Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу зареєстрованого\~28.08.1993\~Кегичівським РВ\~РАЦС Харківській\~області,\~про що\~28.08.1993\~складено відповідний\~актовий запис\~№75\~та видано\~свідоцтво про\~шлюб серії\~ [NUMBER] .\~Від шлюбу\~неповнолітніх дітей\~немає. Сімейне життя не склалось, не зійшлись характерами, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Строк на примирення просить не надавати, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає, судові витрати залишає за собою. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 30.09.2020 провадження у справі відкрито, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти примирення заперечує. Не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, [PERSON] судові повістки не отримав, згідно з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причину неявки відповідач суду не повідомив. Відзив на позов до суду від відповідача не надходив. Зі згоди представника позивача, наданої у клопотанні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 1993 року в Кегичівському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Харківської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 серпня 1993 року Кегичівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Харківської області, актовий запис № 75. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя сторін не склалося з причин несумісності поглядів на життя та характерів, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи на даний час сторони фактично припинили шлюбні відносини та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Про наявність спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не заявлено. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Про зміну прізвища на дошлюбне позивачем не заявлено. Позивач про розподіл судових витрат не заявила, бажає залишити їх за собою.

Outcome: approved