Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказує наступне. 04 серпня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Виконкомі Великосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який з моменту народження проживає з позивачем. Окрім того позивач має ще сина від іншого шлюбу, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, сторони стали чужими людьми, втратили почуття любові та поваги один до одного, що в подальшому призвело до розірвання шлюбу. [PERSON] зазначає, що вона та її діти тривалий час потерпали від агресивної поведінки відповідача та потребують тривалого оздоровлення, а завдяки значній фінансовій допомозі, яку надають її батьки, та власним коштам вона має можливість забезпечити відпочинок та тривале оздоровлення дітей за кордоном. Проте можливості отримати згоду від відповідача немає. Зважаючи на викладене та уточнені позовні вимоги позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд на відпочинок та для оздоровлення за межі України малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON], а саме: в період з 18 жовтня 2017 року по 06 листопада 2017 року в Ізраїль, в Арабську Республіку Єгипет, Об*єднані Арабські Емірати; в період з 14 грудня 2017 року по 14 січня 2018 року до Франції, Італії, Словакії; в період з 01 лютого 2018 року по 12 лютого 2018 року до Франції, Італії; в період з 01 березня 2018 року по 11 березня 2018 року до Франції, Словакії. Також позивач просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України протягом трьох років з дня набрання законної сили рішення малолітнього сина [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON] в Арабську Республіку, Єгипет, Сполучені Штати Америки, Кіпр та інші країни Шенгенської зони зі зворотнім поверненням на територію України. Окрім того [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 551,20 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав довгої тривалості подорожей та можливості не повернутися до України. Погоджувався, щоб дитина їхала за кордон тільки в його присутності. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, а також з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у м. Києві [INFO] року народився [PERSON], його батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) (а.с.8). Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про порядок на виїзд з України і в'їзд в Україну громадян України», перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Відповідно до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку в супроводі одного з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 - річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.03.2017 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яке набрало законної сили. Вищевказаним рішенням встановлено, що сторони проживають окремо з осені 2015 року та спільного господарства не ведуть. Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що її довіритель має намір забезпечити повноцінний відпочинок неповнолітній дитині для покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон без його супроводу. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача, під присягою свідка повідомила суду, що її донька дійсно бажає відвідувати різні країни зі своїм сином [PERSON] з обов'язковим поверненням до України. Підтвердила суду, що відповідач добровільно не надає згоди на виїзд дитини за кордон на оздоровлення без його супроводу без будь-яких вагомих пояснень. Також зазначила, що відповідач під час спільного проживання з її донькою неодноразово здійснював фізичний та психологічний вплив на сім'ю, вів себе агресивно по відношенню до них. До цього час погрожує фізичною розправою їй та позивачу. Відповідач в судовому засіданні також посилався на те, що позивач особисто до нього не зверталася з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Проте, в ході розгляду справи встановлено, що між сторонами склалися вкрай напружені та неприязні стосунки, що унеможливлює вирішення спору в позасудовому порядку. Відповідно до Конвенції про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Оскільки виїзд дитини за кордон буде здійснюватися у супроводі матері дитини з метою відпочинку та туризму, що відповідатиме інтересам дитини, враховуючи вищенаведені обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на спростування заявлених вимог, а його заперечення стосовно того, що дитина може не повернутися на територію України ґрунтуються на припущеннях, суд вважає, що виїзди дитини за кордон жодним чином не порушать право відповідача на участь у вихованні дитини, тому приходить до висновку про задоволення позову в частині надати дозвіл на тимчасовий виїзд на відпочинок та для оздоровлення за межі України малолітнього [PERSON] з матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON] зі зворотнім поверненням на територію України, а саме: в період з 18 жовтня 2017 року по 06 листопада 2017 року в Ізраїль, в Арабську Республіку Єгипет, Об'єднані Арабські Емірати; в період з 14 грудня 2017 року по 14 січня 2018 року до Франції, Італії, Словакії; в період з 01 лютого 2018 року по 12 лютого 2018 року до Франції, Італії; в період з 01 березня 2018 року по 11 березня 2018 року до Франції, Словакії, оскільки надання дозволу сприятиме реалізації прав дитини згідно Конвенції про права дитини. В частині виїзду дитини за межі України протягом трьох років з дня набрання законної сили рішення без згоди та супроводу батька - [PERSON] в Арабську Республіку, Єгипет, Сполучені Штати Америки, Кіпр та інші країни Шенгенської зони, суд вбачає необхідним відмовити, оскільки законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, а не регулярні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial