Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що вона з 11.06.2011 до 18.09.2013 перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Позивач на даний час ніде не працює у звязку з тим, що доглядає за новонародженою дитиною, та не має можливості в повній мірі забезпечувати свою дитину. Батько дитини [PERSON] матеріальною допомоги їхній дитині не надає. Відповідач працює, є фізичною особою-підприємцем, отримує доходи від роздрібної торгівлі пивом, продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Враховуючи вищезазначені обставини, а також той факт, що між нею та відповідачем на момент звернення з даною позовною заявою не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання, то відповідно вона має право вимоги до відповідача щодо сплати аліментів на утримання дитини що не досягла шести років. Позивач, визначаючи розмір аліментів на дитину, враховує мінімальні повсякденні потреби дитини у їжі, одязі, взутті, а також мінімальний набір лікарських засобів тощо. Середній розмір витрат на малолітнього [PERSON] складає 4000 грн., тому позивач просить стягнути аліменти у розмірі 2000 грн. щомісяця, що становить 50% щомісячних витрат на утримання дитини. 18 грудня 2017 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що вказаний позивачем розрахунок витрат на утримання сина [PERSON] є необґрунтованим та не підтверджений жодним доказом. Відповідач зазначає, що є фізичною особою-підприємцем, його доходи є нерегулярними та мають мінливий характер. Враховуючи, що звітним податковим періодом при здійсненні підприємницької діяльності є календарний рік, надає довідку про доходи за 2017 рік, відповідно до якої сума чистого доходу за 2016 рік складає 15154,70 грн. Враховуючи відсутність регулярного доходу, він має можливість сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 750 грн. щомісячно, що становить понад 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До відзиву додано фіскальні чеки від 18.12.2017 про направлення відзиву позивачу [PERSON] та представнику позивача [PERSON]. що відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України. Позивач до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про перенесення розгляду справи у звязку з необхідністю ознайомлення з додатковими матеріалами по справі направленими відповідачем, жодних відзивів чи заперечень, ані від відповідача, ані від суду йому не надходило. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.06.2011, який було розірвано на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 18.09.2013, яке набрало законної сили 01.10.2013 (а.с. 12). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія І-ЕД № 250316, виданим 26.07.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області (а.с. 13). Позивач не працює, оскільки доглядає за новонародженою дитиною, згідно довідки виконкому Новопсковської селищної ради № 3921 від 14.07.2017 [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с. 29). Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з\~ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того,\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов пред'явлено до суду 29.09.2017. Відповідно до\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 17\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006\~ № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991,\~визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ\~з відповідними змінами та доповненнями,\~\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.\~\~ Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.\~ Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.\~\~ Відповідач працездатний, зареєстрований як фізична особа-підприємець, є здоровою повнолітньою людиною, не має жодних утриманців, має постійне місце проживання. Згідно довідки про подану декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, виданої Новопсковським відділенням Старобільської ОДПІ ДФС у Луганській області від 01.11.2017 №1500/8/12-24, загальна сума річного доходу відповідача [PERSON] за 2016 рік становить 17801,06 грн. Суд враховує, що згідно з\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей до 6 років становить 1492 гривень. Таким чином, суд з урахуванням стану здоров'я та інтересів дитини, а також особи відповідача та його майновий стан, вважає, що останній має можливість щомісячно виділяти на утримання своєї дитини 750 грн. При цьому такий розмір аліментів не поставить в скрутне становище відповідача та забезпечить мінімальний рівень для існування дитини. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення частково. Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ст.ст.\~80,\~192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При подачі позову даної категорії позивач була звільнена від оплати судового збору, тому сплату судового збору відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~необхідно покласти на відповідача у повному обсязі, враховуючи, що його дії по ненаданню допомоги власній дитини, з якою проживає малолітня дитина, стали підставою для звернення з даним позовом.

Outcome: partial