Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому вона зазначила наступне. Позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року по січень 2015 року. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги в добровільному порядку відповідач не надає. В зв'язку з чим, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Позивач надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач до судових засідань, призначених на 04.06.2015 р., 23.06.2015 р. не з'явився, причину неявок до суду не повідомив. Відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року по січень 2015 року. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги в добровільному порядку відповідач не надає. В зв'язку з чим, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.. 141 СК України, в якій зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору. Вивчивши матеріали та докази наявні у справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved