Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі по 1500 гривень щомісячно, до її повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно на дитину не надає матеріальної допомоги, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Інших утриманців відповідач не має. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти заочного розгляду даної справи. Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, та згідно ст. 74 ЦПК України вважається сповіщеним належним чином, однак до суду він не зявився по невідомим причинам, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти зміненого позову [PERSON] не надав. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем знаходились у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2016 року, що набрало законної сили 16 серпня 2016 року, був розірваний (а.с.6,26). Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка мешкає з матір'ю-позивачем по справі ( а.с.4,5,33). Вивченням відомостей про особу відповідача по матеріалам справи було встановлено, що він працює на підприємстві «Віяр» м. Київ та інших стягнень по виконавчим листам не має. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно положень ст. 182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доход одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача маже визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зазначені вище обставини та норми діючого законодавства, суд вважає, що змінений позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відомості про офіційне працевлаштування відповідача та отримання ним регулярного доходу відсутні. Проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачена законом, а саме, положеннями ст.184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію,

Outcome: approved