Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою також перебувають на реєстраційному обліку [PERSON]. Проте, з червня 2015 року відповідач у квартирі не проживає, речі його у квартирі відсутні. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника. Просить суд усунути перешкоди у здійснені права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, , а саме відповідно до положень ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області 12.09.2016 року. З довідки голови ОСББ «Глобус» від 23.03.2017 року вбачається, що за адресою: м. Херсон, вул. 49 ХГД, буд. з кв. 88, зокрема перебуває на реєстраційному обліку [PERSON], [INFO], але за даною адресою не проживає з червня 2015 року, що ні ким не оспорювалося. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, відсутністю будь-якої домовленістю між сторонами щодо користування спірною квартирою, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved