Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 30.05.2018 року мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19.08.2015 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалось по причині того, що між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, більше року вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу неможливо, тому просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила шлюб розірвати та залишити за нею судові витрати у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.08.2015 року у Відділі ДРАЦС РС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1184, протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили почуття поваги та взаєморозуміння, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. На підставі вище викладеного, враховуючи, що позивач має стійке волевиявлення щодо припинення шлюбу з відповідачем, а примушення до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, сплаченого при подачі позову до суду в розмірі 704,80 грн. ( а.с. 1), однак позивач заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved