Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], 31.03.2016р.н., в сумі 1200грн щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з позовом і до досягнення сином повнолітня, та аліменти на її утримання в сумі 1600грн щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з позовом і до досягнення сином трьох років, тобто до 31.03.2019р.. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач проживає окремо і в добровільному порядку не надає позивачці належної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини. Відповідач надав суду заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 746грн на місяць. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини заперечує повністю, оскільки не має можливості надавати таку допомогу і вважає, що позивач не потребує такої допомоги. В частині вимог про стягнення аліментів на утримання сина, то вважає, що сторони зобовязані в рівному обсязі забезпечити дитині прожитковий мінімум, а тому розмір стягуваних з нього аліментів має бути визначений на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 746грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2012р. по теперішній час /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 31.03.2016р.н. /а.с.6/. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та протягом останніх шести місяців проживають окремо. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку надає позивачці матеріальну допомогу, яка в грошовому еквіваленті в середньому складає 1000грн на місяць. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Окрім спільного з відповідачем сина у позивача на утриманні перебуває неповнолітня донька Каріна, якій 17 років. Єдиним доходом позивача є державна соціальна допомога по народженню сина в розмірі 860грн на місяць. Діти проживають разом із позивачем у її квартирі, яка належить їй на праві приватної власності. Відповідач є здоровою працездатною людиною, має мінливий дохід: влітку приблизно в розмірі 5000-6000грн на місяць, а взимку близько 2000-3000грн на місяць. Крім того, інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає, однак він матеріально допомагає своїй матері-пенсіонерці. Також відповідач має у своїй приватній власності квартиру, гараж та транспортні засоби машина, причіп і скутер. Зазначені обставини сторони визнають, а тому в контексті положень ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Оскільки розмір надаваної відповідачем матеріальної допомоги не забезпечує потреб позивача та їх сина вона звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір, який виник з сімейних правовідносин із забезпечення утримання дружини та дитини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Частиною 9 статті 7 СК передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 8 цієї статті СК визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Розглядаючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитину суд виходить з наступного. Згідно ст.180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Величина розміру прожиткового мінімуму щороку змінюється, оскільки повязана з процесами фінансово-економічної діяльності держави. Натомість розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК). Враховуючи обставини справи суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина сторін в сумі 1000грн на місяць, оскільки зазначений розмір є справедливою сумою, якою забезпечиться рівність участі сторін у забезпеченні дитини і є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дитини та виконання батьківського обов'язку відповідача в даному випадку. При цьому суд бере до уваги, що відповідач фактично в добровільному порядку щомісячно надавав саме такий розмір матеріальної допомоги позивачу і ця сума умовно складає 1/4 частку середньомісячного доходу відповідача. Стосовно вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача суд зауважує наступне. Відповідно до ст.75 СК дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на обставини справи позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їх сином трирічного віку, тобто до 31.03.2019р.. Проте, обовязковою умовою надання позивачці утримання від відповідача є можливість відповідача надавати таку допомогу. Враховуючи, що відповідач має нестабільний дохід, розмір якого протягом року в середньому складає близько 4000грн на місяць, суд вважає, що він має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці. Проте, позивачем не вмотивовано належним чином необхідність визначення аліментів на її утримання в розмірі 1600грн. З урахуванням обставин справи задля забезпечення реалізації права позивача на утримання суд вважає за належне та достатнє визначити розмір аліментів на її утримання в розмірі 800грн, тобто умовно на рівні 50% прожиткового мінімуму для фізичних осіб, що у свою чергу відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності. При цьому суд бере до уваги, що загальний розмір стягуваних з відповідача аліментів в такому випадку не перевищує 50% отримуваних ним доходів. Частиною 1 статті 191 СК передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат, то згідно ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, мінімальний розмір якого за вимогами майнового характеру складає 640грн (ст.4 Закону України «Про судовий збір»). На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial