overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: м. Українськ, вул. Горького, 8. В вищевказаному будинку з 1997 року та по теперішній час зареєстрований її внук [PERSON]. 14.05.2014 року він в вищевказаному будинку не мешкає, оскільки виїхав до Російської Федерації. З наведених підстав позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням буд. № 8 по вул. Горького у м. Українськ. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу її відсутність та позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про день слухання справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просить суд слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи згоду відповідача з позовом, законодавство, що регулює данні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування серії АВН № 147913 від 05.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу, [PERSON] подарувала [PERSON] будинок № 8, розташований по вул. Горького у м. Українськ. Згідно довідки № 219 від 19.07.2016 року, виданої Українською міською радою Донецької області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно акту № 869 від 05.08.2016 року, складеному депутатом Української міської ради, [PERSON] за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Горького, 8, не мешкає з 14.05.2014 року. (а.с 7) У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік і це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставівикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] В вищевказаній квартирі вона зареєструвала брата [PERSON] 28.04.2014 року її брат виїхав та по теперішній час в квартирі не мешкає. Позивач на протязі двох років одноособово сплачує всі комунальні платежі. З наведених підстав позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу її відсутність та позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день слухання справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просить суд слухати справу у його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. [PERSON] вона не бачила приблизно 2 роки, в квартирі він не мешкає, речей його в квартирі не має. Суд, вислухавши свідка, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування серії ААЕ № 378908 від 27.02.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу, Капітан Юрій Леонтійович подарував [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 13.11.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори, спадкоємцем на спадкове майно [PERSON], померлого [INFO] року, є його дружина [PERSON], спадкове майно складається з ? частки квартири [ADDRESS] Згідно посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] від 16.01.2009 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік і це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставівикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 14 по провулку 2-ому Лелеківськомув м. Кропивницький. В позовній заяві посилається на те, що є власником 19/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами за зазначеною адресою. В даному будинку зареєстрована відповідач є рідною сестрою дружини, та з 04.12.2007 зареєстрована в будинку, але з 2008 року в ньому не проживає. У зв'язку з реєстрацією відповідача в будинку, вона не має можливості скористатись правом на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном - зазначеним будинком. Просить суд визнати відповідача таким, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача вимоги визнала, зазначила, що відповідач постійно проживає в Росії, тому вимоги визнає. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 19/50 частин житлового будинку № 14 по провулку Лелеківському 2в м. Кропивницький, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Згідно довідки квартального комітету фортечного району м. Кропивницький у зазначеному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка не проживає у будинку з 2008 року. Крім того, зазначений факт підтверджується актом про не проживання від 22.01.2018 та поясненнями представника відповідача, про те, що [PERSON] постійно проживає у Росії. Оскільки в будинку зареєстрований відповідач, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об'єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою : [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована сестра позивача - відповідач по справі [PERSON] Однак, з 2011 року відповідач у спірній квартирі не мешкає без поважних причин, її речей в квартирі не має. З наведених підстав позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив свої позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про день слухання справи через оголошення у пресі. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Треті особи в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду надані заяву про розгляд справи у їх відсутність. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], їй відомо що відповідач [PERSON] є сестрою останнього, яка понад два роки у спірній квартирі не мешкає, належних їй речей у квартирі немає, перешкод в користуванні житлом з боку [PERSON] їй не чинилося, до квартири [PERSON] не вселялась, на теперішній час мешкає в с.Александрівка разом з чоловіком, однак її адреса невідома. Аналогічні пояснення надані в судовому засіданні свідком [PERSON] Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою : [ADDRESS] є [PERSON] (згідно витягу с особового рахунку [NUMBER] (а.с.5). За вказаною адресою зареєстрована [PERSON], однак не мешкає там з жовтня 2011 р., що підтверджується відповідними актами обстеження житлово - побутових умов від 11.03.2014 року(а.с. 6, 23). Відповідно до ст. 71 ч. 1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, відповідач у спірній квартирі не проживає більше шести місяців, ніяких доказів про поважність причин відсутності відповідача суду не надано, що у відповідності зі ст.ст. 71, 72 ЖК України є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] У цьому ж будинку зареєстровані відповідачі, яким раніш належав будинок. Відповідачі з вересня 2014 р. в будинку не проживають, виїхали на постійне проживання до іншого житлового приміщення. Реєстрація відповідачів порушує права позивача як власника будинку, в зв'язку з чим вона просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, заяву про розгляд справи за її відсутності не надали, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27 вересня 2014 р. позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 5) У вказаному будинку зареєстрована відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 13), яким раніше належав будинок. (а.с. 5) Суд вважає, що реєстрація відповідачів у зазначеному будинку перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.6 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. У цьому ж будинку зареєстровані, але не мешкають понад 10 років відповідачі. Оскільки реєстрація відповідачів в будинку порушує права власника майна, позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 лютого 2010 р. позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. (а.с. 4) У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON]. (а.с. 9-10) В судовому засіданні встановлено, що відповідачі понад 10 років у спірному будинку не проживают. Суд вважає, що реєстрація відповідачів у спірному житловому будинку перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстровані, але не мешкають з 2000 р. відповідачі, які є позивачеві невісткою та онукою відповідно. Оскільки відповідачі тривалий час не мешкають в квартирі без поважної причини, позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачі, будучи в порядку ст. 74 ч.9 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстровані дружина сина позивача [PERSON] та її дочка [PERSON]. (а.с. 9) Згідно акту житлового органу відповідачі у зазначеній квартирі з 2000 р. не мешкають. (а.с. 11) Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі без поважної причини не мешкають у спірній квартирі понад 6 міс., що у відповідності зі ст. 72 ЖК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому суд приймає до уваги, що у відповідності зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили,про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4,77 га на території Андріївської сільської ради Кегичівського району Харківської області визначену Державним актом серії ІІІ-ХР №070952, що належала [PERSON], який проживав і помер 04 жовтня 2014 року в с. Андріївка Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, натомість подали заяви про розгляд справи без їх участі. Крім того, повідомили позивач - про підтримання позову, відповідач - про його визнання. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами 04.10.2014 помер чоловік позивача [PERSON] Спадщиною чоловіка є земельна ділянка площею 4,77 га на території Андріївської сільської ради. Інших спадкоємців, які б мали право отримати спадщину немає, оскільки дочка [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. Батьки померлого [PERSON] та [PERSON] померли. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивач отримала відмову, у зв'язку зі зміною після смерті чоловіка відділом Держземагентства кадастрового номеру земельної ділянки. Суд виходить із того, що правовідносини по справі регулюються ст.ст.1220,1225,1258, ч.1 ст. 1268 ЦК України, щодо порядку відкриття спадщини, черговості спадкування за законом. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: постанова про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з невідповідністю кадастрового номеру земельної ділянки, що внесений до автоматизованої системи Дерземкадастру кадастровому номеру земельної ділянки зазначеному у Державному акті (а.с.3); копія свідоцтва про смерть 04.10.2014 року [PERSON] (а.с.4); копія паспорта та картки платника податків позивача (а.с.5-6,7); копія Державного акту на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 4,77 га на території Андріївської сільської ради (а.с.8); копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.9-11); повідомлення про виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру (а.с.12); довідка Андріївської сільської ради про те, що [PERSON] на день смерті проживав в с. Андріївка з дружиною [PERSON] (а.с.13); повідомлення про середню вартість 1 га ріллі по Андріївській сільській раді, що становить 31369,46 грн. (а.с.14); копія спадкової справи №55/2015 відносно [PERSON] Зясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку. Оскільки позивачем заявлено про залишення за нею судових витрат, підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Outcome: approved