Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], зазначивши, що відповідач є її членом сім'ї, та був зареєстрований у належній їй квартирі. Однак, відповідач не проживає у належній їй квартирі з травня 2007 року, претензій щодо проживання в квартирі не має, його речей в квартирі не має, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилась, від її представника - адвоката [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 грудня 2006 року /а.с.5/. Згідно довідки голови виконкому сільської ради № 610 від 14.06.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак з травня 2007 року в квартирі не проживає /а.с.6/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року в квартирі [ADDRESS] не проживає, його речей та іншого майна в квартирі немає, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідач не предявляв. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved