Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, після уточнення позовних вимог просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька [PERSON], у літній період, а саме з 01 червня по 15 вересня, до досягнення нею повноліття, дозволити [PERSON] або її законному представнику без згоди батька дитини [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що відповідач є батьком її дочки - [PERSON], [INFO]. Дівчина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач з моменту народження дитини участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Останній є громадянином Німеччини, та на теперішній час у позивача відсутні відомості щодо місця перебування відповідача, що унеможливлює отримання його згоди на виїзд спільної дитини за кордон. Позивач зазначила, що донька навчається в гімназії, займається англійським з репетиторами, відвідує танцювальний гурток, постійно приймає участь у танцювальних турнірах. Враховуючи завантаженість, дитина потребує щорічного санаторно-курортного оздоровлення, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, вважає, що виїзд дитини на кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. У судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява від [PERSON], відповідно до якої остання просить суд розглянути справу без її участі, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Згідно з даними поштових повідомлень судові повістки про виклик у суд відповідача повернуті у зв'язку з тим, що він не проживає за адресою: [ADDRESS] Судом вживалися заходи до встановлення місця перебування та належного повідомлення відповідача про час, дату і місце розгляду справи. 26.09.2015 року в газеті «Запорізька правда» № 111 (23644) була розміщена об'ява про виклик останнього у судове засідання. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу, взявши до уваги заяву позивача, на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява від [PERSON], відповідно до якої остання просить суд розглянути справу без її участі та прийняти рішення в інтересах неповнолітньої дитини. Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступне. За вимогами ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка є громадянкою України, відвідує танцювальний спортивний клуб «Шанс», є спортсменом Раді Української Танцювальної Асоціації, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4, 22). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня донька [PERSON] на даний час проживає разом з позивачем в Україні (а.с. 5), батько дитини виїхав за межі України і матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у її вихованні, місце проживання відповідача [PERSON] на даний час позивачу не відоме, у заявку з чим позивач не може отримати дозвіл батька на виїзд їх неповнолітньої дитини у її супроводі за межі України з метою її оздоровлення та участі у танцювальних турнірах. Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231(із змінами). Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час позивач має намір виїжджати разом із неповнолітньою донькою на відпочинок та мандрувати за кордон, а також для участі доньки у танцювальних турнірах, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька доньки, позивач це зробити не може, та не може також оформити необхідні документи. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дівчини [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи те, що тимчасовий виїзд малолітньої дитини разом з матір'ю за кордон на відпочинок або для розширення світогляду відповідає її інтересам, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення уточнених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved