до теперішнього часу. Оскільки моральна шкода завдана позивачу та її неповнолітнім дітям внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди з урахуванням практики Європейського суду в аналогічних справах по 1130845 грн 94 коп., що за офіційним курсом НБУ складає 35000 Євро, позивачу та кожній дитині. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали заяви в якій позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу без їх участі. Відповідач належним чином повідомлений через Посольство в Україні в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON] є матірю неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживали до 2014 року в смт.Старомихайлівка Марїнського району Донецької області по вул.Первомайська 38, що підтверджується паспортом позивача та свідоцтвами про народження дітей. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2017 року по справі №766/7284/16 встановлено факт вимушеного переселення [PERSON] та її неповнолітніх дітей інвалідів [PERSON] та [PERSON] в липні 2014 року з території Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України. Згідно довідки Управілння праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації № [NUMBER] від 04.05.2017 року позивач взята на облік як внутрішньопереміщена особа за місцем проживання/перебування: Херсонська область, Білозерський район, с.Музиківка, вул.В.Карло 38. Вимушене переселення позивача з малолітніми дітьми безумовно призвело до погіршення умов їх життя внаслідок позбавлення налагодженого побуту, втрати можливості вільного спілкування з близькими та рідними, що потягло довготривале перебування їх в стані стресу внаслідок неможливості повернення на своє постійне місце проживання і попереднього образу життя та негативно відобразилося на їх фізичному і психологічному стані й завдає моральних страждань позивачу та дітям до теперішнього часу. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не заперечуються. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної\~ради України\~«Про визнання\~окремих районів,\~міст,\~селищ і\~сіл Донецької\~та Луганської\~областей тимчасово\~окупованими територіями»\~від 17.03.2015\~№254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України\~«Про особливий\~порядок місцевого\~самоврядування в\~окремих районах\~Донецької та\~Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до відновлення повного контролю України за державним кордоном України, до переліку яких входить й смт.Старомихайлівка Марїнського району Донецької області згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.07.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Згідно ч.6\~ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським обєднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією. Статтею 2 ЦК України визначено, що\~учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші субєкти публічного права. Відповідно до ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, а також знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні часті та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття\~1167 ЦК України\~передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законом. При розгляді вимог позивача, суд також застосовує норми міжнародного права та практику Європейського суду з прав людини в аналогічних справах. Так, Право на життя передбачено Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ІУ Женевською конвенцією 1949 року про захист цивільного населення під час збройного конфлікту,\~розділу ІІ Конституції України. Відповідно до рішення у справі Луізідоу проти Турецької Республіки (CASE OF LOIZIDOU v.TURKEY (Article50), (40/1993/435/514) 28 July 1998), останню зобовязано сплатити компенсацію позивачу, зокрема й за моральні страждання, внаслідок окупації частини Кіпру де проживав позивач турецькими Збройними Силами.\~\~ Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, з урахуванням того, що вимушене переселення позивача та її неповнолітніх дітей з постійного місця їх проживання відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації й призвело до порушення їх прав та нормальних життєвих звязків через неможливість продовження попереднього способу життя, порушення стосунків з оточуючими, потягло довготривале перебування їх в стані стресу й негативно відобразилося на їх фізичному та психологічному стані, внаслідок чого їм завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню за рахунок винної у цьому держави Російська Федерація. При цьому, вимоги позивача в силу ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а з відповідача на користь позивача і кожної дитини, з урахуванням характеру та обсягу їх моральних страждань й судової практики, в тому числі Європейського суду з прав людини в аналогічних справах, підлягає стягненню в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди кожному по 1130845 грн 94 коп., що за офіційним курсом НБУ складає 35000 (тридцять пять тисяч) Євро, розмір якого на думку суду є розумним і справедливим. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 28815 грн.

Outcome: approved