Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно з якими відповідачеві передано кошти на загальну суму 20000 доларів США з умовою повернення суми коштів з урахуванням 137 відсотків річних. Відповідно до умов даних договорів відповідач зобов'язався повернути передані йому кошти 29 жовтня 2010 року в гривнях у розмірі, що еквівалентний 82 200 доларів США. Однією з умов договорів було спрямування відсотків за користування позикою на погашення кредиту №1122969600, поручителем та іпотекодавцем за яким виступає позивач. У встановлений договором строк відповідач кошти не повернув, тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Крім того [PERSON] зазначає, що внаслідок прострочення виконання договору відповідачем, останній було завдано моральної шкоди, яку просить стягнути з [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений належним, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у відсутність відповідача та ухвалити за згодою позивача заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], президентом Громадської організації «Фонд взаємодопомоги», укладено договори позики №1801/2, 1802/2, 1803/2, 1804/2 (надалі - договори) /а.с.11-14/, згідно з якими відповідачеві передано кошти на загальну суму 20 000 доларів США з умовою повернення суми коштів з урахуванням 137 відсотків річних. Відповідно до умов даних договорів відповідач зобов'язався повернути передані йому кошти 29 жовтня 2010 року в гривнях у розмірі, що еквівалентний 82 200 доларів США. Однією з умов договорів було спрямування відсотків за користування позикою на погашення кредиту №1122969600, поручителем та іпотекодавцем за яким виступає позивач. Позивач виконала свої зобов'язання та передала суму коштів у день підписання договору. Відповідно до п. 2.2 кожного з договорів позики передбачено, що позичальник зобов'язується повернути отриману позику у строк, передбачений п. 1.2 договору (через 36 місяців); своєчасно повідомляти позикодавця про зміну своєї адреси та інших реквізитів В порушення умов договорів позики відповідачем в установлені строки кошти не повернуті. На неодноразові спроби позивача вийти на зв'язок з відповідачем були безуспішними. Починаючи з серпня 2009 року відповідач разом з родиною виїхали із свого місця проживання. Теперішнє місце перебування та проживання відповідача, а також засоби зв'язку з ним невідомі. Така поведінка відповідача свідчить про те, що наміру добровільно виконати свої зобов'язання він не має. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків та втечею останнього без повідомлення свого місця проживання, позивач звернулась із заявою до ГУ МВС України у м. Києві із заявою. За фактом заволодіння відповідачем коштами позивача ГУ МВС України в м. Києві відкрито кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство в особливо великих розмірах) /а.с. 18/. 29.11.2011року зазначену кримінальну справу направлено для організації подальшого розслідування до слідчого відділу Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві /а.с. 19/. Відповідно до постанови слідчого від 03.02.2010 року позивача, [PERSON], визнано потерпілою від злочинних дій [PERSON] /а.с. 17/. Відповідно до протоколу виїмки та огляду від 03.02.2010 року, оригінали договорів позики від 19.10.2007 №1801/2, 1802/2, 1803/2, 1804/2 знаходяться в матеріалах кримінальної справи /а.с. 20-27/. Відповідно до відповіді Прокуратури Шевченківського району м. Києва від 01.07.2014р., матеріали кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України в порядку ст.. 218 КПК України направлені до прокуратури Подільського району м. Києва для організації проведення досудового розслідування /а.с. 77/. Дана обставина підтверджує факт отримання відповідачем коштів від позивача за договорами позики. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання за договорами позики, позивачеві належить право вимагати від відповідача повернення суми позики, сплати процентів за оплатним договором позики та суми інфляційних втрат за весь строк прострочення. Таким чином, станом на день подачі позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем становить - 825440,00 грн., з яких: 160000, 00 грн. - сума основного боргу; 657600, 00 грн. - відсотки за договорами позики; 7840,00 грн. - інфляційні витрати. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконав грошові зобов'язання передбачені договорами позики, добровільно позику не повернув, тому остання має бути стягнута у примусовому порядку. Крім того позивач просить стягнути на користь останньої завдану моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 10000, грн., посилаючись на те, що порушення зобов'язань з боку позичальника тягне за собою загрозу майну позикодавця, яким забезпечено зобов'язання за договором кредиту, оформленого на брата відповідача [PERSON]. Враховуючи дану обставину, а також те, що на адресу [PERSON] неодноразово надходила вимога з банку щодо погашення зазначеного кредиту, позивачеві спричинено значної моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях через загрозу опинитись без житла. Проте суд вважає за необхідне відмовити у цій частині позовних вимог, оскільки стягнення моральної шкоди договірними зобов'язаннями не передбачено. На підставі викладеного та

Outcome: partial