Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача Коростишівської міської ради про визнання права власності на 45/100 частин житлового будинку [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що в 1991 р. подружжя [PERSON] ( батьки позивача) отримали земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва домоволодіння, яке й спорудили ( будинок), оформивши на ім`я [PERSON] В ході виконання рішення суду про стягнення боргу з матері позивача [PERSON] , даний будинок був описаний. В зв`язку з тим, що домоволодіння було спільним майном подружжя, за позовом батька позивача [PERSON] в жовтні 1999 р. 1/2 частина домоволодіння була виключена, як належна йому. Відповідно до свідоцтва від 02.03.2000 р. [PERSON] у власність було передано 1/2 житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Таким чином з березня 2000 р. співвласниками вказаного будинку були батько позивача [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 22.01.2001 р. виділено [PERSON] у власність 45/100 ідеальних частин домоволодіння, а саме: житлову кімнату 1-5 площею 12,4 кв.м, житлову кімнату 1-6 площею 8,4 кв.м, коридор 1-1/2 площею 4,6 кв.м. [PERSON] виділено у особисту власність 55/100 ідеальних частин домоволодіння, а саме: веранду 1 площею 18,1 кв.м, котельну 2 площею 6,5 кв.м., коридор 1-1 площею 8,4 кв.м, прохожу 1-2/1 площею 9,5 кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 15 кв.м., кухню- 1-7 площею 9,00 кв.м. [PERSON] дозволила позивачу користуватись та володіти частиною житлового будинку, якій їй належав, оскільки мала інше житло. Позивач постійно проживала в даному будинку і мала можливість дотримувати ввірену їй частину в належному стані. [INFO] [PERSON] померла, спадкова справа не відкривалась, осіб, які б претендували на вказане майно також немає. Після смерті [PERSON] позивач продовжує відкрито та безперервно володіти та доглядати за технічним та естетичним станом всього будинку, в тому числі, і частиною що належить [PERSON] , а тому є підстави для визнання за нею права власності на 45/100 частин житлового будинку за набувальною давністю. Ухвалою суду від 25.03.2019 р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.04.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ньому. Суду пояснив, що [PERSON] користується частиною будинку, що належить [PERSON] з дозволу останньої, і після її смерті продовжує ним користуватись, здійснює оплату комунальних послуг. Відповідач - Коростишівська міська рада в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду направили заяву відповідно до якої, просили здійснювати розгляд справи у відсутність їх представника та висловили думку щодо прийняття рішення на розсуд суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , частину будинку, що належала [PERSON] придбала [PERSON] Позивач користується всім житловим будинком, в тому числі і частиною будинку що належала [PERSON] . Окрім того, [PERSON] дозволила [PERSON] користуватись її частиною, так як мала інше житло. Вислухавши представника позивача, свідка, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 22.01.2001 ( справа № 2-23/2001), встановлено, що відповідно до свідоцтва від 02.03.2000 р. [PERSON] у власність було передано 1/2 житлового будинку у складі згідно реєстрації БТІ, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З березня 2000 р. співвласниками будинку є [PERSON] ( посвідчив своє право в БТІ 10.11.2000р.) та [PERSON] ( посвідчила своє право в БТІ 14.03.2000р.). Цим же рішенням суду поділено в натурі між співвласниками домоволодіння та [PERSON] виділено у власність 45/100 а [PERSON] 55/100 ідеальних частин домоволодіння [ADDRESS] . ( а.с.14-15). Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.05.2017 р. за позивачем [PERSON] визнано право власності на 55/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування , після смерті [PERSON] ( а.с. 45-46). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 138633553 від 21.09.2018 р. [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 55/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ( а.с. 56). З копії актового запису про смерть № 211 від 10.07.2008 р. вбачається, що [INFO] . померла [PERSON] ( а.с. 86). З копії спадкової справи № 891 від 10.12.2008 р. щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини 10.12.2008 р. до Коростишівської державної нотаріальної контори. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Норми ст. 344 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань ( договорів оренди, зберігання, безоплатного користування), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач була обізнана, що власником 45/100 ідеальних частин житлового будинку, яка є предметом спору та на яку вона просить визнати право власності за набувальною давністю, була [PERSON] , а тому не можна вважати володіння позивачем частиною будинку, яка залишилась після смерті [PERSON] , добросовісним. Окрім того позивач користується цією частиною будинку з дозволу власника, спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері і за заявою якого заведено спадкову справу. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не є добросовісним набувачем, користується частиною будинку з дозволу власника, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed