Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи його тим, що 28 грудня 2014 року помер його батько [PERSON], який мав право власності на земельну ділянку у розмірі 2.39 га. на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Однак приватним нотаріусом [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з тих підстав, що згідно рішення № РВ-6800092302015 державним кадастровим реєстратором відмовлено у внесені відомостей щодо земельної ділянки зазначеної у заповіті до Державного земельного кадастру, оскільки має місце знаходження частини іншої земельної ділянки. Незважаюи на те, що позивач погодився на зменшення земельної ділянки, приватний нотаріус [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у звязку із тим, що ця земельна ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, з урахуванням зменшення розміру накладки, площею 2,0746 га. Представник позивача [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не зявився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не зявився, подав заяву про те що він не заперечує проти задоволення позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не зявився, подав заяву про те що він не заперечує проти задоволення позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено що єдиним спадкоємцем майна [PERSON]., який помер 28 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І БВ № 243407, є позивач [PERSON] Вказана обставина підтверджується довідкою приватного нотаріуса [PERSON] № 308 від 26 червня 2014 року. Із витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держкомзему у Теофіпольському районі № 1750/2-15 від 16 червня 2015 встановлено, що [PERSON] дійсно на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV XM № 012257 належала земельна ділянка площею 2.39 га., яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради. Згідно кадастрового плану, кадастровий номер: 6824782000:05:012:0070 на вказаній земельній ділянці існує накладка у розмірі 0,3201, тобто фактичний розмір земельної ділянки який належав батьку позивача становить 2,0746 га. Позивач згідний на зменшення розміру земельної ділянки з 2,39 га до 2,0746 га. Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] № 306/01/16 від 26 червня 2014 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовлено у звязку із наявністю рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей щодо вказаної земельної ділянки до Державного земельного кадастру у звязку із виявленням в її межах іншої земельної ділянки. Із довідки цієї ж нотаріальної контори № 308 від 26 червня 2014 року встановлено, що в провадженні даної контори знаходиться спадкова справа № 82/2015 після смерті [PERSON], єдиним спадкоємцем якого за заповітом є [PERSON]. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 24 даної постанови передбачено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що при розгляді справ про спадкування слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно ст.. ст.. 1216 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) а спадкування здійснюється за заповітом або законом і до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, а, відповідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Викладене свідчить про право спадкодавця скласти заповіт на земельну ділянку, тобто частину спадщини. Згідно ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного [PERSON] України у п. 7 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК). Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцеві [PERSON] належало право приватної власності на земельну ділянку площею 2.0746 га., а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого тому, позов необхідно задовольнити. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved