Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся через суд із даним позовом до відповідачів, в якому просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], Прат «НФСК» Добробут» на його користь збиткі в розмірі 39 766,83 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 500грн., моральну шкоду у розмірі 20 000грн. та судовий збір 602,67грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 18 грудня 2012 року о 13 годині 20 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Мазда»д.н.з [NUMBER] по вул.. Перемоги у м. Павлограді, при здійсненнй маневру обгону виїхав на смугу зусрічтного руху, де здійсни зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з.[NUMBER] , яким керував позивач, що рухався у зустрічному напрямку, та автомобілем АПЗ 21104 д.н.з. [NUMBER] підкеруавнням [PERSON]., який рухався у попутньому напрямку. При цьому було пошкоджено транспортний засіб, який належить позивачу. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2013 року по адміністративній справи № 185/2571/13-п [PERSON] був визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнутий до адміністративної відповідальності на підставіст. 124 КУпАП. Внаслідок зіткнення автомобілю «Фольксваген» д.н.з.[NUMBER], завдано шкоду, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 035/13 від 18.02.2013 року, згідно якого розмір матеріального збитку складає 39 766,83 гривень. Власником автомобілю «Мазда»д.н.з. [NUMBER] є [PERSON]. Обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, перед третіми особами здійснено Приватним акціонерним товариством «НФСК «Добробут», що підтверджується страховим полісом № АВ/6809012, строк дії якого з 01.09.2012 року до 01.09.2013 року, проте останнє не виплатило позивачу страхове відшкодування. Крім матеріальної шкоди позивач зазнав також і моральної шкоди, яку він оцінює у 20 000 гривень. Моральні страждання позивача полягали у тому, що він зазнав душевних страждань через пошкодження автомобіля, знаходився у постійному стресі. Тому позивач і звернувся через суд з даним позовом про відшкодування завданої йому шкоди з відповідачів. Позивач у судовому засіданні підтримав в повному обсязі позовні вимоги, просив задовольнити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, пославшись на пояснення надані в судовому засіданні. Відповідач Прат «НФСК» Добробут» у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулися. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних пидстав. Згідно ст. 60 ЦПК УКраїни кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 18 грудня 2012 року о 13 годині 20 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Мазда» д.н.з. [NUMBER] по вул.. Перемоги у м. Павлограді, при здійсненні маневру обгону виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач, чим завдав автомобілю марки «Фольксваген Венто» механічні пошкодження. 01.04.2013року постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по адміністративній справи № 185/2571/13-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців (а.с.9). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 035/13 від 18.02.2013 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Фольксваген Венто», реєстраційний номер [NUMBER], становить 39 766,83 гривень (а.с. 16). Вартість проведення даного дослідження складала 500 гривень (а.с. 33). Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6809012 від 01.09.2012 р. укладеного між Приватним акціонерним товариством «НФСК «Добробут» та [PERSON], страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).(а.с.83). Докази здійснення відповідачем страхового відшкодування у справі відсутні. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування» та Цивільним кодексом України, а також постановою пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що [PERSON] був власником застрахованого транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER], а [PERSON], з вини якого відбулася дорожньо-транспортна пригода, керував вказаним автомобілем. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування», страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За приписами ст. 990 ЦК України,ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу, як власнику транспортного засобу, пошкодженого в наслідок ДТП, становить 39 766,83 гривень, а розмір франшизи - 1000 гривень, Прат «НФСК» Добробут», повинне було здійснити страхове відшкодування на користь позивача у сумі 38 766,83 грн.. Згідно зі п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. За таких обставин, враховуючи вищезазначену норму законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 гривень, в рахунок компенсації франшизи. Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, що виразилась у переживаннях із приводу пошкодження транспортного засобу та неможливості ним користуватися, що негативно вплинуло на звичайний режим роботи та життя позивача, суд вважає за можливе їх задовольнити частково, при цьому виходить з наступного. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного судуд україни «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03. 1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт спричинення матеріальної шкоди автомобілю позивача, суд приходить до висновку про наявність права позивача на відшкодування йому моральної шкоди. Внаслідок винних дій відповідача було порушено право власності позивача, а саме пошкоджено його автомобіль, він протягом тривалого часу був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, відповідач в добровільному порядку не відшкодовує завдану шкоду, позивач внаслідок дій відповідача був змушений змінювати звичні умови свого життя та побуту, оскільки неможливість користуватися транспортним засобом спричинила позивачу певні незручності для організації життя. Суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з даних підстав підлягають задоволенню частково у сумі 2000 гривень, оскільки саме така сума є співмірною завданій шкоді та належить стягненню з [PERSON]. У задоволенні вимоги позивача про солідарне стягнення із відповідачів на його користь судових витрат на залучення спеціаліста для проведення товарознавчого дослідження автомобіля у сумі 500 грн. слід задовольнити частково і стягнути з Прат «НФСК» Добробут». Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Прат «НФСК» Добробут» на користь [PERSON] судовій збір у розмірі 397 грн. 66коп, з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 229грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial