Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з жовтня 2004 року по березень 2008 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. На час звернення з позовом до суду відповідач проживає окремо від позивача та малолітньої дитини, яка повністю знаходиться на утриманні [PERSON] Позивач, в свою чергу, вийшла заміж та створила нову сімю, інших дітей поки не має. Оскільки позивач має невеликий заробіток, вона не має можливості утримувати себе та дитину, проте їй відомо, що відповідач хоч офіційно не працевлаштований, однак має дохід до 6000 гривень, у звязку з чим має можливість виконувати свій батьківський обовязок з утримання дитини, з приводу чого вона і звернулась до суду. Позивач у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду із заявою, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та просить розглянути справу за її відсутності. Представником позивача, в свою чергу, також подано до суду заяву про розгляд справи без його участі з зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~на адресу за місцем його останньої реєстрації. Від нього не надійшло заперечень на позовну заяву, клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 049066 [PERSON] народився 28 жовтня 2005 року, її батьками в свідоцтві про народження записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 226297 позивач 22 жовтня 2016 року вступила в шлюб з [PERSON], 14 червня 1983 року, у звязку з чим після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 3). На даний час дитина приживає з матірю [PERSON] за адресою: Донецька обл., Бахмутський р-н, с. Парасковіївка, вул. Побєди, буд. 8, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за № 1660 від 23 грудня 2016 року, виданою секретарем Парасковіївської сільської ради [PERSON] (а.с. 5). Відповідач, який є батьком дитини, добровільно допомогу на утримання дитини не надає. При цьому, він має змогу таку матеріальну допомогу надавати, оскільки є працездатним. Вказані обставини сторонами у справі не оспорювались, а тому в порядку ст. 61 ЦПК України додаткового доведення не потребують і приймаються судом до уваги. Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що відповідач [PERSON], який є батьком малолітньої дитини, не виконує покладених на нього Сімейним законодавством України батьківських обовязків відносно утримання своєї малолітньої дитини, тому кошти на утримання дитини підлягають стягненню з нього в примусовому порядку у вигляді аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, у тому числі й стан здоровя дитини та відповідача, їх матеріальне становище, можливість відповідача надавати допомогу своїм дітям, тому вважає, що позивач обґрунтовано ставить питання про стягнення з відповідача аліментів саме у частці від заробітку (доходу) і таке не суперечить положенням ст. 183 ч. 1 СК України. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також факт визнання позову відповідачем, суд погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів і вважає що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі, судом встановлено не було. Як передбачено ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня предявлення позову до суду. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved