Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 08 липня 2020 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 691. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що останнім часом сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, кожен зі сторін має різні погляди на шлюб та сімейне життя. Поступово втратилося почуття любові. Спільне господарство не ведеться з січня 2021 року. Фактично шлюбні відносини припинені, шлюб почав носити формальний характер і збереження сім`ї неможливе. Неповнолітні діти у подружжя відсутні. Просить позов задовольнити повністю. До позовної заяви позивачем було долучено копію Свідоцтва про шлюб, дата видачі - 08.07.2020 року серії і- [NUMBER] . Відповідачем не подано відзиву з запереченнями на позов. 26 квітня 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині, а саме для подачі оригіналу свідоцтва про шлюб. На виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху позивачем 14.05.2021 долучено оригінал свідоцтва про шлюб (повторне) з датою видачі від 13 травня 2021 року серії [NUMBER] . 17 травня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. На адресу суду 25 травня 2021 року представником позивача - адвокатом Єрмак О. В. до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. На адресу суду 31 травня 2021 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідачка позовні вимоги визнає повністю та просить суд розглянути справу без її участі. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому з урахування поданих сторонами заяв, суд вирішив здійснювати розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 08 липня 2020 року між сторонами зареєстровано шлюб Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 691, що підтверджено оригіналом повторного свідоцтва про шлюб з датою видачі від 13 травня 2021 року серії [NUMBER] . Докази про наявність неповнолітніх дітей у подружжя відсутні. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин, суд прийшов до переконання, що оскільки позов про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються вимоги про розірвання шлюбу, визнання позову у відповідності до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, що формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а відтак позов необхідно задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.139 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 цього Кодексу у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 908,00 грн згідно з квитанцією, що міститься у матеріалах справи. Оскільки розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов до переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454,00 грн.

Outcome: approved