Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 19 липня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що до книги реєстрації актів про укладення шлюбу внесено запис № 1064 від 19.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Після укладення шлюбу відповідач змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Позивач бажає припинити подружні стосунки, оскільки фактично вона з чоловіком не прожива разом близько трьох років, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу дітей не мають, не підтримують сімейних стосунків, проживають у різних місцях. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження шлюбу вона вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Зв'язку з відповідачем вна не підтримує. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі за зареєстрованим місцем його проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подано. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19 липня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач на примирення не згодна, від відповідача заперечень проти позовних вимог не надходило, сторони мешкають за різними адресами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження шлюбу неможливо. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір в меньшому розмірі, тому з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України належить стягнути на користь позивача сплачену нею суму судового збору, що складає грн. 640 коп. та недоплачену суму судового збору в сумі 64 грн. 80 коп. на користь держави. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved