Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання до вчинення дій, покликаючись на те, що додатковим рішенням Галицького районного суду м.Львова від 04 березня 2010 року зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] - 102277,00 грн. вартості нежитлового приміщення по [ADDRESS], позначеному у технічному паспорті від 03.09.02р. літерами 1-96, 1-97, 1-98, 1-99, 1-100, площею 72,4 кв.м. на першому поверсі та приміщення, позначене у технічному паспорті літерами LXV, яке знаходиться у підвалі, площею 34,6 кв.м., загальною площею 107,00 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу укладеного 10.10.2003 року між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого відкрито виконавче провадження №16172981. Не зважаючи на передачу спірного майна [PERSON] на виконання вказаного додаткового рішення, він право власності на це майно не зареєстрував у встановленому порядку. Також рішенням Галицького районного суду м.Львова від 16 січня 2013 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість, проте рішення суду виконати не можливо, оскільки за відповідачем - боржником не зареєстровано жодного майна, в тому числі і переданих йому приміщень. Просить суд зобов'язати відповідача [PERSON], зареєструвати в реєстраційній службі Міністерства Юстиції України право власності на нежитлові приміщення на [ADDRESS], позначеному у технічному паспорті від 03.09.02р. літерами 1-96, 1-97, 1-98, 1-99, 1-100, площею 72,4 кв.м. на першому поверсі та приміщення, позначене у технічному паспорті літерами LXV, яке знаходиться у підвалі, площею 34,6 кв.м., загальною площею 107,00 кв.м. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та його представник не заперечують. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2009 року у справі №2-107 позов [PERSON] до [PERSON] та ін. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання розпорядження незаконним та скасування свідоцтва про право власності задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по [ADDRESS], позначеного у технічному паспорті від 03.09.02р. літерами 1-96, 1-97, 1-98, 1-99, 1-100, площею 72,4 кв.м., на першому поверсі та приміщення, позначеного у технічному паспорті літерами LXV, яке знаходиться у підвалі, площею 34,6 кв.м., загальною площею 107,00 кв.м., укладений 10 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 10 жовтня 2003 року за реєстром №6324; визнано незаконним розпорядження Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради №108 «Про оформлення права власності на приміщення магазину на [ADDRESS]» від 16 лютого 2004 року та скасовано свідоцтво про право власності № Г-00859 на приміщення магазину від 16 лютого 2004 року, видане на ім'я [PERSON], згідно з розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №108 від 16 лютого 2004 року. Додатковим рішенням Галицького районного суду м.Львова від 16 липня 2009 року у справі №2-107 зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] 102,277 грн. вартості нежитлового приміщення на [ADDRESS], позначеному у технічному паспорті від 03.09.02р. літерами 1-96, 1-97, 1-98, 1-99, 1-100, площею 72,4 кв.м. на першому поверсі та приміщення, позначене у технічному паспорті літерами LXV, яке знаходиться у підвалі, площею 34,6 кв.м., загальною площею 107,00 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 10 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON]; зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] згадані нежитлові приміщення, які в результаті реконструкції стали частиною магазину «Автозапчастини» і які відповідають приміщенням, що належали йому до реконструкції (а.с. 7-8). З виконання рішення суду Галицьким ВДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження №16172981. Постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Ача М.І. від 03.03.2010 року закінчено виконавче провадження №16172981, оскільки згідно з актом державного виконавця від 02.03.2010 року спірні приміщення, вказані у виконавчому документі, передано стягувачу (а.с.9-10). Відповідно до ч.1 ст. 316 , ч.1 ст. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами 4, 5 ст. 15 цього Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч.7 ст. 16). Таким чином, лише особа, у якої виникло право власності на нерухоме майно, має право на звернення до відповідного державного реєстратора зі заявою про реєстрацію такого права. Зобов'язання примусової реєстрації власником його права власності Законом не передбачено. Крім того, як вбачається з ч.1 ст. 3 ЦПК України, право на звернення до суду в порядку, встановленому цим Кодексом, надано особі, права, свободи чи інтереси якої порушено, не визнано або оспорено. З огляду на викладене, оскільки, позивачем не доведено порушення, не визнання чи оспорення його прав, свобод чи інтересів відповідачем, суд приходить до висновку, що в задоволення позову слід відмовити.

Outcome: dismissed