Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання, покликаючись на те, що з 1979 року працював підземним гірничим робітником Шахти ім.XXV з'їзду КПРС комбінату Західно-Українського виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Укрзахівугілля» (ДВАТ «Шахта Відродження»). У зв'язку із тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього погіршився стан здоров'я, внаслідок чого неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою. 8.05.2002 р. обласною МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності. В подальшому, внаслідок чергових переоглядів йому було встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати профпрацездатності ( 25% хронічний бронхіт, 35% хронічна попереково-крижова радикулопатія) - безтерміново. Вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки, він безтерміново на 60% втратив працездатність внаслідок профзахворювання, та отримав ІІІ групу інвалідності, що значно посилює його фізичні і моральні страждання, відчуває постійні незручності у повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та неодноразово звертатись за отриманням медичної допомоги, що призвело до зміни ритму та порядку життя. Розмір моральної шкоди оцінює у 60 000 грн. та просить такий стягнути з відповідача. Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовній заяві. Додатково пояснив, що у зв'язку із роботою у важких та несприятливих умовах праці під землею на шахті отримав професійне захворювання, внаслідок чого, змушений постійно проходити медичне лікування. Через значну втрату працездатності суттєво змінився його спосіб життя, що негативно відобразилось на здоров'ї. Вважає, суму моральної шкоди у 60000 грн. обґрунтованою та просить стягнути її з відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своїх доводів зіслалась , на те, що 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», відповідно до якого ч.8 ст.38 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування викладено у новій редакції відповідно до якої відшкодування моральної шкоди потерпілим не є страховою виплатою та має здійснюватися незалежно від часу настання страхового випадку виключно роботодавцем. Таким чином, у позовних вимогах просить відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що впродовж 1979-2011 років [PERSON] працював на посаді підземного гірничого робітника на шахті ім.XXV з'їзду КПРС комбінату Західно-Українського виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Укрзахівугілля» (ДВАТ «Шахта Відродження»). Згідно акту розслідування професійного захворювання форми П-4 від 22.03.2002 р. було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання [PERSON] та зроблено висновок про шкідливі умови праці які в основному пов'язані із контактом з шахтним пилом, значних фізичних навантажень та знаходження тіла у вимушеному положенні. Висновком Львівської обласної МСЕК від 8.05.2002 р. позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 40 % втрати працездатності по професійному захворюванні. Внаслідок чергових переоглядів висновком міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК від 18.01.2007 р. йому було встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати профпрацездатності ( 25% хронічний бронхіт, 35% хронічна попереково-крижова радикулопатія) - безтерміново. [PERSON], як на правову підставу відшкодування з відповідачів моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я у розмірі 60000 грн. посилається на ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яким на момент заподіяння шкоди гарантувалося таке право. Так, відповідно до п.п. «е» п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції Закону на 01.05.2003 року) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». Згідно з ч.8 ст. 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed