overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 26.08.2006, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя розладналося через алкогольну залежність відповідача, між нею та відповідачем виникають систематичні побутові сварки, відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства та відсутність планів на спільне майбутнє. Позивач стверджує, що через агресивну поведінку відповідача вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Фактично їхні шлюбні відносини припинилися в грудні 2013 року. Між нею та відповідачем втрачені фізичні та духовні зв`язки, їх шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі і збереження їх з відповідачем сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхнього неповнолітнього сина. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишиться проживати з позивачем. Спору між подружжям про визначення місця проживання дитини чи поділ майна на даний час не існує. Відповідач до суду подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить визнати за нею право іменуватися після розірвання шлюбу її шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 27.01.2012, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім'я фактично розпалась, сторони проживають окремо, вони втрати почуття поваги та любові один до одного, примирення між ними та збереження шлюбу неможливе.Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спору між подружжям про поділ майна та визначення місця проживання дитини на даний час не існує. В ухвалі про відкриття провадження у справі судом вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав особисто 09.07.2021 засобами поштового зв`язку, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням. Відповідач відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 27.01.2012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27.01.2012 виконавчим комітетом Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області, актовий запис №3 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну дитину -сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 29.08.2015, посилаючись на те, що протягом 2017-2018 років були поодинокі випадки, коли відповідач в нетверезому стані застосовував до позивача фізичне насильство. Позивач зверталась до правоохоронних органів м. Житомира із заявами про нанесення тілесних ушкоджень, однак потім забирала заяви, вважала що спільне життя налагодиться. Останні півроку сторони не проживають однією сім`єю, сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Позивач не має наміру поновлювати відносини. Дітей від шлюбу сторони не мають. Спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. В ухвалі про відкриття провадження у справі судом вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав особисто 29.05.2020 засобами поштового зв`язку, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням. Відповідач відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань до суду не подавав. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 29.08.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.10.2018 Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області, про що зроблено актовий запис №1818 (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить визнати за нею право іменуватися після розірвання шлюбу її шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 29.12.2018, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім'я фактично розпалась, сторони проживають окремо, мають різні погляди на життя, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача.Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спору між подружжям про поділ майна та визначення місця проживання дитини на даний час не існує. В ухвалі про відкриття провадження у справі судом вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав особисто 02.07.2021. Відповідач відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 29.12.2018, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.12.2018 Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1569 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину -сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 30.06.2004, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась, між сторонами виникають конфлікти, відповідач зловживає алкогольними напоями, нецензурно ображає позивача, примирення між подружжям неможливе. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . В ухвалі про відкриття провадження у справі судом вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав особисто 01.10.2020 засобами поштового зв`язку, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням. Відповідач відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 30.06.2004, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.06.2004 Щуринською сільською радою Рожищенського району Волинської області, про що зроблено актовий запис №2 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільних дітей -дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дітей на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, зокрема не надає матеріальної допомоги. Оскільки відповідач відмовляється вирішувати питання в добровільному порядку, позивачка вважає за необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. До суду направила заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду направив заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Суд, згідно ст.169 ЦПК України, визнав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19.11.2010року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1531, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с.6) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, згідно ст.181 СК України. Ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, при цьому суд виходить з відсутності доказів того, що відповідач має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні та приймає визнання позову відповідачем і відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України вважає за необхідним задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243грн.60коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, з яким вона перебувала у шлюбі, від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення сина повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але начальником Перевальської ВК УДПСУ в Луганській області, де [PERSON] відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, була надіслана заява, в якій він позов визнав у повному обсязі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, відповідач зобов'язаний утримувати малолітнього сина та надавати йому необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів,тому з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення його повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі судовий збір в сумі 229.40 гривень. На підставі ст.ст.75, 84, 180-184 СК України, ст.ст. 10,11,60, 212-215,367 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуюи свої вимоги тим,що 27 серпня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований Новотроїцьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 15. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають.На даний час шлюб з відповідачем фактично розпався з вини відповідача, який зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, ніде не працює. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало не можливим.Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засіданя не з»явилась, в заяві на ім»я суду просить справу розглядати без її участі, та без участі її представника. Просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27 серпня 1994 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], Новотроїцьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 15. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку «Волков», дружині «Волкова». Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ № 262704. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved