Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом у якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № МL-004/146/2007 від 01.06.2007 року у розмірі 36 625 доларів США 58 центів нарахованої на дату смерті - [INFO], що на дату складення розрахунку 01.11.2018 року за курсом НБУ становить 1 029 868 грн. 53 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка перейшла у спадщину [PERSON], шляхом продажу квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № МL-004/146/2007, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 30 000 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 01.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Договір іпотеки № PCL-004/146/2007, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Рвач Ж.В., зареєстрований в реєстрі за № 2398. Відповідно до умов укладеного Договору іпотеки банку було передано нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] Згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийнято право вимоги за Кредитним договором № МL-004/146/2007 від 01.06.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] Також відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 05.11.2010 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 05.11.2010 року між фактором та клієнтом, за яким клієнт передав фактору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору, укладеними між клієнтом та позичальниками Клієнта, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору, що забезпечений іпотекою/заставою за Договорами іпотеки/Договорами застави, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору, укладеними між Клієнтом та Боржниками/Третіми особами (в Договорах забезпечення іменуються - «Іпотекодавець(вці)»), сторони домовилися, що клієнт передає та відступає фактору сукупність прав належних клієнту за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись правом звертати стягнення на заставлене майно; за цим Договором до Фактора переходять всі права Клієнта як сторони, що іменується «Іпотекодержатель» чи «Заставодержатель» у зобов'язаннях, які виникли на підставі Договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором (включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки/застави). 20 серпня 2011 року [PERSON] померла. У зв'язку із смертю позичальника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило до Десятої Київської державної нотаріальної контори вимогу кредитора від 24.01.2012 року про надання відомостей щодо прийняття спадщини та про задоволення вимог кредитора за рахунок спадкового майна. У вимозі кредитора зазначено про розмір заборгованості за кредитним договором № МL-004/146/2007 від 01.06.2007 року у розмірі 36 625,58 дол. США та 439 508,14 грн. Відповідно до спадкової справи № 69/2012, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON], яка у заяві повідомила, що приймає спадщину, а нотаріусом доведено до її відома про вимогу кредитора та необхідність її задоволення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 56-57). 22 січня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою витребувано від Десятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 69/2012 щодо майна померлої [PERSON] (а.с. 69-70). Ухвалою суду від 19.02.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 80-81). Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду представник позивача Череда Т.М. подала заяву у якій просить провести розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. Відзив на позов не подала. За нормою частини 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача і відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-004/146/2007, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 30 000 дол. США зі строком користування грошовими коштами до 01.06.2027 року (а.с. 8-8 зв.). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором від 01.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № PCL-004/146/2007 від 01.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.К., зареєстрований в реєстрі за № 2398, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належала іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу 2/3 частини квартири, посвідченого 01.06.2007 року приватним нотаріусом КМНО Рвач Ж.К. за реєстровим № 2393, та договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Київською універсальною біржею 22.05.1998 р. за реєстраційним № Е2527/5877 та Київським міським бюро технічної інвентаризації 20.07.1998 року в реєстраційній книзі за реєстровим № 32487 (а.с. 13-15 зв.). Відповідно ст. 6 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Іпотекодавцем Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі; порушення Іпотекодавцем будь-якого із його зобов'язань за ст. 5 цього Договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним договором та цим Договором. Згідно Статуту ПАТ «ОТП Банк», зареєстрованого 30.07.2012 року, ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк» (а.с. 33, 34). 05 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як покупцем, та ПАТ «ОТП Банк», як продавцем, укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 40-46). Відповідно до п. 3.1. вказаного договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець продає (переуступає) Покурпцю права на кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього Договору), а Покупець приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Продавця Винагороду. Як убачається із витягу з додатку 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № ML-004/146/2007 від 01.06.2007 року, укладеним з [PERSON] (а.с. 47). Також 05.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як фактором, та ПАТ «ОТП Банк», як клієнтом, укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 8676 (а.с. 48-49 зв.). Згідно п. 1.1. договору про відступлення права вимоги, у зв'язку з укладенням Договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 05 листопада 2010 року між Фактором та Клієнтом, за яким Клієнт передав Фактору права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору укладеними між Клієнтом та позичальниками Клієнта, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору, що забезпечений іпотекою/заставою за Договорами іпотеки/Договорами застави, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору, укладеними між Клієнтом (в Договорах забезпечення іменується - «Іпотекодержатель» чи «Заставодержатель») та Боржниками/Третіми особами (в Договорах забезпечення іменуються - «Іпотекодавець (вці)» чи «Заставодавець (вці)». Відповідно додатку 1 до договору про відступлення права вимоги від 05.11.2010 року, позивач набув права вимоги за кредитним договором № ML-004/146/2007 від 01.06.2007 року та договором іпотеки № PCL-004/146/2007 від 01.06.2007 року, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 50). Нормою частини 3 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. 20 серпня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 214422 (а.с. 19). Відповідно матеріалів справи, станом на [INFO] заборгованість за кредитним договором № МL-004/146/2007 від 01.06.2007 року становить у розмірі 36 625 доларів США 58 центів та 439 508,14 грн., що включає: залишок заборгованості за кредитним договором в сумі 29613,46 дол. США, відсотки за кредитним договором в сумі 7012,12 дол. США та пеню в сумі 439 508,14 грн. (а.с. 17-18). 26 січня 2012 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 02-14 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Отже, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - трикімнатна квартира [ADDRESS], яка перебуває в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 2 ст. 1220, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно частин 1, 4 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. З матеріалів спадкової справи убачається, що спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] була відкрита 26.01.2012 року за заявою представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яким подано вимогу кредитора до спадкоємців для пред'явлення їм вимог стосовно погашення суми заборгованості спадкодавця за кредитним договором. Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Десятої Київської державної нотаріальної контори 09.02.2012 року подавала мати спадкодавці [PERSON]. Відповідно спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину на ім'я спадкоємців [PERSON] не видавалось. За повідомленням Десятої Київської державної нотаріальної контори від 26.10.2015 року, вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» доведені до відома спадкоємців по спадковій справі № 69/2012. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). У разі переходу прав власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Як зазначив Верховний суд України в своїх постановах від 02.03.2016 року по справі №6-2І86цс15, від 12.04.2017 року по справі №676/1958/16-ц, відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадкове майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норми ст. 23 Закону України «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва, з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки. Кредитні зобов'язання, що забезпечені іпотекою, не припинилися, залишаються не виконаними. Відповідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до положень ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок держання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 ст. 590 ЦК України визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, до [PERSON], як спадкоємиці [PERSON], переходить обов'язок по відшкодуванню кредитної заборгованості спадкодавця у межах вартості спірної квартири, яка є предметом іпотеки та являється спадковим майном, тому позов підлягає задоволенню. У спростування зазначених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 15 448 грн. 03 коп.

Outcome: approved