Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області за 2011 рік з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] були стягнуті аліменти. З часу винесення рішення змінились економічні умови в державі, внаслідок чого попередня сума аліментів є явно недостатньою і не покриває навіть частково всі ті витрати, які вона, як мати, на утриманні якої перебуває дитина, несе. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно. В даний час розмір аліментів на дитину не повинен бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В звязку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить збільшити розмір аліментів до 1200 грн.. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги змінила та просить стягувати з відповідача 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності цим рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить слухати справу у його відсутність, змінені позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення з нього 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.09.2011 №2-744/11 (а.с.14) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] врозмірі 300 грн, щомісячно, починаючи з 14.06.2011 і до повноліття дитини. Згідно довідки, виданої Тульчинською міською радою об'єднаної територіальної громади Вінницької області від 18.10.2017 №840 (а.с.5), син [PERSON], [INFO] проживають біля матері та знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17\~постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. 180-183, 192 СК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги, що через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя, відбулися зміни в законодавсті, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом врахованопозицію позивача щодо зміни позовних вимог, яка не суперечать чинному законодавству,та позиція відповідача, який не заперечує проти зміни розміру аліментів в зміненому позивачем розмірі, інтереси дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, інших утриманців не має, а тому вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи вимоги ч.4 ст. 206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість змінених позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦП України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved