Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому вказала, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який 01.09.2010 року було розірвано. Позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], та в зазначеній квартирі також є зареєстрований відповідач. Однак, за вказаною адресою відповідач більше року не проживає, інше місце проживання відповідача позивачу не відомо. Крім того, відповідач не звертався до ЖЕК по обслуговуванню даного будинку із заявою щодо тимчасової його відсутності за вказаною адресою. Посилаючись на те, що позивач як власник квартири позбавлена можливості вільно користуватись своєю власністю, оскільки реєстрація відповідача, який насправді не проживає у спірній квартирі, є тягарем та тягне додаткові витрати на утримання житла, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 17.07.2001 року і (а.с.5). Відповідно до довідки форми №3 за №2915 від 04.02.2015 року, у спірній квартирі відповідач зареєстрований у спірній квартирі (а.с.8). Згідно довідки ЖЕК №511 КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського р-ну м.Києва №33 від 03.02.2015 року, відповідач з письмовими або усними заявами щодо його тимчасової відсутності в квартирі за вказаною вище адресою не звертався (а.с.9). Згідно листа-відповіді Оболонського РУ ГУ МВС України №52/16-аз від 09.02.2015 року, заяв від відповідача з приводу неможливості його проживання у спірній квартирі не надходило (а.с.10). Також, відповідно до листа відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 10.02.2015 року за №18-212, відповідач лікарями КНП «ЦПМСД №1» не спостерігається і за медичною допомогою не звертався (а.с.11). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає понад рік, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved