Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зобов`язання вчинити дії, посилаючись на наступне. Вона з 1993 року разом зі своєю бабусею [PERSON] постійно мешкає в двокімнатній квартирі [ADDRESS] . Вони одразу вселились, а бабуся - зареєструвалась у квартирі, постійно проживали в ній. [INFO] її бабуся померла. Таким чином, у вказаній квартирі вона залишилась проживати одна. Квартира на момент смерті бабусі не була приватизована і у їх власності не перебуває. В грудні 2019 року вона звернулася до Управління комунального майна із заявою щодо приватизації квартири. Однак, листом № 1473/19 від 18.12.2019 року їй було відмолено у наданні згоди на приватизацію квартири через те, що нею не була надана копія ордера про надання житлової площі, який є підставою для вселення в квартиру та копія укладеного договору найму. З цих же підстав голові ОСББ «Черемшина-Н», який звертався до виконкому Нікопольської міської ради з приводу переоформлення на її ім`я договору найму та особового рахунку в квартирі, де вона залишилась проживати після смерті бабусі, було відмовлено в укладенні договору найму житла листом № 6017/19 від 24.12.2019 року. Ордер на вселення в квартиру не зберігся. Однак, згідно довідки про склад родини від 26.12.2019 року, вона зареєстрована в ній з 1993 року та проживає по теперішній час. Вважає дії відповідача незаконними і такими, що порушують її права, передбачені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до п.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 N 396, громадянином до органу приватизації подаються: - оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; - копія документа, що посвідчує особу; - технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; - довідка про склад сім`ї та займані приміщення; - копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); - документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; - копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; - заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Нею були надані всі документи, необхідні для отримання згоди на приватизацію квартири, які посвідчують її законне право користування квартирою. Вважає, що за наявності реєстрації місця проживання у відповідній квартирі, відповідач не має права вимагати від неї надання копії ордера про виділення жилої площі. Крім того, відповідно до п.69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 pоку № 470, ордер дійсний протягом 30 днів. Вона та її бабуся протягом 30 днів з дня видачі їм ордеру вселились в надану їм квартиру, бабуся прописалась в ній, а вона зареєструвалась в ній у 1993 році. Після спливу 30 днів ордер автоматично втратив свою силу, а вона не зобов`язана зберігати документ, який втратив юридичну силу. Приватизаційні житлові чеки нею не використовувались. Інших позовів щодо цього ж спору між тими ж сторонами в провадженні суду немає. Досудовий порядок вирішення спору, який полягає у її зверненні до Управління комунального майна та відмові у наданні дозволу на приватизацію займаного майна нею вичерпаний. За таких обставин звернулась до суду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.12-13). Крім того, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади». Від відповідача відзиву на позов не надійшло. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Згідно зі ст.8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка з 1993 року разом зі своєю бабусею [PERSON] постійно мешкали в двокімнатній квартирі [ADDRESS] (а.с.5-6). [INFO] [PERSON] померла. У вказаній вище квартирі позивачка по справі залишилась проживати одна. Квартира на момент смерті бабусі не була приватизована і у власності позивачки не перебуває. В грудні 2019 року позивачка звернулася до Управління комунального майна із заявою щодо приватизації квартири. Однак, листом № 1473/19 від 18.12.2019 року їй було відмолено у наданні згоди на приватизацію квартири через те, що позивачкою не була надана копія ордера про надання житлової площі, який є підставою для вселення в квартиру та копія укладеного договору найму (а.с.7). З цих же підстав голові ОСББ «Черемшина-Н», який звертався до виконкому Нікопольської міської ради з приводу переоформлення на ім`я позивачки договору найму та особового рахунку в квартирі, де вона залишилась проживати після смерті бабусі, було відмовлено в укладенні договору найму житла листом № 6017/19 від 24.12.2019 року. Ордер на вселення в квартиру не зберігся. Однак, згідно довідки про склад родини від 26.12.2019 року, позивачка зареєстрована в ній з 1993 року та проживає по теперішній час (а.с.5). Відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з п.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 N 396, громадянином до органу приватизації подаються: - оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; - копія документа, що посвідчує особу; - технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; - довідка про склад сім`ї та займані приміщення; - копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); - документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; - копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; - заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Позивачкою були надані всі документи, необхідні для отримання згоди на приватизацію квартири, які посвідчують її законне право користування квартирою, крім, ордера на житло. Відповідно до п.69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 pоку № 470, ордер дійсний протягом 30 днів. В судовому засіданні було також встановлено, що приватизаційні житлові чеки позивачкою не використовувались. Відповідно до ст.61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до п.11 ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Таким чином, суд вважає, що право позивачки на приватизацію квартири може бути визнано в судовому порядку, оскільки вона вселилась і зареєструвалась у зазначеній квартирі з дотриманням встановленого законом порядку в якості наймача житлового приміщений та набула в зв`язку з цим права користування займаним житлом. Крім того, неправомірність проживання позивачки в спірній квартирі ніхто не оспорює, а відсутність одного лише ордеру про надання житлової площі не позбавляє позивачку можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved