Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що з 04.08.2010 р. до 18.06.2013 р. вона перебувала з відповідачем у шлюбі, у якому народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Судовим наказом Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.09.2017 року, що знаходиться на виконанні у Івано-Франківському МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з відповідача стягнуто аліменти у її користь на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із несплатою відповідачем аліментів 01.08.2018 р. позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 30.08.2017 р. по 30.06.2018 р. 27.02.2019 року Тисменицьким районним судом було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково: стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 30 серпня 2017 року до 30 червня 2018 року включно у розмірі 4400 грн. У решті позову відмовлено. В частині розміру стягнутої пені вказане рішення Тисменицького районного суду було залишене без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.06.2019р. та набрало законної сили. Однак, було змінене у мотивувальній частині щодо порядку обчислення пені. Оскільки, питання стягнення неустойки за період з 30 серпня 2017 року по 30 червня 2018 року вирішено в судовому провадженні №352/1551/18, тому в даній позовній заяві ставиться питання про стягнення неустойки за наступний період з 01.07.2018 р. по 31.01.2020 р. загальний розмір пені щодо заборгованості, яка утворилась через несплату аліментів за період з 01.07.2018 р. по 31.01.2020 р., становить 47860,04 грн. Оскільки, розмір пені перевищує розмір заборгованості за період з 01.07.2018 р. по 31.01.2020 р., яка складає 12373,50 грн., то відповідно до положень частини 1 статті 196 СК України, пеня обмежується цим розміром заборгованості. Враховуючи наведе позивач просить стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання дочки в розмірі 12 373,50 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивача подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за їх відсутності. Щодо заочного рішення суду не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Позивач та відповідач є батьками дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 24.11.2010 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.06.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні на час розгляду цього спору. Судовим наказом Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.09.2017 р. з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на день стягнення складало 888,50 грн., починаючи з 30.08.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем заборгованість за період із 03.08.2017 року по 01.02.2020 становить 22 537,50 гривень; сума сплачених боржником/стягнутих виконавцем за період із 03.08.2017 року по 01.02.2020 року становить 6 994,00 гривень; сума, що підлягає стягненню за період із 03.08.2017 року по 01.02.2020 року становить 29 531,50 гривень. Як вбачається із копії постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 11.06.2019 року рішення Тисменицького районного суду від 27.02.2019 змінено в мотивувальній частині щодо порядку обчислення пені, в іншій частині залишено без змін. Рішенням Тисменицького районного суду від 27 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 30 серпня 2017 року до 30 червня 2018 року включно у розмірі 4400 грн. У решті позову відмовлено. Згідно копії рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року по справі №352/1801/17, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та сплати заборгованості по аліментах. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до абзацу 1 частини 1 та частини 2 статті 196 Сімейного Кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення, але для стягнення пені визначальною є вина боржника у невиконанні рішення суду про сплату аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у періоді до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (якщо заборгованість не погашена). Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що відповідачу відомо про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів. Судовий наказ не скасований, набрав законної сили, пред`явлений до виконання і є різновидом судового рішення. Після відкриття виконавчого провадження відповідач не сплачував в повному обсязі аліменти, в результаті чого утворилася заборгованість. Таким чином, невиплата аліментів виникла із вини відповідача. Позивач у своїй позовній заяві просила нарахувати пеню на заборгованість по аліментах, яка утворилася з 01.07.2018 року по 31.01.2020 року, тобто з наступного місяця після періоду за який рішенням суду стягнуто пеню. Так, за цей період державним виконавцем наданий розрахунок заборгованості, яка складає за: липень 2018 року - 972,00 грн., серпень 2018 року - 972,00 грн., вересень 2018 року - 972,00 грн., жовтень 2018 року - 972 грн., листопад 2018 року - 972 грн., грудень 2018 року - 1013,50 грн., січень 2019 року - 1013,50 грн., лютий 2019 року - 1013,50 грн.; березень 2019 року - 1013,50 грн.; квітень 2019 року - 1013,50 грн.; травень 2019 року -316,00 грн.; червень 2019 року - 265 грн., липень 2019 року - 277 грн., серпень 2019 року - 277 грн., вересень 2019 року - 277 грн., жовтень 2019 року - 277 грн., листопад 2019 року - 277 грн., грудень 2019 року - 290 грн., січень 2020 року - 290 грн. Розрахунок пені, який відповідає вимогам ст.196 СК України, слід проводити за формулою: розмір заборгованості за відповідний період помножений на 1% (або ділений на 100 помножений на 1) помножений на кількість днів прострочення до дня ухвалення рішення судом. Така формула також наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/6020/16 від 03 квітня 2019 року. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені перевищує розмір заборгованості за період з 01.07.2018 року, і по 31.01.2019 року, яка складає 12 373 грн.50 коп., то відповідно до положень частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України пеня обмежується цим розміром заборгованості. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки відповідач в судові засідання не з`явився, документів які підтверджують звільнення його від сплати судового збору не надав, то з нього слід стягнути 840 гривень 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. 180, 196 СК України,

Outcome: approved