Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду 25 лютого 2019 р., із цією заявою, просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Березівського районного суду Одеської області 12 січня 2015 р. №494/1431/14-ц на утримання неповнолітніх доньок та стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь на утримання доньок аліменти у твердій грошовій сумі, а саме: [PERSON] , [INFO] - 2 000 гривень; [PERSON] , [INFO] - 1 500 гривень. 22 березня 2019 р. до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] «Про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Березівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивач за зустрічним позовом просив виключити запис про нього, як батька з актових записів про народження дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 06 квітня 2020 р. зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] «Про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини» - залишено без розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, але до суду від представника позивача надійшла заява у якій вона вимоги підтримала на підставах викладених у позові, просила справу розглядати за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, але подав заяву до суду у якій: - позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що на момент розгляду справи він не працює, перебуває у шлюбі з іншою жінкою, у якої двоє дітей від попередніх шлюбів та [INFO] у них народився спільний син; - просив стягувати з нього, на користь [PERSON] , аліменти у розмірі по 1 109 грн. щомісячно, на утримання дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до їх повноліття; - просив справу розглядати за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суді дійшов до наступного висновку. З 13 березня 2008 р. по 17 грудня 2012 р. сторони перебували у шлюбних відносинах. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що було зареєстровано Виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№01. Повторно свідоцтво про народження [NUMBER] від 22 лютого 2011 р. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Березівського районного управління юстиції в Одеській області, а.з.№132. Свідоцтво про народження [NUMBER] від 09 жовтня 2008 р. Діти проживають разом із позивачем і знаходяться на її утриманні. Рішенням Березівського районного суду Одеські області від 12 грудня 2012 р. шлюб, укладений 13 березня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] , а.з. №01 було розірвано. 18 жовтня 2012 р. Березівським районним судом винесено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 12 січня 2015 р. вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] по 800 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягненню ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до постанови Верховного Суду України за № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи з вищенаведеної норми ст.7 Закону України «Про державний бюджет» суд вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1 109 грн., що є 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є співмірним із зазначеними положеннями Закону та необхідним для забезпечення умов проживання дітей. Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. Відповідно до ч.1,2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1,3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі М.С . проти України, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись ст.51 Конституції України яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій ст.7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини від 03 грудня 2009 року. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За приписом ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимог ч.1,2 ст.150 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.50 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів, але у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи рішення щодо розміру аліментів суд враховує посилання відповідача на те, що він не працює, перебуває у шлюбі з іншою жінкою, у якої двоє дітей від попередніх шлюбів та [INFO] у них народився спільний син, всі перебувають на його утриманні. Разом із тим, відповідач, як батько дітей, є здоровим і працездатним, може і зобов`язаний знаходити таку діяльність, за якою він зможе забезпечувати належні умови для проживання дочок. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач була звільнення від сплати судового збору при поданні вимого щодо стягнення аліментів, суд вважає, що слід стягнути з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимоги у розмірі 768 гривень 40 коп.

Outcome: partial