Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду 24.11.2014 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги уточнила та в остаточному варіанті просила стягувати аліменти на утримання дитини, неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі, але у розмірі 400 грн. щомісячно, мотивуючи це тим, що він не працює, як вбачається з копії трудової книжки /а.с. 22/ та має скрутне матеріальне становище. Справа слухалась у відсутності сторін і згідно ст. 169 ЦПК України. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22.06.2001 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони фактично проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дитини, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов'язані з особливостями розвитку дитини, її стану здоров'я, враховуючи можливості матері та батька дитини надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про доцільність визначення розміру аліментів, що мають сплачуватися відповідачем на користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно і до повноліття дитини.

Outcome: approved