Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Він не приймає належної участі в утриманні дитини. Також останні кілька місяців вони сваряться, часто не знаходяться разом. Відповідач порушує вимоги ст.180 СК України, оскільки не бере участі в утриманні дочки. Згідно ч.2 ст.181 СК України кошти на утримання дітей у частці від доходу батька присуджуються за рішенням суду, а відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.75 СК України дружина , чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач працює поліцейським Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області, має постійний дохід, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки та на її утримання до досягнення дитиною 3 років в розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходу. Рішенням суду просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення аліментів за один місяць згідно п.1 ст.430 ЦПК України. Одночасно просить стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки доходу (заробітку), щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. 01.10.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 01.10.2020 року. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дитини суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 2 ст.91 Сімейного Кодексу України визначено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Так, відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З врахуванням наявних в справі доказів суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки доказів щодо неспроможності надавати матеріальну допомогу в зазначеному в позовній заяві розмірі відповідачем не подано. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved