Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування в розмірі 18945,13 гривень, моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між її чоловіком та [PERSON] був укладений Договір про виконання будівельних робіт щодо будівництва паркану. Вона неодноразово зі своїм чоловіком приїжджала на місце будівництва паркану та вимагали пояснень щодо ведення будівельних робіт, натомість відповідач висловлював в їх адресу образи та погрози. Протягом серпня, вересня, жовтня, грудня 2012 року та січня, лютого 2013 р. через дії відповідача, який постійно телефонував та надсилав смс-повідомлення з погрозами і образами і не виконав в повному обсязі будівельні роботи по будівництву паркану в сім»ї склалась напружена нервова обстановка, що призвело до погіршення її стану здоров»я та госпіталізації для проведення лікування. Вона перебувала на лікування з 03.10.2012 р. по 06.10.2012 р. та з 14.12.2012 р. по 04.01.2013 р. Позивач посилається на те, що крім матеріальної шкоди, що полягає у витратах, які вона понесла на лікування, їй була завдана моральна шкода неправомірними діями відповідача, що полягає у втраті здоров»я. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що неправомірними діями відповідача, що полягали у здійсненні ним постійних дзвінків і направленні смс-повідомлень на адресу позивача з погрозами та образами, їй була завдана як матеріальна, так і моральна шкода. З приводу висловлювання погроз і образ позивач зверталась до правоохоронних органів з заявами, які були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Відповідач та його представник в ході судового розгляду заперечували проти задоволення позову, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими і недоведеними, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що між сторонами у спорі не існувало будь-яких відносин щодо здійснення будівництва паркану. Крім того спір між чоловіком позивача та відповідачем з приводу виконання договору підряду був розглянутий Святошинським районним судом м.Києва і встановлено, що відповідач виконав свої зобов»язання за даним Договором. Також в ході даного судового розгляду в Святошинському районному суді м.Києва, де позивачем був чоловік [PERSON]- [PERSON] надавались роздруківки смс-повідомлень, які містяться і в даній справі, яким надана була належна оцінка. Також відповідач зазначив, що між ним та представником позивача у даній справі, яка є донькою позивача, існували особисті та ділові стосунки і після виникнення між ними конфлікту остання почала звертатись до правоохоронних та судових органів від імені своїх батьків, де представляла їх інтереси з заявами про вчинення ним неправомірних дій, про що він заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] як директором ПП «Нат Вест Файненс Консалтинг Україна» існували правовідносини з приводу виконання договору підряду на будівництво паркану від 10.08.2012 р. При зверненні до суду позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов»язань за даним Договором підряду, хоча проведення будівельних робіт було оплачено, а лише телефонував та надсилав смс-повідомлення з погрозами та образами. Зазначені обставини спростовуються рішенням Апеляційного суду м.Києва від 19.03.2014 р. у справі за позовом [PERSON] до ПП «Нат Вест Файненс Консалтинг Україна» про стягнення заборгованості з договором підряду, штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди. В ході розгляду даної цивільної справи судом встановлено, що саме [PERSON] не виконав в повному обсязі свої зобов»язання за Договором підряду № 125-КС від 10.08.2012 р. в частині сплати 20% вартості робіт, в зв»язку з чим будівельні роботи не були розпочаті. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням, а тому в силу положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що відповідач надсилав їй смс-повідомлення з образами та погрозами і здійснював телефонні дзвінки. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В силу положень ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст. 58 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підтвердження тих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, нею надані роздруківки смс-повідомлень, на яких міститься зі слів представника позивача номер телефону з якого вони були відправлені, а також ім»я особи, яка їх відправляла. Відповідач заперечує направлення зазначених смс повідомлень. Роздруківки смс-повідомлень не є належним доказом в розумінні ст..58 ЦПК України, оскільки не підтверджують, що вони дійсно були направлені з номера телефону, що належить відповідачу, адресовані позивачу у справі, і фактично були відправлені. Належним доказом у даному випадку, на думку суду, є підтвердження оператора мобільного зв»язку про належність [PERSON] номеру телефону [NUMBER], здійснення з даного номера телефону дзвінків та відправлення смс-повідомлень на номер телефону, що належить позивачу. Зазначених доказів матеріали справи не містять. Матеріали справи містять докази того, що позивач зверталась до правоохоронних органів з заявою щодо висловлювання погроз і обграз на її адресу з боку [PERSON] Печерським РУ ГУ МВС України дана заява була внесена до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 12012110060001639. Згідно з інформацією Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві за № 54вх-1083 від 06.03.2014 р. зазначене кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно з ст. 1167 ЦК України. моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. . Відповідно до роз»ясень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними,між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Зазначені обставини також є підставами і для відшкодування моральної шкоди. Суду не надано доказів з боку позивача, що на її телефон надходили дзвінки та смс-повідомлення з номера телефону, що належить відповідачу, що зазначені дзвінки та смс-повідомлення призвели до погіршення її стану здоров»я і необхідності проходити курси лікування, а також що зазначені дії завдали їй душевних страждань та фізичного болю. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що обставини, викладені позивачем, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не доведені належними доказами, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed