Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що з 27 вересня 1997 року перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають двох синів, Вадима, [INFO] та [PERSON], [INFO]. 18 жовтня 2011 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб було розірвано. В період перебування в шлюбі, в квітні 2006 року за спільні кошти набуто майно, а саме квартира [ADDRESS], яку позивач просить поділити між сторонами, виділивши їй у власність ? частини квартири, та виділивши у власність відповідача ? частини квартири . В подальшому позивач уточнювала позовні вимоги, в яких просила поновити строки звернення до суду, інші вимоги залишила без змін. Крім того відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву, яка була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, в якому відповідач за первісним позовом просить визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3223188000:03:007:0058, площею 0,0908 га, місце розташування с/т «Рибак», с. Трипілля Обухівського району, Київської області та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Toyota модель Prado, 2007 року випуску, чорного кольору, тип транспортного засобу універсал-в, шасі № JTEBU29JX05102991, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ САТ 482478. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали з урахуванням їх уточнень та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позові та доповненнях до позовної заяви. Крім того зазначив, що на утриманні позивача знаходять двоє дітей, тому вона просить визнати виділити їй у власність ? спірної квартири. Проти зустрічного позову заперечили, в повному обсязі. Крім того зазначили, що земельну ділянку надано позивачу в 2006 році і вона є її приватною власністю. А автомобіль Відповідач та його представник [PERSON] заперечили проти задоволення первісного позову. Заявлений зустрічний позов вони підтримали повністю та просять його задовольнити. Крім того зазначили, що квартира придбана 27.04.2006 року, платником по договору були не сторони по справі, а [PERSON], а отже це не є спільна сумісна власність подружжя. В спірні квартирі позивач не проживала. Щодо підстав поновлення строків на звернення до суду, вважають їх надуманими Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, її представник [PERSON] подав письмові пояснення, в яких зазначив, що підтримує позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сестрою відповідача [PERSON], спірна квартира є спільною власністю, але позивач не проживає в ній з 2012 року, крім того, квартиру придбано за кошти сестри відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є мамою відповідача [PERSON], зі слів доньки, вона купила відповідачу квартиру. Стосовно автомобіля свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є цивільною дружиною відповіла [PERSON], спірна квартира є власністю відповідача, і вона разом з ним проживає в ній з 2015 року. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні показав, що в 2011 році розлучився з позивачем. В 2012 році запрошував позивача забрати особисті речі, і після того в спірній квартирі її не було. Крім того показав, що спірну квартиру придбала його сестра. Автомобілем придбано у 2007 році, але ним користувався брат дружини, де зараз знаходить автомобіль йому не відомо. Свідок [PERSON], в судовому засіданні показав, що є братом позивача [PERSON], спірну квартиру сторони купували разом. Автомобіль було придбано за його особисті кошти, а на відповідача лише був оформлений. Крім того зазначив, що автомобіль давно продано. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, свідків, повно та всебічно вивчивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що 27 вересня 1997 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області, про що зроблений актовий запис №96. 18 жовтня 2011 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між сторонами був розірваний(а.с. 6). У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1\~ст. 70 СК України). Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3\~статті 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином норми сімейного законодавства, які встановлюють підстави та механізм поділу спільного майна подружжя, припускають існування факту спільної сумісної власності дружини і чоловіка в рівних частках, доки не доказано інше кимось із подружжя, а відтак обовязок доказування щодо спростування факту спільної сумісної власності подружжя законом покладається на того з подружжя, хто це заперечує. Згідно із статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти первісного позову, [PERSON] наполягав на тому, що спірна квартира є його особистою власністю з огляду на те, що вона придбана за кошти його сестри. Однак належних та допустимих доказів щодо придбання спірної квартири за кошти сестри відповідача, особисто для нього, не надано, в платіжних дорученнях №2 від 08.02.2005 року, №4 від 14.02.2005 року, №6 від 21.02.2005 року та №8 від 11 березня 2005 року(а.с. 63), на які посилається відповідач, зазначено що платником є його сестра, яка залучена до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в письмових поясненнях якої вказано, що спірну квартиру було придбано за її кошти, для родини позивача та відповідача, з умовою повернення коштів у розмірі 29\~000 доларів та з розрахунку, що в майбутньому квартира залишиться її племінникам, а тому підтримує первісний позов в повному обсязі. (а.с. 171). Згідно довідки з Державного реєстру речових права на нерухоме майно № 58964496 від 12.05.2016 року власником спірної квартири з 27.04.2006 року є [PERSON] (а.с.7). За таких обставин, оскільки спірна квартира була набута у власність на підставі свідоцтва про право власності, б/н від 27.04.2006 року, під час шлюбу вона є обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], незважаючи на те, що право власності зареєстровано за останнім, а їх частки є рівними. Наявність правових підстав для відступу від рівності часток подружжя, визначених ч. ч. 2, 3\~ст.70 СК України\~не вбачається, а тому в цій частині первісний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка кадастровий номер 3223188000:03:007:0058, площею 0,0908 га, місце розташування с/т «Рибак», с. Трипілля Обухівського району, Київської області набута позивачем на підставі рішення Обухівської районної державної адміністрації № 183 від 15.03.2016 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №217182 (а.с. 85), вона є приватною власністю позивача та не підлягає поділу, отже в задоволенні зустрічного позову в цій частині слід відмовити. Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру №3244 Регіонального сервісного центру в Київській області МВС України №1112 ВІД 30.12.2016 наданої на адвокатський запит [PERSON] вих. №472.2.164 від 17.12.2016 року, автомобіль марки Toyota Prado, номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER], чорного кольору з 21.08.2007 року по 16.04.2014 року був зареєстрований за [PERSON]. 05.11.2013року проводилась перереєстрація у звязку із погашенням кредиту, а 16.07.2014 року автомобіль знято з обліку. На час надання відповіді на адвокатський запит, автомобіль зареєстровано за [PERSON] (а.с. 161). Відповідно до п. п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. У п. 22 цієї ж\~постанови Пленум Верховного Суду України\~роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (ч. 2 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Як вже наголошувалося, позивач по зустрічному позову [PERSON] звернувся до суду з вимогами про поділ спільного майна подружжя, у т.ч. предметом поділу майна за\~\~позовом [PERSON] був автомобіль марки «Toyota Prado», 2007 року.\~\~ Обов'язок з доведення позову покладено на позивача, проте будь- яких доказів дійсної вартості спірного автомобіля на час розгляду справи ним не надано, а отже в задоволені цієї частини зустрічних позовних вимог також слід відмовити.. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Outcome: partial