Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з 04 жовтня 2012 року по 13 вересня 2017 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від даного шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу син [PERSON] виявив бажання проживати разом з ним за адресою [ADDRESS] . На теперішній час син мешкає з ним, він виховує його самостійно, водить у садок, оплачує його лікування, оздоровлює, проводить з ним весь вільний час. Однак і до теперішнього часу вони з відповідачкою не можуть дійти згоди, з ким з них має проживати неповнолітній син. Вважає, що син повинен проживати з ним, оскільки він забезпечений матеріально, має комфортні умови проживання, а саме великий двоповерховий будинок з усіма зручностями, де у сина є своя власна кімната, усе необхідне для проживання, утримання та виховання. Відповідачка ж не може усього дати синові, оскільки проживає у однокімнатній квартирі [ADDRESS] . Коли син повертається від неї, його одежа має неприємний запах цвілі, син зазначає, що мама скаржиться на те, що їй не вистачає грошей. Крім того, вказує, що він зі свого боку створює і у майбутньому створюватиме усі належні умови проживання та виховання дитини, він дуже любить хлопчика, оточує його любов`ю та доброзичливістю. Разом з тим він не перешкоджає і не перешкоджатиме відповідачці спілкуватись та бачитися з дитиною. На підставі наведеного, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з ним, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у позові. Просили суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, окрім того, додала копію нотаріально посвідченої заяви про відмову від утримання та виховання свого сина [PERSON] , [INFO] . Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Матіюк О.В. в судовому засіданні позов підтримала, вважає, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] доцільно визначити разом з батьком та одночасно подала суду висновок служби у справах дітей від 21.03.2018 року «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] », затверджений рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 21.03.2018 року № 86. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що сторони з 04.10.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.09.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] . Згідно довідки про зареєстрованих від 13.12.2017 року малолітній [PERSON] зареєстрований за місцем реєстрації батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з батьком\~ [PERSON] за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] .\~ Відповідачка [PERSON] подала суду копію нотаріально посвідченої заяви про відмову від утримання та виховання свого сина [PERSON] , [INFO] . Частинами 1, 2\~ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до\~ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (чинна для України з 27 вересня 1991 року) передбачено у п. 1 ст. 3, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН). Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини. З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач працевлаштований та отримує заробітну плату, а тому може забезпечити дитину усім необхідним, що стверджується довідкою з місця служби , а саме з військової частини № [NUMBER] від 11.12.2017 року № 30/216 та довідкою про доходи. Згідно висновку служби у справах дітей від 21.03.2018 року «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] », затверджений рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від\~ 21.03.2018 року № 86, служба у справах дітей, враховуючи інтереси дитини та

Outcome: approved