Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від спільного подружнього життя у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.09.2009 р. стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі по 1/3 частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.09.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки старша дочка [PERSON] , [INFO] досягла повноліття, тому стягнення аліментів на неї припинено, а на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти з урахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшу дочку, тобто у розмірі 1/6 частина усіх видів заробітку відповідача. Зазначає, що зросли витрати на утримання дитини та її лікування і визначена сума аліментів є недостатньою, тому просить визначити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по ј частині усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав заяв про розгляд справи за його відсутності та не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечила позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З досліджених свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та повнолітньої [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.09.2009 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1/3 частина всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.09.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Із дослідженого судом листа Володимир-Волинського ТМО від 19.06.2019 року №1159/10-2.19 та виписок епікризів встановлено, що [PERSON] , [INFO] хворіє та знаходиться на диспансерному обліку у ТМО, проходить періодичне стаціонарне лікування. Відповідно до ч.3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на всі групи продовольчих та непродовольчих товарів, у зв`язку з чим було підвищено прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Враховуючи те, що після досягнення старшою дочкою [PERSON] повноліття та визначення розміру аліментів під час їх стягнення у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача на неповнолітню дочку [PERSON] , щомісячно значно збільшились витрати на утримання дитини і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дитини та її гармонійний розвиток, що в розумінні ч.3. ст. 183 СК України є підставою для звернення до суду із вимогою про визначення розміру аліментів, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: approved