Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS], шляхом виділення їй у користування кімнати площею 19,0 кв.м., а відповідачу кімнати площею 11,7 кв., а інші приміщення позивач просить залишити у спільному користуванні сторін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [ADDRESS] сторонам на праві спільної часткової власності. В зв»язку з неприязними стосунками, що склались між ними, сторони не можуть спільно користуватись квартирою, що порушує її право власності. Як зазначає позивач, відповідач відмовляється вирішити даний спір в позасудовому порядку, в зв»язку з чим вона вимушена звернутись до суду. В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що неприязні стосунки, які склались між сторонами унеможливлюють спільне користування квартирою, співвласниками якої вони є і відповідач перешкоджає позивачу у доступі до квартири. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. В зв»язку з належним повідомленням відповідача про місце і час судового розгляду, за згодою позивача, на підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Апеляціного суду м.Києва від 26.02.2013 р. [PERSON] є власницею ? частини квартири [ADDRESS]. Інша ? частина зазначеної квартири належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду м.Києва від 26.02.2013 р. Квартира в цілому складається з двох жилих кімнат площею 11.7 кв.м. та 19 кв.м., загальною площею 51 кв.м. Житлова площа квартири становить 30,7 кв.м. Згідно з технічною характеристикою квартири, відображеною у технічному паспорті на спірне жиле приміщення, кімнати є ізольованими. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В силу положень ст.383 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що між сторонами склались неприязні стосунки і виникають конфлікти щодо спільного користування квартирою, відповідач чинить перешкоди у її проживанні в ній, сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування житлом. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В порушення зазначених норм закону позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, на які вона посилається, а саме щодо наявності конфлікту між сторонами щодо спільного користування квартирою, неможливості спільного користування, заперечення відповідача щодо врегулювання даного спору миром. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивач просить визначити порядок користування квартирою в зв»язку з існуванням спору з даного приводу. При вирішенні питання щодо визначення порядку користування жилим приміщенням суд керується вимогами ст.63 ЖК України, відповідно до якої предметом окремого договору найму не можуть бути приміщення, які пов»язані спільним входом. Не можуть бути самостійним предметом договору найму : жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром є менше від встановленого для надання одній особі (ч.1 ст.48 Житлового кодексу України). Також суд бере до уваги положення ст.358 ЦК України, згідно з якою кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Порядок користування квартирою, запропонований позивачем не відповідає положенням ст.358 ЦК України, оскільки житлова площа квартири становить 30,7 кв.м. і виділення у користування відповідачу кінати площею 11.7 кв.м. без виплати будь-якої компенсації порушує його право на отримання у користування 1\\2 частини майна, що належить йому на праві власності. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed