Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом посилаючись на те що, вона є власницею квартири № 18, розташованої в будинку № 39 смт. Ківшарівка м. Купянська Харківської області. Також у цій квартирі окрім неї та її дітей значиться зареєстрованим її колишній чоловік [PERSON], який там фактично не мешкає більше року та не сплачує за комунальні послуги. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає позивачці повною мірою розпоряджатися своєю нерухомістю, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач про час та місце проведення судових засідань повідомлявся у відповідності до ст. 74 ЦПК України належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законодавством порядку. До суду відповідач не зявився, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти позову не надав. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, заперечень по суті позову вони не надали та у вирішенні справи покладалися на розсуд суду ( а.с.18,19). Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позиції позивача і третьої особи та перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу приватизованої квартири від 25.06.2002 року належить квартира № 18 в будинку № 39 смт. Ківшарівка м. Купянськ Харківської області. Цей договір посвідчений 25.06.2002 року приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований у реєстрі під № 2411 ( а.с. 8). 3 26 червня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 24.02.2011 року, що набрало законної сили 09.03.2011 року ( а.с.4-6). Згідно довідки ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Купянськ» від 23.03.2017 року за № 571 до складу сімї позивачки за вищевказаною адресою входять: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], а також колишній чоловік [PERSON], [INFO] ( а.с.7). Факт не проживання відповідача [PERSON] з березня 2011 року за місцем його реєстрації у квартирі № 18 будинку № 39 смт. Ківшарівка, підтверджується комісійним актом б/н, складеним 27.03.2017 року позивачкою спільно з двома мешканцями будинку-сусідами та представником комунальної організації сектору по роботі з населенням № 1 ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Купянськ» Соловей (а.с.9). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За правилами статей 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України гласить, що право власності є непорушним. Згідно ч.1, ч.2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України (у випадку тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї протягом 6 місяців) та ст. 405 ЦК України (щодо членів сімї власника житла понад рік). Крім того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, з цього слідує, що в разі тривалого не проживання особи за місцем реєстрації, що становить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, власник цього майна має право заявити вимоги, зокрема, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Надані суду докази свідчать, що відомості про можливі перепони для проживання відповідача у квартирі позивачки відсутні, на протязі тривалого часу квартирою він не користується, про що свідчить акт, за комунальні послуги не сплачує, але з реєстраційного обліку не знімається та відсутні підстави для збереження за ним помешкання. У звязку з чим, суд вважає, що права позивачки підлягають захисту, оскільки вона, як власник нерухомого майна, згідно вимог статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись власністю, але реєстрація відповідача у належному їй помешканні перешкоджає цьому, що призводить до порушення прав. На підставі цього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та можливість задоволення поданого нею позову. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved