Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те , що 14.11.2015 року сторони уклали шлюб , про що Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 1071. Від цього шлюбу у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось з причин несумісності характерів , відсутністю взаєморозуміння. На даний час , сторони проживають окремо , та спільного господарства не ведуть. Позивач вважає , що примирення між нею та відповідачем не можливе. Крім того , позивач зазначила , що відповідач відмовляється надавати достатню матеріальну допомогу на утримання спільної дитини , у зв`язку з чим позивач змушена подати позов до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.08.2020 року провадження по вищевказаній справі відкрито та розгляд справи призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання, з повідомленням та викликом сторін по справі. Учасники справи в судове засіданні не з`явилися , надали заяви в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримала , просила його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 14.11.2015 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 1071. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сім`я розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи вищевказані обставини суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно наданого суду свідоцтва про народження [NUMBER] від 01.06.2016 року сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Надавши оцінку обставинам та доказам по справі, враховуючи потреби дитини та соціально-економічні умови сьогодення, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплат за один місяць. Крім того, питання , щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved