Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила встановити, що відповідач є батьком її сина - [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку щомісячно, починаючи з дня звернення в суд і до повноліття дитини. Позов обґрунтовує тим, що навесні 1997 року зустрічалась з відповідачем, між ними існували інтимні стосунки і у квітні 1997 року вона завагітніла, про що повідомила відповідача. Відповідач від оформлення шлюбних відносин між ними відмовився, стосунки через деякий час припинились. [INFO] вона народила сина - [PERSON], батьком якого є відповідач. Оскільки, відповідач відмовився з»явитись до органів реєстрації актів цивільного стану, відповідно до ч.2 ст. 55 КзПС України, відомості про батька записані за її вказівкою. 30.04.2003 року вона вийшла заміж та змінила своє прізвище на [PERSON], рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 1060 від 14.07.2004 року дозволено в інтересах дитини змінити [PERSON] прізвище на [PERSON]. На виконання даного рішення органу виконавчої влади, 28.07.2004 року сину видане повторне свідоцтво про народження на ім»я [PERSON], в якому запис про батька здійснено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. В результаті отамання Австрійського громадянства анкетні дані сина складаються з прізвища та імені, що необхідно враховувати. Посилаючись на зазначені обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на зазначені в позові обставини та надані суду докази. Просив призначити у справі судово-медичну генетичну експертизу, допитати свідків, в ході розгляду справи від проведення експертизи відмовився, позов в частині стягнення аліментів залишив без розгляду. Позовні вимоги в частині визнання батьківства підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визначено за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред»явлений матір»ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред»явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часті (ч.1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше [INFO]. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав та обов»язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов»язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають враховувати, що відповідно до п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві положення» СК норми законодавства, які регулюють шлюбно-сімейні відносини, втратили чинність із [INFO], за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім»ю, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди вирішуючи питання якою нормою слід керуватись при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до [INFO], необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір»ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилась не раніше [INFO], суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Судом встановлено, що [INFO] у позивачки, на той час [PERSON], народився син - [PERSON], при реєстрації народження якого відомості про батька дитини були здійснені відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім»ю, що підтверджується довідкою Центрального відділу реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда за № 15-58/299 від 25.12.2008 року (а.с.4). 30.04.2003 року позивачка вийшла заміж та змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом РАЦС міста Метніц Каринтія Республіки Австрія, номер реєстрації 2/2003 (а.с. 7). Згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 1060 від 14.07.2004 року дозволено в інтересах дитини змінити [PERSON] прізвище на [PERSON]. Відомості про батька записані в свідоцтві про народження дитини згідно з ч.2 ст. 55 КпШС України (а.с. 5). На виконання вказаного рішення органу виконавчої влади, 28.07.2004 року сину позивачки видано повторне свідоцтво про народження на ім»я [PERSON], актовий запис № 1243, в якому запис про батька здійснено відповідно до вимог ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.6). В результаті отримання Австрійського громадянства анкетні дані дитини складають прізвище та ім»я, що підтверджується копією закордонного паспорта Республіки Австрія [NUMBER], виданого 24.05.2012 року (а.с.9,11). Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що відомостей, які б засвідчували походження сина позивачки від нього нічим не підтверджуються, а тому позов є не обгрунтованим. З врахуванням, що дитина позивачки народилась до [INFO], судом застосовуються норми ст. 52 КпШС та враховуються докази, надані представником позивачки, а саме: фото та роздруківками по файлам відповідача № 346597654906, № 367277154240, № 357277154240 з сайту «Однокласники» від 03.12.2015 року та переписка між відповідачем та [PERSON], з яких вбачається, що відповідач називає [PERSON] сином; копія медичної картки [PERSON], [INFO], з наявними медичними документами за період з 1998 року по 2002 рік з якої вбачається місце його проживання [ADDRESS], тобто місце реєстрації та місце проживання відповідача; відео сімейних свят, з яких також вбачається, що позивач з сином проживала за місцем проживання відповідача та наявність між ними сімейних стосунків, спільного проживання, батьківського відношення відповідача до дитини, піклування зі сторони батька. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона мати позивачки, донька проживала разом з відповідачем [PERSON] в його квартирі і була прописана в період 1997-1998 роки. [PERSON] син [PERSON] і названий в честь його батька. [PERSON] неодноразово приїздив до них та називав [PERSON] сином, так як і називає його тепер. З пологового будинку забрав [PERSON] до себе. Свідок [PERSON] пояснила, що знає позивачку з 1994 року, вони разом навчались і позивачка проживала по [ADDRESS], до неї часто приїздив [PERSON], між ними були спочатку дружні відносини, а потім вони були закохані. Вона переїхала проживати до нього на вулицю Полтавська і вона приходила до них в гості, на той час [PERSON] вже було більше року. На свята [PERSON] проводила зйомку, батько [PERSON] [PERSON], але документи вони не оформлювали, в домі [PERSON] була господаркою. Свідок [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що знають [PERSON] тривалий час, у нього є донька, а про сина їм нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснив, що знає позивачку, відповідач з нею спілкувався. Надані пояснення свідків не спростовують обставин, на які посилається позивач. Щодо проведення у справі судово-медичної експертизи судом враховується наступне: позивач відмовилась від проведення даної експертизи, так як на даний час не має змоги приїхати до України через об»єктивні причини. Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.07.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», зазначено, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваг над іншими джерелами доказів, а тому суд вважає за можлива розглядати справу на підставі тих доказів, які надані сторонами та досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги про встановлення батьківства доведені в судовому засіданні. Позивачем не заявлені вимоги про стягнення судових витрат, а тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд відносить судові витрати по справі за рахунок позивачки. На підстави викладеного і ст. 128 Сімейного кодексу України, ст. 53 КпШС України, Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved