Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, третьої особи про визначення постійного місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], із ним, як батьком, за його місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Відповідач звернулася із зустрічним позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], із нею як матір'ю; стягнення судових витрат. Позивач за первісним позовом позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період перебування у шлюбі із відповідачем [PERSON], у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу на підставі рішення суду від 19.03.2013 року, залишилася проживати із матір'ю, хоча про дані обставини у рішенні визначено не було. З моменту проживання дитини із відповідачем, остання йому постійно чинить перешкоди у побаченні та спілкуванні з дитиною. З приводу цього він неодноразово звертався у різні компетентні органи, а також із позовом до суду про усунення перешкод у побаченні з дитиною. Не зважаючи на те, що рішенням суду від 19.03.2014 року йому було встановлено графік побачень із дитиною, відповідач продовжує йому створювати перешкоди у спілкуванні з дитиною. В той же час вважає, що матір дитини не може забезпечити належні умови проживання та виховання дитини, медичного обстеження та своєчасності надання медичних прививань. Здійснює перевезення дитини у автомобілі із порушеннями правил дорожнього руху. По вині відповідача дитина часто змінює своє місце проживання, тривалий час перебуває в [ADDRESS], за місцем проживання нового чоловіка відповідача, де умови проживання є жахливими. Крім цього, місце проживання відповідача [ADDRESS] також вважає неналежними умови проживання через значну територіальну віддаленість житла від освітніх, медичних та інших установ, які необхідні дитині для забезпечення належного рівня розвитку та виховання. На противагу цьому, він забезпечений житлом належної якості, є власником квартири [ADDRESS] і має можливість з допомогою своєї матері забезпечити належні умови виховання та розвитку дитини, а тому просить позов задоволити. Крім цього, він усвідомлюючи всю важливість участі матері у вихованні дитини, бере на себе зобов'язання надавати можливість відповідачу спілкуватися із дочкою у визначені дні в належних умовах, безпечних для дитини, та не чинити жодних перешкод відповідачу у цьому. Відповідач зустрічний позов мотивує тим, що дійсно спільна із відповідачем малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що про ці обставини позивачу було відомо, оскільки вони були предметом розгляду під час розгляду судом її позову про стягнення аліментів із відповідача, і на той час він цьому не заперечував. Зазначила, що дійсно на даний час між ними виник спір з приводу місця проживання дитини, оскільки не зважаючи на наявність рішення суду від 19.03.2013 року про встановлення графіку побачень позивачу із дитиною, 08.01.2014 року [PERSON] викрав у неї дитину. Однак вважає, що дитина повинна проживати із нею, оскільки саме вона як матір, здатна забезпечити їй усі необхідні умови для її безпечного та повноцінного розвитку і виховання. Так, зазначила, що дитина хворіє на ряд хронічних захворювань, має складну форму дерматиту, нервовий розлад та токсичну нефропатію. У зв'язку із цим перебуває на обліку в медичному закладі за її місцем проживання. Потребує постійного медичного догляду, лікування та спеціальної дієти, що вимагає з її боку понесення значних матеріальних затрат. В той же час відповідач, являючись інвалідом ІІІ групи, протягом тривалого часу ніде не працює, і не намагається знайти роботу, отримує низький дохід в розмірі 1000 грн., з яких сплачує на її користь аліменти в розмірі 300 грн., раніше зловживав алкоголем, здатний до насильства, так як неодноразово її бив, а тому на її думку не зможе забезпечити дитину необхідними умовами для її розвитку та виховання. Крім цього, згідно з висновком органу опіки та піклування від 17.01.2014 року визначено доцільним проживання малолітньої [PERSON] із нею, а тому просить зустрічний позов задоволити. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] первісний позов підтримали, зустрічний позов заперечили, додатково зазначили, що з 28.07.2012 року - часу, як відповідач переїхала з дитиною проживати окремо, вона постійно чинить перешкоди батькові дитини у їхньому спілкуванні, поводиться агресивно, що негативно відзначається на психічному стані дитини. Даний спір неодноразово був предметом розгляду у суді та інших установах, що здійснюють нагляд за дотриманням прав дитини, і згідно з графіком затвердженим рішенням суду від 19.03.2013 року позивач реалізовував свої батьківські обов'язки по вихованню та розвитку дитини. Однак відповідач продовжувала чинити перешкоди у їх спілкуванні, оскільки часто у визначені дні побачень вивозила дитину з відомого позивачу місця проживання, у холодну пору року давала позивачу дитину для прогулянки на вулиці, що скорочувало тривалість таких зустрічей. Позивач змушений був розшукувати місце знаходження дитини, знаходячи її у селі Ралівка, де умови проживання не відповідають санітарним нормам. Все це призвело до того, що 08.01.2014 року позивач був змушений відібрати дитину у матері, однак згодом на її вимогу повернув дитину. Крім цього, позивач вважає, що матір налаштовує дитину проти свого батька, надаючи перевагу вітчиму, вважає, що дочці значно комфортніше буде проживати у нього, де він та його матір зможуть кваліфіковано розвивати та виховувати її. На їх думку доводи відповідача про те, що позивач не має можливості забезпечувати дитину матеріально на належному рівні, а також надавати медичну допомогу, не відповідають дійсності та не підтверджуються об'єктивними доводами, а тому просять визначити місце проживання дитини із батьком. Відповідач [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні відносно первісного позову заперечили, просять задоволити зустрічний позов з наведених у ньому мотивів. Додатково відповідач пояснила, що протягом усього періоду спільного проживання із [PERSON], останній застосовував до неї фізичне насильство, зловживав алкогольними напоями, знущався з неї, під впливом погроз заставив на своє ім'я отримати кредит і зробити ремонт у його квартирі. Внаслідок сильного побиття та отримання тілесних ушкоджень, дійсно 28.07.2012 року вона разом із дитиною втекла від нього. Згодом намагалася примиритися, повернувшись на короткий термін, однак позивач знову її сильно побив, внаслідок чого вона остаточно забрала дитину і 15.11.2012 року переїхала проживати до свого батька за адресою: [ADDRESS]. Агресивна поведінка позивача сильно вплинула на психічний стан дитини, внаслідок чого вона потребує медичного спостереження та лікування. Однак вона не мала жодних заперечень щодо побачень батька із дитиною, а тому у визначені рішенням суду від 19.03.2013 року дні побачень, надавала позивачеві можливість бачитися із донькою, за виключенням тих днів, коли дитина хворіла. Дійсно в період новорічний свят вона перебувала із дитиною в гостях у родини чоловіка в [ADDRESS], однак 08.01.2014 року повернулася у м. Львів та одразу зателефонувала позивачу, запропонувавши зустрітися із дитиною, при цьому дозволила буди з дитиною значно більше часу. Зранку позивач забрав доньку і в обумовлений час біля 20 год. не повернув її заявивши, що дитина буде жити у нього. Вона декілька разів разом із працівниками міліції приходила за місцем проживання позивача, намагалася повернути дитину, однак той відмовляв, інколи взагалі ховав дитину від неї. У ці відвідини вона бачила, що дитина не доглянута, при її годуванні позивач не дотримувався необхідної дієти, згодом дитина захворіла. Крім цього, внаслідок перенесеного нервового потрясіння дитина стала мочитися. Дитину [PERSON] повернув їй лише після звернення із позовом до суду 05.02.2014 року. Вважає, що позивач жодним чином не може забезпечити належні умови проживання та розвитку дитини, внаслідок своєї агресивності він лише посилить розлади психіки дитини. В той же час вона за освітою є педагогом, зможе забезпечити дитині належні умови проживання, а тому просить визначити місце проживання малолітньої дочки із нею. Представник третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Сальвицький Р.І. в судовому засіданні первісний позов заперечив, зустрічний позов підтримав, суду пояснив, що дійсно між сторонами існує спір з приводу місця проживання спільної малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дані обставини були предметом розгляду органу опіки та піклування, в ході якого проводилися обстеження житлово-побутових умов проживання сторін, заслухано їхні пояснення на засіданні комісії, досліджено інші обставини, за результатах чого визначено доцільним місцем проживання дитини разом із матір'ю. Крім цього, зазначив, що комісією було встановлено, що 08.01.2014 року позивач самовільно відібрав у матері дитину та протягом тривалого часу не повертав її, працівниками органу опіки проводилися профілактичні бесіди із позивачем про недопустимість такої поведінки з його боку, однак він відмовився повертати дитину матері. А тому просить визначити місце проживання дитини разом із матір'ю. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд в задоволенні первісного позову відмовляє, а зустрічний позов задовольняє з таких підстав. Згідно з копією свідоцтва про народження (а.с.57) батьками малолітньої [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON] Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року (а.с.10) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Крім цього, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27.12.2012 року (а.с.14) стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.06.2013 року (а.с.15) стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON], аліменти на додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні встановлено, що з 05.11.2012 року малолітня [PERSON], [INFO], постійно проживає та зареєстрована разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЛКП №507 (а.с.69). Крім цього, сторонами безспірно визнається, що внаслідок самовільного відібрання дитини, малолітня [PERSON] в період з 08.01.2014 року по 04.02.2014 року проживала разом із батьком [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Як вбачається з довідки ЛКП №503 (а.с.6), батько дитини - позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року встановлено [PERSON], [INFO], графік побачень з донькою [PERSON], [INFO], які здійснювати в присутності матері [PERSON], [INFO], виключно в громадських місцях у: першу та третю суботу місяця з 15.00 год. до 17.00 год.; другу та четверту неділю місяця з 15.00 год. до 17.00 год.; щосереди з 15.00 год. до 17.00 год.; щороку: 19 грудня та 21 грудня з 15.00 год. до 17.00 год. Судом встановлено, що між сторонами існує конфлікт з приводу місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується численними зверненнями кожної із сторін в правоохоронні органи та орган опіки та піклування, наявними у матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що після розірванню шлюбу між сторонами дитина залишилася проживати із відповідачкою, а позивачу за рішенням суду встановлені дні та години побачень. Разом з тим, 08.01.2014 року позивач взявши дитину на побачення в обумовлений час матері не повернув та утримував її по місцю свого проживання до 05.02.2014 року. Як вбачається, із виписки з медичної карти (а.с.58) малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у комунальній 6-тій поліклініці м. Львова та страждає на атопічний дерматит, стан стійкої ремісії, дитина з групи ЧХД. Крім цього, згідно з діагнозом невролога (а.с.59) дитина виявляє неврозоподібні симптоми, страждає порушеннями режиму сну. Як вбачається, із актів обстеження житлових умов від 28.02.2013 року та 17.01.2014 року (а.с.67, 68) квартира [ADDRESS], де проживає [PERSON] разом із її батьками та малолітньою дитиною перебуває у задовільному стані. Складається із двох ізольованих кімнат, житловою площею 28,8 м.кв., кухні площею 8,4 м.кв. з вигодами. При цьому відповідач в судовому засіданні зазначила, що вона із дитиною займає одну ізольовану кімнату, в іншій кімнаті проживають її батьки. Згідно з характеристикою ЖБК «Зв'язківець» (а.с.66) за місцем проживання [PERSON] характеризується виключно з позитивної сторони, як доброзичлива, комунікабельна, чуйна і порядна людина, хороша і відповідальна матір. Дитина завжди гуляє на свіжому повітрі, охайна, чиста та доглянута. З довідки від 17.01.2014 року (а.с.64) вбачається, що [PERSON] працює на посаді культорганізатора у Львівському геріатричному пансіонаті з 03.02.2011 року отримуючи середньомісячний оклад в розмірі 1902 грн. 50 коп., на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею 3-ох річного віку. По місцю праці характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою (а.с.65). Згідно з довідкою Личаківського відділу соціального захисту від 16.01.2014 року (а.с.63) за період 2013 року [PERSON] отримала дохід в розмірі 16209 грн. 87 коп. Крім цього, як вбачається з актів обстеження житлових умов позивача [PERSON] (а.с.8, 92) від 17.01.2014 року та 11.01.2014 року, у квартирі [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат житловою площею 42,8 м.кв., загальною площею 61,4 м.кв. з усіма вигодами, створено належні умови для проживання та розвитку малолітньої дитини. У квартирі чисто, прибрано, є наявні речі дитини (спальне ліжечко, іграшки, одяг, взуття, продукти харчування). На момент відвідування у квартирі були присутні позивач [PERSON], його матір [PERSON] та малолітня дочка, яка була доглянута, емоційно спокійна, врівноважена, комунікативна. Згідно з медичними довідками (а.с.94) [PERSON] на обліках у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері та Львівському обласному державному клінічному наркологічному диспансері не перебуває. Із довідки Личаківського відділу соціального захисту від 29.01.2014 року (а.с.96) вбачається, що [PERSON] за період з липня по грудень 2013 року, як інвалід 3-ої групи, отримав пенсійне забезпечення з вирахуванням аліментів, лише в розмірі 1983 грн. 30 коп. В той же час, як вбачається із довідки Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 03.03.2014 року (а.с.102), [PERSON], протягом 2002-2012 років 6 разів притягувався до адміністративної відповідальності: за ст. 173 КпАП України (дрібне хуліганство) у 2003, 2006 і 2007 роках, за ч.1 ст.178 КпАП України (розпиття алкогольних напоїв у громадських місцях або поява у громадському місці у п'яному вигляді) у 2002 і 2005 роках, за ч.1 ст. 173-2 КпАП України (насильство в сім'ї) 08.12.2012 року. У зв'язку із останнім правопорушенням перебував на обліку, як сімейний насильник у СДІМ Личаківського РВ з 08.12.2012 року до 08.12.2013 року. З висновку судово-медичного обстеження від 28.07.2012 року №1698 (а.с.60) вбачається, що у [PERSON] виявлено синці на голові, на шиї, на спині, на руках, на ногах, в ділянці грудини, садно на правій кисті, які утворились від дії тупих предметів та тупих предметів з малою поверхнею, могли виникнути в період 26-28 липня 2012 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. При цьому в ході експертного дослідження, [PERSON] зазначала, що зазначені травми їй заподіяв чоловік [PERSON] за їх місцем проживання в квартирі [ADDRESS] періодично наносячи їй удари в різні частини тіла, кидаючи на підлогу, тягаючи за волосся по підлозі, протягом 26-28 липня 2012 року. Крім цього, як вбачається із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 31.07.2012 року (а.с.95) за відсутністю складу злочину передбаченого ст.296 КК України, разом з тим на підставі заяви [PERSON] від 28.07.2012 року про її побиття чоловіком [PERSON] та примушування до отримання кредиту, проводилася дослідча перевірка, за результатами якої з [PERSON] проводилася профілактична бесіда та винесено офіційне застереження про недопущення насильства в сім'ї. Згідно з висновком органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 24.01.2014 року №33-зв-65 (а.с.46-47) комісія вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім цього принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. З врахуванням наведеного суд зазначає про те, що у даній справі як мати, так і батько мають належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку. Разом з тим, матеріальне забезпечення позивача як інваліда 3 групи із доходом за 6 місяців у розмірі 1983 грн., який тривалий час не працює, не є достатнім утримання для дитини, піклування про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Крім цього, враховуючи вік та стать дитини, а також те, що між дитиною та матір'ю в ранньому віці існує тісний зв'язок, розірвання якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини, з врахуванням тих обставин, що батько дитини [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за насильство в сім'ї, враховуючи висновок органу опіки, який вважає доцільним проживання дитини разом із матір'ю, суд приходить до переконання про те, що місце проживання дитини необхідно визначити з її матір'ю за місцем її проживання. У зв'язку із чим первісний позов слід відхилити, зустрічний позов задоволити. При цьому суд відзначає, що у відповідності до вимог ч.ч.1,4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. А місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Тому суд приходить до переконання про те, що місцем проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] має бути місце проживання її матері відповідач [PERSON], де вона проживає постійно, переважно або тимчасово. З врахуванням наведеного доводи позивача про те, що за рішенням суду має бути визначена адреса місця проживання дитини і що відповідач не може її змінювати не заслуговує на увагу, оскільки суд не може обмежувати право відповідача на вільне пересування та зміну місця проживання. Крім цього, виходячи із інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. У статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Частиною 2 ст.159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. А тому не залежно від того, з ким рішенням суду визначено місце проживання дитини, оскільки іншим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року визначено графік та спосіб побачень позивача [PERSON] із своєю дитиною, а відтак обом сторонам слід неухильно дотримуватися встановленого судом способу участі батька у вихованні своєї дитини не чинячи один одному перешкод у виконанні свого обов'язку, дбаючи насамперед про добробут дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створюючи належні умови для розвитку її природних здібностей, поважаючи гідність дитини, готуючи її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов на користь відповідача [PERSON], а тому слід стягнути з іншої сторони на її користь усі понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved