Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на порушення своїх трудових прав, просить стягнути з відповідача: 16498 грн. 43 коп. - заробітної плати, 7496 грн. 27 коп. - середнього заробітку за 297 днів затримки розрахунку при звільненні та 10000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків, вимушеності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, погіршанні стану здоров'я, негативному впливу на психологічний стан, виникненні нервовості та дратівливості. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, надіславши клопотання про заміну відповідача та клопотання про відкладення розгляду справи із-за відрядження свого представника. Між тим, як вбачається із позову, позивач пред'явив позов до ПАТ «Мостобуд» і саме з останнього просить стягнути грошові кошти. Що ж стосується клопотання про відкладення розгляду справи, то суд при його вирішенні виходить із наступного. Зокрема, із клопотання про заміну відповідача вбачається, що про судове засідання відповідачу стало відомо 09.07.2014 року. Будучи обізнаним про час і місце розгляду справи, відповідач у це й же день видає наказ про відрядження свого представника, що підтверджується копією наказу відповідача про відрядження свого представника, яка додається до клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, в самому клопотанні про відкладення розгляду справи, не викладено обставин і не зазначено конкретних правових доказів, які б свідчили, що відповідач позбавлений можливості направити до суду іншого свого представника. Представник позивача, посилаючись на затягування відповідачем розгляду справи, не заперечував проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно у відсутність представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, довідки відповідача від 14.04.2014 року, він перебував із позивачем у трудових відносинах з 02.06.1981 року по 19.04.2013 року та звільнив позивача з роботи наказом від 19.04.2013 року. Відповідно до наявного в матеріалах справи, звіту про заборговану заробітну плату, станом на 14.04.2014 року, відповідач перед позивачем має заборгованість по заробітній платі в сумі: 16498 грн. 43 коп.. Згідно зі ст. ст. 115 ч. 1, 233 ч. 2 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі ст. ст. 116 ч. 1, 117 ч. 1 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому при звільненні від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. До позову, позивач додав розрахунок середнього заробітку за 297 днів затримки розрахунку при звільненні, який відповідачем не спростовувався та просив стягнути з відповідача: 7496 грн. 27 коп. - середнього заробітку за 297 днів затримки розрахунку при звільненні. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд вважає, що несвоєчасним проведенням відповідачем розрахунку при звільненні, позивачу заподіяно моральну шкоду. Наявність вини відповідача в порушенні трудових прав позивача, судом встановлена. Що ж до розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин заподіяння моральної шкоди, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку з порушенням його трудових прав, суд вважає, що 10000 грн., про стягнення яких просить позивач, є достатніми розміром для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог про стягнення заробітної плати і середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З урахуванням довідки відповідача від 14.04.2014 року та розрахунку позивача при визначенні ним свого середнього заробітку, заробітна плата позивача за один місяць становить: 504 грн. 81 коп.. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць у сумі: 504 грн. 81 коп.. Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави, підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, розмір судового збору суд визначає із розміру задоволених позовним вимог майнового і немайнового характеру, тобто, із позовних вимог про стягнення заробітної плати і середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Судовий збір становить: 243,60 грн. + 121,80 грн. =365,40 грн..

Outcome: approved