Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого, з врахуванням уточнених позовних вимог, зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 2,0752га, що знаходиться на території Слобідської сільради Коростишівського району з кадастровими номерами 1822585600:03:000:0470 та 1822585600:03:000:1470 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 560782 виданого 28.10.2008 року. Позивачу стало відомо, що 10 квітня 2015 року між нею та ТзОВ «Полмарт» укладено договір оренди земельної ділянки належної позивачу, площею 1,7436га, яка знаходиться на території Слобідської сільради Коростишівського району з кадастровим номером 1822585600:03:000:0470. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір укладається в письмовій формі та відповідно до ст.. 18 цього закону набуває чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Не підписання договору оренди його стороною (сторонами) свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору , так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов. Враховуючи, що позивач не укладала вищевказаний договір оренди та акт-прийому-передачі від 10.04.2015, не здійснювала дій щодо його державної реєстрації, не отримувала орендної плати на виконання даного правочину, то відповідно просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,7436га від 10 квітня 2015 року . Від представника позивача надійшло клопотання просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, а тому суд розгляну справу без участі останніх. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення не надходило, а тому суд розглянув справу без участі останнього. Суд, дослідивши надані докази, в межах позовних вимог, на засадах змагальності вважає, що позов не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Так, судом встановлено, що позивач є власником земельних ділянок загальною площею 2,0752га, що знаходиться на території Слобідської сільради Коростишівського району з кадастровими номерами 1822585600:03:000:0470 та 1822585600:03:000:1470 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 560782 виданого 28.10.2008 року. Згідно наданої суду ксерокопії договору оренди земельної ділянки то останній укладений 10 квітня 2015 року між позивачем та ТзОВ «Полмарт» щодо земельної ділянки належної позивачу, яка знаходиться на території Слобідської сільради Коростишівського району з кадастровим номером 1822585600:03:000:0470. Вказаний договір підписаний сторонами та предмет договору переданий згідно акту-прийому передачі від 10.04.2015, який також містить підписи сторін. Згідно повідомлення КНДІСЕ від 11.08.2020 № 30908-30910/19-32 - повідомили про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір укладається в письмовій формі та відповідно до ст. 18 цього закону набуває чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи викладене, оскільки суду не надано будь-яких доказів на підтвердження доводів позивача стосовно не підписання спірного договору оренди, відсутність волевиявлення на його укладення, то підстав для визнання вищевказаного договору оренди недійсним судом не вбачається. Враховуючи викладене, на підставі ч.1 ст. 202, ч.3 ст. 203, ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 215, ч.2 ст. 207, ст. 638 ЦК України,

Outcome: dismissed