Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку для садівництва площею 0,10 га, кадастровий № [NUMBER] яка знаходяться на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування вимог зазначено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. В подальшому позивач подала до суду письмову заяву, згідно якої просила визнати за нею щодо вказаної земельної ділянки не право власності, а право на на завершення приватизації та одержання державного акта на право власності на вказану земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Пред'явлені вимоги, із урахуванням уточнень, підтрими та просили задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подано до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності . З'ясувавши обставини, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 8). Згідно наказу Держземагенства у Рівненському районі Рівненської області від 20.11.2013 р. № РВ/5624681500:05:024/00000355, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий № [NUMBER]) на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення садівництва (а.с. 12). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.10.2013 р. - відсутня інформація про зареєсттроване право власності на вказану земельну ділянку (кадастровий № [NUMBER]) (а.с. 11). Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку на ім'я [PERSON] не видавався. Із повідомлення Рівненської районної державної нотаріальної контори № 427/01-16 від 04.03.2017 р., вбачається, що згідно даних Спадкового реєстру - заведено спадкову справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. Згідно матеріалів спадкової справи [PERSON] (відповідач), як дружина спадкодавця та [PERSON] (позивач), як дочка спадкодавця - спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину, звернувшись в нотаріальну контору із відповідними заявами. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру - відсутні відомості про заповіти [PERSON] Згідно ст. 1268 ЦПК України [PERSON]спадщину прийняла, також в порядку ст. 1296 ЦК України звернулася про її оформлення. За змістом ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України, та ст. 20 ЗК України, органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Це означає, що лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Враховуючи наведене, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання права власності на земельні ділянки, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Суд зазначає, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Враховуючи встановлені судом обставини у справі, із урахуванням зазначених вимог Закону, предявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved