Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому з урахуванням уточнених вимог просить: визнати автомобіль SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE, д.р.н. [NUMBER], таким, що належав подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності; стягнути з [PERSON] компенсацію у розмірі 165255,00 грн. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 10.09.2005р. між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Любешівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 37 (а.с.5). 17.07.2015р. шлюб між сторонами розірвано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 17.07.2015р. Під час шлюбу 09.08.2008р. на підставі довідки-рахунку №ЦБР227204 від 30.04.2008р. за [PERSON] було зареєстровано автомобіль ЗАЗ TF699P, 2008 року випуску, з видачею д.н.з. [NUMBER](а.с. 159). 16.06.2012р. вказаний автомобіль було знято з реєстрації власником для реалізації, а 26.06.2012р. перереєстровано за новим власником у зв'язку з продажем, що підтверджується листом Територіального сервісного центру №1249 Регіонального сервісного центру у Дніпропетровській області від 09.12.2016р. №31/4-1249-1аз (а.с. 159). 18.06.2012р. укладено договір купівлі-продажу автомобіля, за яким [PERSON] придбав у ТОВ «Автоцентр-Україна плюс» автомобіль SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE вартістю 218 тис.грн. (а.с. 67-68). Відповідно до Акту прийому-передачі автомобіля вказаний автомобіль фактично було передано [PERSON] 23.06.2012р. (а.с. 70).У цей же день автомобіль SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE, д.р.н. [NUMBER], було зареєстровано за [PERSON] на підставі довідки-рахунку ДПІ №15441 від 23.06.2012р., що підтверджується листом Територіального сервісного центру №1242 Регіонального сервісного центру у Дніпропетровській області від 03.02.2016р. №31/4-1242-118 (а.с. 100). 22.04.2015р. [PERSON] відчужив спірний автомобіль на користь свого батька [PERSON] за 330 810, 00 грн., що підтверджується довідкою-рахунком №104543 від 22.04.2015р. (а.с.71). Звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] компенсації половини вартості автомобіля SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE, д.р.н. [NUMBER], у розмірі 165255,00 грн., позивач посилається на те, що вказаний автомобіль належав до спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки набутий під час шлюбу. Водночас, ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015р. №6-2641цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України. Судом встановлено, що 16.06.2012р., тобто перед придбанням спірного автомобіля [PERSON] отримав у позику від свого батька [PERSON] 220 000, 00 грн. для придбання автомобіля, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 81). Допитані у судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт укладення відповідного договору позика. Суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що свідок [PERSON] не бачив, як перераховували кошти [PERSON] та [PERSON], оскільки це не спростовує той факт, що 16.06.2012р. у присутності вказаного свідка [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт укладення вказаного договору позики. Ухвалою суду від 01.03.2016р. за клопотанням позивача у справі призначено судову технічну експертизу документів, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) чи виготовлена розписка про отримання [PERSON] у борг коштів у розмірі 220000,00 грн. від свого батька [PERSON] у той час, яким датована розписка, а саме 16.06.2012р.? 2) у яку дату (який період часу) була виготовлена розписка про отримання [PERSON] у борг коштів у розмірі 220000,00 грн. від свого батька [PERSON], датована 16.06.2012р.? Водночас, в подальшому позивач відмовилась оплачувати дану експертизи, у зв'язку з чим така експертиза проведена не була. Суд також не бере до уваги посилання позивача на те, що автомобіль було придбано за кошти подружжя, набуті від відчуження автомобіля ЗАЗ TF699P, д.р.н. [NUMBER], оскільки даний автомобіль був відчужений у 2012 році орієнтовно за 30 тис. грн.., проте вартість спірного автомобіля SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE, д.р.н. [NUMBER], становила 218 тис. грн. Крім того, позивач у судовому засіданні не змогла повідомити вартість автомобіля ЗАЗ TF699P, д.р.н. [NUMBER], тоді як згідно з поясненнями відповідача, підтвердженими показами свідків [PERSON] та [PERSON], вказаний автомобіль був придбаний у 2008 році орієнтовно за 48 тис.грн. та проданий у 2012 році орієнтовно за 30 тис.грн. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також пояснили, що автомобіль ЗАЗ TF699P, д.р.н. [NUMBER], був придбаний у 2008 році за їх спільні кошти, оскільки у їх сина [PERSON] та його дружини [PERSON] були відсутні кошти, необхідні для його придбання. Разом з тим, за їх домоволеністю з сином автомобіль було зареєстровано на нього, а після його відчуження у 2008 році кошти у сумі біля 30 тис.грн. увійшли у 220 тис.грн., які були за розпискою передані відповідачу для придбання спірного автомобіля. Суд також зазначає, що сторони не повідомляли про існування у них якихось заощаджень до укладення шлюбу. З довідок про доходи сторін, а також виписки про рух коштів за карткою позивача вбачається, що за період з укладення шлюбу у 2005 році до придбання спірного автомобіля у 2012 році, тобто майже за сім років, загальний сукупний дохід подружжя становив близько 255 тис. грн. (після вирахування обов'язкових платежів із заробітних плат сторін). З урахуванням витрат, необхідних для проживання, а також відпочинку, вказаний дохід є явно недостатнім для придбання у 2012 році за його рахунок автомобіля вартістю 218 тис.грн. Таким чином оскільки кошти, за які було придбано спірний автомобіль, були особистою власністю відповідача згідно із розпискою від 16.06.2012р., суд доходить висновку, що придбаний за ці кошти автомобіль SKODA OCTAVIA A5 ELEGANCE, д.р.н. [NUMBER], теж належав до особистої власності відповідача, а відтак підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed