Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30.08.2014 вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 31.05.2017 був розірваний. У шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі ј частини його доходу. Але відповідач ухиляється від сплати аліментів. Заборгованість за сплати аліментів становить 115326,25 грн. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду та лікування. З сином не спілкується, інтересу до дитини не виявляє. У 2016 році відповідач виїхав на тимчасово окуповану територію, де мешкає на даний час. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи [PERSON] , у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Зазначила, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] . Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що відповідач вихованням сина [PERSON] не займається, матеріальну допомогу не надає, з 2015 року мешкає в м. Донецьк, де приймає участь у збройному конфлікті, з моменту народження дитини вони жодного разу не бачили відповідача. Дитину виховує позивач разом зі своїм чоловіком. Вислухавши позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони з 30.08.2014 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 31.05.2017. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.06.2015 встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьком є [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 06.07.2016 у справі № 239/304/16-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 01.06.2016 до повноліття дитини. Відповідно до листа Новогродівського МВ ДВС № 884 від 09.02.2021, розмір заборгованості [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 16.01.2017 по 31.01.2021 складає 115326,25 грн. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2018, [PERSON] , 11.08.2018 зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З довідки № 03 від 08.02.2021 вбачається, що [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: син [PERSON] , 2015 р.н., чоловік [PERSON] , 1991 р.н. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] від 08.04.2021, [PERSON] , мешкає з чоловіком [PERSON] , 1991 р.н., та дитиною [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів, батька дитини [PERSON] за вказаною адресою ніколи не бачили. Родину позивача характеризують позитивно, стверджують, що вихованням та утриманням малолітнього [PERSON] займається його мати та вітчим. Згідно довідки від 14.04.2021, дитина [PERSON] , відвідує ЗДО «Берізка» з групи раннього віку систематично. Вихованням дитини займається мати та чоловік матері [PERSON] . Вихователі ніколи не бачили батька дитини [PERSON] , на зв`язок з педагогами закладу він ніколи не виходив. З фотокопій сторінки у соціальній мережі відповідача встановлено, що [PERSON] зображений зі зброєю в руках та у військовій формі, з розпізнавальними знаками незаконних збройних формувань. Відповідно до висновку № 94 від 21 квітня 2021 року, орган опіки та піклування Новогродівської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 статті 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє ознаки стійкого небажання підтримувати особисті відносини малолітнім сином [PERSON] , не контактує з ним, не виявляє піклування про дитину. Вихованням сина у повній мірі займається позивач разом зі своїм чоловіком. Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача від виховання дитини та нехтування своїми обов`язками. З огляду на це, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , буде відповідати в першу чергу інтересам дитини. За викладених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 908 грн., який на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved