Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 11 серпня 2001 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1526. У період шлюбу у позивача та відповідача народились діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, наразі вони живуть окремо, діти проживають разом з позивачем. Аліменти на утримання дітей відповідач не сплачує. У звязку з вище викладеним позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяви, у який просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 серпня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено запис за № 1526, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 068181, видане 11 серпня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дітей сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 149868, видане 27 листопада 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 8) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 285844, видане 26 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 9). Спільне життя у сторін не склалось, наразі вони живуть окремо, діти проживають разом з позивачем. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved