Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся у жовтні 2012 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 04.03.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №КЗМ0АЕ000046558, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 17877,93 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,56% на рік з кінцевим терміном повернення 01.03.2013 року. Вимоги до відповідача що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки. Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 08.10.2012 року у розмірі 7329,48 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2011 року складає 58584,50 грн., що складається з: 4770,04 доларів США - заборгованість за кредитом, 858,44 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 228,34 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1105,76 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 18,77 доларів США - штраф (фіксована частина), 348,13 доларів США - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № КЗМ0АЕ000046558 від 04.03.2008 року у розмірі 6077,92 доларів США , судові витрати та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково. Ухвалою суду від 19.02.2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2012 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні при новому розгляді справи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з'явився. Причину неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що відповідач отримав від банку досудову вимогу про дострокове погашення кредиту 18.09.2010 року. Відповідачем було передано банку заставний автомобіль, який в подальшому банком був реалізований. Тому вважає, що у відповідача відсутня заборгованість за кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № КЗМ0АЕ000046558 від 04.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 17877,93 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,56% на рік з кінцевим терміном повернення 01.03.2013 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст. 1050 ЦК України. Відповідач неналежно виконував умови договору. Згідно з розрахунком банку станом на 08.10.2012 року виникла заборгованість за кредитно-заставним договором у розмірі 7329,48 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2011 року складає 58584,50 грн., що складається з: 4770,04 доларів США - заборгованість за кредитом, 858,44 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 228,34 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1105,76 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 18,77 доларів США штраф (фіксована частина), 348,13 доларів США - штраф (процентна складова). Даний розрахунок заборгованості було зроблено банком з урахуванням коштів, отриманих банком від реалізації заставного майна - автомобіля, переданого відповідачем банку 07.06.2010 року згідно акту прийому-передачі заставного майна. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом, процентам, комісії та пені. Щодо стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднані до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становитиме 6962,58 доларів США. Зобов'язання за кредитним договором № КЗМ0АЕ000046558 від 04.03.2008 року було забезпечено договором поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на його користь пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial