Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи тим, що 17 травня 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В даний час вони з відповідачем проживають окремо, діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач не бере участі у вихованні дітей та не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання, хоча має можливість та зобов`язаний надати таку допомогу. Відповідач є працездатним та має можливість сплачувати кошти на утримання дітей. Тому позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а на сина [PERSON] до закінчення навчання. Також, просила стягнути з відповідача витрати за надання правової професійної допомоги в розмірі 2000 гривень. 17.09.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мельник В.Я. подано відзив на позовну заяву. Як вбачається із даного відзиву, із заявленими позовними вимогами відповідач погоджується частково, зокрема в тій частині що стосується сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та оплати за навчання повнолітнього сина. Зазначає, що твердження позивачки про те, що він ухиляється від утримання дітей не відповідає дійсності, так як на момент подачі заяви станом на 25 липня 2020 року ним було перераховано грошові кошти, його матері [PERSON] , яка в свою чергу із своєї банківської картки переводила кошти на картковий рахунок його сина [PERSON] , та на картковий рахунок позивачки . Окрім цього ще 23 січня 2020 року ним також було перераховано кошти на оплату навчання його сина в автошколі, про що свідчить квитанція № ПН909753 від 23.01 2020 року. Крім цього за період 2019 року він залишив позивачці свою банківську картку, на якій було зосереджено грошові кошти, і якими вона користувалася. Позивачка знала пін код картки і користувалася коштами. Що підтверджується квитанціями - виписками про рух коштів по його картковому рахунку від 15 вересня 2019 по 27 листопада 2019 року. Також позивачка стверджує, що намагалась домовитись про матеріальне забезпечення дітей, але він начебто відмовляється добровільно допомагати дітям, це також є не правда по скільки кошти надсилалися як на рахунок [PERSON] його старшого сина так і на картковий рахунок його дружини, про що свідчать копії квитанцій. І вона і діти мали його фінансову підтримку, ще до подачі і навіть під час подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Враховуючи наведені обставини у відзиві просив: відмовити у позовних вимогах щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 2000 грн. щомісячно в частині розміру стягнення; прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн. у твердій грошовій формі, щомісяця на кожну неповнолітню дитину та на навчання повнолітнього сина в розмірі 1500 грн. Витрати щодо сплати судового збору розділи порівну, а також зобов`язати позивачку відрити розрахункові рахунку на кожну дитину на які він чи його представник зможе перераховувати кошти. 12.10.2020 року позивач подала відповідь на відзив. Як вбачається із наданої відповіді,вимога відповідача щодо витребування з позивачки довідку з навчального закладу в якому навчається [PERSON] про отримання чи неотримання стипендії з визначенням її розміру та на якій формі він навчається спростовується копією учнівського квитка, виданого Івано-Франківським вищим професійним училищем сервіси, обслуговування техніки, яке долучене до позову. Вимога відповідача про відмовлення у позовних вимогах про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 2000 грн. щомісячно в частині розміру стягнення не ґрунтується на вимогах закону і не залежно від отримання стипендії, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти до закінчення навчання повнолітнього сина. Вимога відповідача про не стягнення з нього судового збору є необґрунтованою, оскільки з наданих суду платіжних документів не вбачається тієї обставини, що він добровільно сплачував аліменти на утримання дітей. Крім того, ним двічі долучено дублікат квитанції від 31.07.2020 року, з якого вбачається про перерахування коштів [PERSON] . Після отримання рішення суду нею буде відкритий розрахунковий рахунок, а зараз відповідач не позбавлений можливості сплачувати аліменти поштовими переказами. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати по справі. 23.10.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мельник В.Я. подав клопотання про доручення копій документів до матеріалів справи та уточнення позиції про стягнення аліментів. Просить долучити копію чека про здійснення чергової оплати на підтримку дітей зі сторони відповідача, а також вказує, що відповідач погоджується добровільно на сплату аліментів в розмірі по 1 500 гривень на кожну дитину, але виключно на неповнолітніх дітей, оскільки повнолітній [PERSON] навчається на державній формі навчання та отримує стипендію, у зв`язку з чим вважає здійснювати оплату аліментів за повнолітню особу не доцільно, окрім того позивачем не подано довідки про її реальні доходи та витрати, з під став чого він не можу побачити, що позивач не в змозі самостійно здійснювати утримання дітей. 26.10.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мельник В.Я. подано клопотання про доручення до матеріалів справи нотаріально посвідченої копії довіреності від 20.10.2020 року. 23.11.2020 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Рубцовою К.В. подано заяву про доручення до матеріалів справи довідки від 23.09.2020 року про те, що [PERSON] дійсно навчається у ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки» на денній формі навчання ІІІ курсу, а також довідку про доходи [PERSON] від 23.09.2020 року. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання вимоги позову заперечив з підстав наведених у відзиві. Також зазначив, що враховуючі надані йому відповідачем повноваженням, відповідач готовий сплачувати аліменти в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] (прізвище після одруження « [PERSON] ») 17.05.2001 року зареєстрували шлюб в Світанківській сільській раді Рогатинського району, про що зроблено актовий запис №1. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.02.2002 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.01.2011 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.07.2013 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та ненадання ними інформації про свої доходи. Також, відповідачем долучено до матеріалів справи копії чеків щодо переказу коштів на рахунок повнолітнього сина, з яких вбачається факт часткового матеріального утримання сім`ї з його боку. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається із довідки № 279/01-09/02 від 23.05.2020 року виданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки», [PERSON] дійсно навчається у ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки» на денній формі навчання 3 курсу. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року. Аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи потреби дитини що навчається, суд вважає, що з відповідача слід стягти аліменти в розмірі 1800 гривень до досягнення сином - 23 років, але не довше ніж до закінчення учбового закладу, залежно від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи з дня пред`явлення позову. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів у відповідному розмірі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині 2 ст. 182 СК зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте ці норми закону на які посилається позивач у позові регулюють стягнення аліментів на неповнолітню дитину. На повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання норми про стягнення аліментів не менших, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не поширюються, оскільки згідно ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини особа має лише до досягненню нею повноліття. Вказана правова норма закріплена і в статті 1 Конвенції про права дитини. За умов, що в даному випадку стягнення аліментів проводиться на повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд вбачає правові підстави для часткового задоволення позову в цій частині. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 27 липня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. У постанові Верховного Суду від 17.10.2018р. по справі № 301/1894/17 зазначено, що суд вирішуючи питання розподілу судових витрат, має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги те, що позивачем документально підтверджено судові витрати на правничу допомогу, вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. підлягають задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 840 гривень 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial