Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 08 березня 1997 року відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис за № 94. Свої вимоги обґрунтував тим, що фактично подружні відносини між ними припинились в квітні 2015 року через різні погляди на взаємні сімейні права та обов'язки подружжя. З того часу вони шлюбні відносини не відновлювали, примиритись не намагались. Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи йому було повідомлено у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заява від [PERSON], в якій він просить справу розглядати за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи їй було повідомлено у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява від [PERSON], в якій вона просить справу розглядати за її відсутності, при цьому, проти задоволення позову не заперечує, а після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [INFO]. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 08 березня 1997 року відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис за № 94. (а.с.8) Від даного шлюбу позивач та відповідач мають одну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO](а.с.7) Позивач та відповідач припинили спільне проживання і перестали підтримувати подружні відносини, причиною чого вважають відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. За таких обставин, позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, вважає що примирення між сторонами не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи що він існує лише формально і примирення між сторонами не можливе, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved