Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з позовом вказала, що з 03 червня 1994 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Стаханов, актовий запис № 263. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинені , тимчасово вимушені проживати під одним дахом, але у кожного своє окреме життя, в подальшому роз'їдуться. Спільне господарство не ведеться. Сім'я розпалася остаточно, зберегти не можливо, спору щодо поділу майна не мають. Позивач до судового засідання не з'явилась, наддала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові на полягала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень не надав. Ухвалою суду прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку. Враховуючи вище наведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного Процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні було встановлено, що сторонни дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 1994 року, шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Стаханов, актовий запис № 263. (а.с. 4). Сторонни тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарювання. Не мають неповнолітніх дітей. Спору щодо майна не порушують. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення та збереження шлюбу, оскільки, за твердження позивача, це не відповідатиме її інтересам і може лише ускладнити взаємовідносини між сторонами, та сприятиме виникненню особистої неприязності та ворожнечі між ними. Неявку відповідача суд розцінює як байдуже ставлення щодо предмету спору. Відповідно до ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України , суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах подальше перебування у шлюбі буде порушувати права сторін .Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved