Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] Кевіна, [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] зі зняттям його з реєстраційного обліку. В обгрунтування позову зазначила, що вона є власником вищевказаного житлового приміщення, в якому разом із нею з 2009 року постійно проживав її онук [PERSON], якому позивач рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради була призначена одноосібним опікуном. У звязку із примиренням та воззєднанням родини [PERSON] виїхав до держави Ізраїль на постійне місце проживання. Згідно довідки Відділу суспільних послуг Муніціпалітету міста [PERSON], [PERSON] прибув на проживання до будинку його батьків в м. Арад та відзначив, що він згоден продовжувати мешкання разом із батьками. Там він проживає та навчається у школі. У звязку із цим позивач подала до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради заяву про добровільне звільнення її від обовязків опікуна. З моменту добровільного виїзду онука відповідача до місця проживання у державі Ізраїль вона самостійно сплачує комунальні послуги. Через потребу врегулювання витрат на утримання квартири необхідно зняти з реєстраційного обліку [PERSON] Кевіна, позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2019 року до розгляду цивільної справи в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпро ради, який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] Кевіна, [INFO]. 14 лютого 2019 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що реєстрацію місця проживання [PERSON] Кевіна здійснювало Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Позивач звернулася із позовом до [PERSON] адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, проте доказів щодо порушення її прав відповідачем, а також звернення її до відповідача для вирішення питання, яке є предметом спору, до матеріалів справи не надала. 09 квітня 2019 року представником позивача [PERSON] надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що у позовній заяві було чітко вказано на низку обставин, які порушують права позивача. Позивач звернулася до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради із заявою про добровільне звільнення її від обовязків опікуна. З моменту добровільного виїзду [PERSON] Кевіна до держави Ізраїль позивач самостійно сплачує нараховані комунальні послуги та не має можливості користуватися передбаченими законодавством соціальними пільгами. Вважає, що звернення до суду із даним позовом є єдиним способом для усунення порушення законних прав позивача на володіння та розпорядження майном. Зазначає, що на електронну адресу суду надійшла заява від матері [PERSON] Кевіна [PERSON], в якій вона зазначає, що не має заперечень проти позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився. До початку судового засідання представник позивача надав суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову, а також розглядати справу без його участі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, який діє також і в інтересах неповнолітнього [PERSON] Кевіна, [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви. Вислухавши представника позивача [PERSON] та представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, який діє також і в інтересах неповнолітнього [PERSON] Кевіна, [PERSON], а також дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач є власником житлового приміщення за адресою м. Дніпро, вул. Липецька, буд.22 (а.с.8-9). Відповідач [PERSON], [INFO], з 18 червня 2003 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.60). В акті про не проживання від 17 жовтня 2018 року вказано, що [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS] з 29 травня 2017 року по теперішній час не проживає (а.с.20). У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вирішуючи предявлені позовні вимоги судом враховується наступне. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однак в даній категорії позовів відповідачем може бути лише та особа, яку позивач просить визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. В даному випадку [PERSON] на час розгляду справи в суді є неповнолітнім, а тому позов, згідно норм ч.2 ст.59 ЦПК України, повинен був бути предявлений до нього через його законного представника. Таким чином, до відповідача [PERSON] адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради позивачем позовні вимоги не предявлені та такий відповідач не є належним відповідачем у справі. Позивач скористалась своїми правами на власний розсуд та не звернулася до суду з позовом за захистом своїх цивільних прав та інтересів до належного відповідача. Враховуючи викладене в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed