Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, який в ході судового розгляду було уточнено, зазначивши, що ЛМКП «Теплокомуненерго» постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в квартиру відповідача згідно з Правилами користування тепловою енергією, затвердженими наказом Міністерства енергетики та електрифікації СРСР №310 від 06 грудня 1981 року, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Наказом Міністерства енергетики України, Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 28 жовтня 1999 року №307/262, Правилами надання послуг населенню з водо теплопостачання та водовідведення (каналізації), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Відповідач надані послуги оплачує не регулярно, у зв'язку з чим з 01.10.2008 року по 01.10.2013 року утворилась заборгованість за фактично спожиту послугу у розмірі 15694 гривень 81 копійок. Відповідно до ст.67 ЖК України до комунальних послуг відноситься теплозабезпечення. Споживач послуг зобов'язаний щомісяця оплачувати комунальні послуги, як це передбачено ст. 68 ЖК України. Заяв від відповідача з приводу відсутності теплової енергії та гарячої води в квартирі на адресу позивача не надходило, тому оплата нараховувалась по встановленому тарифу. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання утворилась заборгованість за надані позивачем послуги. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на користь ЛМКП «Теплокомуненерго» заборгованість за період з 01.10.2008 року по 01.10.2013 року в сумі 15694 грн. 81 коп. основного боргу, 1685,33 грн. - втрати інфляційних процесів, 1282,33 грн. - три проценти річних, а всього 18662,47 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив застосувати строк позовної давності в три роки з моменту звернення позивачем до суду 16.01.2014 року, не заперечував проти задоволення позову з 16.01.2011 року по жовтень 2013 року. Також зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS], належить позивачу, [PERSON] та її донька [PERSON] зняті з реєстрації за вказаною адресою, що підтверджується штампом в її паспорті. Суд, дослідивши представлені письмові докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 67 ЖК України наймачі житлового приміщення зобов'язані оплачувати комунальні послуги, у тому числі послуги з теплозабезпечення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в квартиру відповідачки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 64,68,162 ЖК України наймачі житлового приміщення зобов'язані оплачувати комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання. Плата за комунальні послуги стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Квартирна плата та плата за комунальні послуги вноситься щомісяця в строки, встановлені діючим законодавством. Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний сплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статтями 20 та 21 вказаного закону визначені обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пунктами 18-21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 встановлено, що плата за вказані послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк, відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Обов'язок споживача вносити плату за комунальні послуги у встановленому порядку також визначений положеннями статей 68 і 162 Житлового кодексу України. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 даного кодексу, якою визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом було встановлено, що в порушення вимог ст. 68 ЖК України відповідач оплачував надані послуги не регулярно. За період з 01.10.2008 року по 01.10.2013 року утворилась заборгованість за фактично спожиту послугу у розмірі 15694 гривень 81 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості абонента, який є в матеріалах справи. Відповідачем було подано до суду заяву, в якій він просив застосувати строк позовної давності, тому як позивачем було пропущено строк на звернення до суду з приводу порушених прав за період з 01.10.2008 рік по січень 2011 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Таким чином, суд погоджується з уточненим розрахунком, наданим представником позивача з урахуванням строку позовної давності, внаслідок чого заборгованість з відповідача за період з 01.01.2011 року по 01.10.2013 року підлягає стягненню у розмірі 7213 грн. 45 коп., та з яким погодився відповідач. Отже, відповідач зобов'язаний сплатити за спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні нарахування в сумі 101 гривень 84 копійок та три проценти річних - 308 гривень 15 копійок за період з 01.01.2011 року по 01.10.2013 року відповідно до уточненого розрахунку, наданого позивачем, який міститься в матеріалах справи та з яким погодився відповідач. Крім того підлягає стягненню з відповідача судовий збір, що був оплачений при подачі позову у сумі 243, 60 грн. в межах суми задоволеного позову, в силу 88 ЦПК України.

Outcome: partial