Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

позивач звернувся я в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису №10614 від 02.12.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишок заборгованості за кредитом 1985,89 грн., залишок заборгованості за відсотками -10968,66 грн., штраф-647,73 грн., витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн., що всього становить 15\~302,00 гривень за період з 12.06.2008 року по 31.10.2016 року, таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 02.12.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис №10614 про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишок заборгованості за кредитом 1985,89 грн., залишок заборгованості за відсотками -10968,66 грн., штраф-647,73 грн., витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн., що всього становить 15\~302,00 гривень за період з 12.06.2008 року по 31.10.2016 року. Вважає, що вказаний виконавчий напис від 02.12.2016 року вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім цього, зазначає, що про виконавчий напис йому стало відомо в липні 2017 року, коли отримано постанову головного державного виконавця Фрпанківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області [PERSON] про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого 02.12.2016 року. Просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав клопотання, в якому просить справу розглядати у його відсутності, тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив представник позивача. В письмових запереченнях від 30.08.2017р. представник відповідача проти позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки підстав для його задоволення немає. Третя особа- Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив представник позивача. В письмових поясненнях проти позову заперечила, просить у задоволенні позову відмовити, вважає, що вчинений нею виконавчий напис є цілком правомірним, оскільки вона діяла у відповідності до законодавства України про нотаріат та просить справу розглядати у її відсутності. Представник третьої особи Франківського відділу державно виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредитну картку «Універсальна» №4149437307889749 із кредитним лімітом 2\~000,00 гривень. зі сплатою процентів за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості. 02.12.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким стягнуто грошові кошти у сумі 15\~302,00 гривень грн. з [PERSON], які є боргом за кредитним договором №б/н від 12.06.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Строк, за який проводиться стягнення, - вісім років чотири місяці девятнадцять днів, а саме з 12.06.2008 року по 31.10.2016 року. 06.06.2017\~року головним державним виконавцем Фрпанківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області [PERSON] відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого 02.12.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується копією даної постанови. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За загальним правилом статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема,\~постановою КМУ від 29 червня 1999 р. N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціямине більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята\~статті 261 ЦК України). Крім того, зясовуючи питання про строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, необхідно врахувати, що згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Таким чином, ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» чітко регламентовані строки, в межах яких можуть бути вчинені виконавчі написи: в даному випадку не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Отже, враховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону. У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №6-1926цс14 сформульована така правова позиція: «За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Із заяви позичальника від 12.06.2008р. вбачається, що Банк видав [PERSON] кредитну картку «Універсальна» №4149437307889749 із кредитним лімітом 2\~000,00 гривень зі сплатою процентів за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості. З розрахунку заборгованості вбачається, що з дня укладення договору №б/н від 12.06.2008 року відповідач жодного разу не сплачував кредит та відсотки, тому право вимоги у ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості виникло ще у 2008 році, оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, відсотків та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Тобто, починаючи з 2008 року Банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії з метою захисту порушеного права. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.02.2018р. №61-1611 св18, постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року № 6-116цс13 та від 19.03.2014 року № 6-14цс14, які згідно\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для судів. Аналізуючи сукупність зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] не дотримано вимог\~ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~та вчинено виконавчий напис більше ніж через три роки з дня виникнення права вимоги, а відповідачем відповідно заявлено вимогу про стягнення з боржника коштів поза строками позовної давності. Відповідно до п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2\~при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. Згідно із ст.\~6\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 673,60 гривень.

Outcome: approved