Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, в якому просить дозволити їй оформлення усіх необхідних на виїзд за кордон документів на дитину [PERSON], [INFO], без згоди батька, дозволити виїзд за кордон [PERSON], [INFO], без письмового дозволу її батька та допустити негайне виконання рішення. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві, просила позов задовольнити, пояснила, що на даний час має намір поїхати з дитиною за кордон. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи служби у справах дітей в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Судом досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження дитини серія 1-ЕД № 193646; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем серії 1-ЕД № 096338; довідка середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 16 № 100 від 12.06.2015 року згідно якої [PERSON] навчається у 8-а класі; довідка КП «ЄРЦ» про склад сімї відповідно до якої позивач проживає разом з сином [PERSON], [INFO], за адресою: м.Сєвєродонецьк, ш.Будівельників, 7-а/113; довідка ПрАТ «СО «Азот» відповідно до якої позивач має постійне місце роботи у ПрАТ «СО «Азот» цех виробництва аміаку 1-А, посада інженер по організації та нормуванню праці ІІ категорії. Суд, вислухавши пояснення позивача, думку третьої особи, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24.09.2009 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач має намір поїхати за межі країни, разом із дитиною, однак відповідач згоди на виїзд дитини не надає. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в країну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved