Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та аліментів, вказавши, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області з відповідача на її користь, на утримання доньки стягувалися аліменти до її повноліття. Зазначила, що їх донька навчається в Київському коледжі готельного господарства м. Києва, оплата за навчання у якому складає 32 930 гривень. Також позивачем самостійно було оплачено курси з географії у розмірі 1480 гривень. На день подання позову витрати на дитину складають 46 407 гривень, передбачуваними витратами на підставі договору є сума 6 180 гривень, а тому в силу положення ст. 141 СК України щодо рівності прав та обов'язків щодо дитини відповідач повинен сплатити 50% від загальної вартості понесених нею витрат. У зв'язку із чим звернулася до суду та просила стягнути з відповідача частину понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 26 294 гривень. 22.10.2018 року збільшивши розмір позовних вимог просила суд стягнути з відповідача частину понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 26 294 гривень, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], яка продовжує навчання в розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідача, починаючи з повноліття та до досягнення донькою 23 років. В подальшому зменшивши розмір позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину суму сплаченої за навчання дитини у розмірі 16 500 гривень та стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітної плати відповідача на час навчання дитини, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зменшені позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності. Зменшені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача Ѕ частини суми сплаченої за навчання дитини у розмірі 16500 гривень та аліментів у розмірі 1/8 частини від його заробітної плати на час навчання дитини. Просив, суд надати в частині виплати Ѕ частини суми сплаченої за навчання дитини у розмірі 16500 гривень розстрочку на шість місяців. Позивач подала до суду заяву в якій не заперечувала про розстрочку виплати суми сплаченої за навчання дитини у розмірі 16 500 гривень на шість місяців. Третя особа - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 09.10.1999 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, згідно якого батьками дитини зазначено - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 16 червня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). Згідно свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінила прізвище та ім'я на [PERSON] [PERSON] (а.с. 4). З договору № 42 ГО д/9 укладено між Київським технікумом готельного господарства, в особі Директора [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], вбачається що остання навчається в даному технікумі на денній формі навчання, за спеціальністю «готельне обслуговування» (а.с. 10). Згідно додаткової угоди № 1 від 31.08.2017 року до договору № 42-ГО д/9 від 26.08.2015 року загальна вартість освітньої послуги становить 32 930, 00 гривень (а.с. 11). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Положенням ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач зменшивши розмір позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину суми сплаченої за навчання дитини у розмірі 16 500 гривень, що також підтверджується квитанціями про оплату коштів за навчання. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог, однак просив суд врахувати, що на утриманні має інших неповнолітніх дітей, непрацездатну матір, яка повністю перебуває на його утриманні та потребує значних коштів на лікування, виплачує аліменти на дану дитину у зв'язку із чим просить суд розстрочити Ѕ частину суми сплаченої за навчання дитини у розмірі 16 500 гривень на шість місяців. Доводи відповідача, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, спростовуються матеріалами справи, оскільки з долучених відповідачем доказів не вбачається, що його непрацездатна матір проживає саме із ним та перебуває повністю на його утриманні. Крім того, з долучених доказів вбачається, що відповідач та його матір проживають за різними адресами. Аналізуючи викладене, повно та всебічно з'ясувавши обстави справи, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги в частині стягнення Ѕ частину суми сплаченої за навчання дитини у розмірі 16 500 гривень визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом із цим, ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Таким чином, суд вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення строком на 6 (шість) місяців, шляхом сплати рівними платежами в сумі 2 750 гривень 00 копійок щомісячно з моменту набрання даним рішенням законної сили. Разом з тим,статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи, що в цій частині позовні вимоги відповідачем також визнані, суд приходить до висновку про їх задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з повноліття дитини, а саме з 05.11.2018 року, на час її навчання але не більш ніж до досягнення нею 23-річного віку. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704, 80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved