Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 15 серпня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач сплачує аліменти, проте відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за межі України без вагомих аргументів. Позивач та її дитина мають родичів в Російській Федерації, отримали запрошення та бажають відвідати їх. Крім того, позивач бажає виїздити разом з дитиною за кордон на відпочинок та оздоровлення, з метою інтелектуального розвитку. Оскільки позивач вважає, що відповідач безпідставно порушує своїми діями права дитини на спілкування з близькими родичами, на свободу пересування та зловживає своїми батьківськими правами, то просить суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу - закордонного паспорту, та виїзд за межі України громадянина України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька - [PERSON], [INFO]. 22.07.2013 року позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність. Представник третьої особи - Краснолуцького міського відділу УДМС України в Луганській області у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, тому приймається судом. Крім того, позовні вимоги [PERSON] підтверджені матеріалами справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 15 серпня 2011 року (а.с.4). Батьківство відповідача відносно [PERSON], [INFO], підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 01.12.2008 року Петровським виконкомом Краснолуцької міської ради Луганської області, серія [NUMBER], актовий запис № 34 (а.с. 3). Довідкою про склад родини, виданою 18.07.2014 року ОСББ «Городок» підтверджується, що [PERSON], [INFO], дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] та має склад родини: син [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ст. 313 ЦК України, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII (зі змінами та доповненнями) оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Ч.7,8 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою ВРУ № 798 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі вживання і здоровий розвиток дитини. З метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає за можливе надати дозвіл на оформлення проїзного документу - закордонного паспорту, та виїзд за межі України громадянина України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька - [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved