Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі ? частки з його заробітку (доходу) або за умови, якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їх подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних поглядів на життя та сім`ю, при цьому шлюбно - сімейні стосунки фактично припинено з серпня 2015 року, спільне господарство ними не ведеться, тому збереження шлюбу є недоречним. Від шлюбу у них народився син [PERSON], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Утримувати самостійно дитину позивач не може, тому звертається до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, надав письмову заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, а/з №795. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає з матерю та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя сторін не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони фактично не підтримують, спільне господарство не ведуть, кожна з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки як позивач, так і відповідач не бажають. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів, суд прийшов до наступного. Стаття 180 СК України визначає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом ( ч.1ст.183 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Визначення аліментів у твердій грошовій сумі передбачено ст. 184 СК України у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні не має. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття (ч. 1 ст.191 СК України). Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Враховуючи викладене, а також зважаючи, що стягнення аліментів значно не погіршить майнове становище сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову при стягнені аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 28.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач не позбавлена можливості у разі зміни матеріального стану відповідача звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а також про стягнення додаткових витрат, пов'язаних із необхідністю придбання ліків та забезпечення літнього відпочинку дитини у спеціалізованих санаторно-курортних закладах у зв'язку із станом здоров'я. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп та на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved