Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернулась\~ до\~ суду\~ з\~ позовом,\~ в якому просила\~ усунути перешкоди з боку відповідачів у здійсненні нею права власності на будинок № 53 по вул. Ніжинозерська в м. Ніжині шляхом виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з належного їй будинку, оскільки вони є тимчасовими мешканцями.\~ В обґрунтування позовних вимог\~ послалася на те, що вона є власницею 1/10 частини вказаного будинку на підставі договору дарування, посвідченого Ніжинською державною нотаріальною конторою від 14.05.1963 року, а також співвласницею 2/5 частин будинку\~ разом із\~ [PERSON], [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON], [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Ніжинською держнотконторою 11.08.1948 року. 1/2 частина будинку належить\~ [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого Ніжинською міською держнотконторою 26.12.2001 року.\~ Її сестри в будинку не жили, вона проживала\~ там разом\~ з онуком [PERSON] Після смерті [PERSON]\~\~ 06.03.2012 року, в будинок\~ вселилась відповідачка [PERSON], яка є матірю [PERSON],\~ та її співмешканець. Вона цьому не заперечувала, оскільки будинок має два входи.\~ Відповідачка [PERSON], була дружиною її сина [PERSON], який 13.07.2010 року помер. На даний час відповідачі постійно порушують правила проживання, псують майно, на зауваження позивачки реагують зухвало, ображають її та погрожують розправою, влаштовують сварки. Так як договору найму з відповідачами вона не укладала і дозволу на поселення не давала на її думку вони є тимчасовими мешканцями. Рішенням суду їх вже було виселено, однак після його виконання віповідачі знову поселилися і продовжують проживати та зухвало себе вести що підтверджується її зверненнями до міліції. У судовому\~ засіданні\~\~ позивачка [PERSON] позовні\~ вимоги\~ підтримала та пояснила, що в її власності перебуває частина будинку № 53 розташованого по вул. Ніжинозерська в м. Ніжині. Близько чотирьох років в частині будинку, який має окремий вхід проживають відповідачі. Ні вона, ні треті особи, як співвласники будинку, не надавали згоди на проживання відповідачів у вказаному будинку. Між нею та відповідачами виникли неприязні відносини. Відповідачі безпідставно ображають її, на зауваження не реагують, ведуть себе зухвало, за комунальні послуги не сплачують, пошкоджують її майно. В 2014 році вона вже зверталась до суду про виселення з будинку [PERSON] та [PERSON] Її позов було задоволено і рішення було виконано, відповідачі виселені з будинку. В частині житлового будинку, де проживали відповідачі, залишився жити її онук [PERSON], який в 2015 році, без її на це згоди, дозволив знову проживати [PERSON] та [PERSON] Відповідачі ставлення до неї не змінили, продовжують порушувати правила проживання, знущаються з неї та погрожують їй розправою, заподіюють тілесні ушкодження, псують її майно, викрадають її особисті речі. Ні дільничий, ні вуличний комітет не мають на них впливу. Просить суд винести рішення про виселення відповідачів. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, тому суд розглянув справу в їх відсутність з винесенням заочного рішення. Треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились надавши заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутність. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. З довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 08.08.2014 року (справа № 740/3331/14 а.с 63) вбачається, що [PERSON] є власницею 1/10 частини\~ будинку розташованого по вул. Ніжинозерська,53 в м. Ніжині на підставі договору дарування посвідченого Ніжинською державною нотаріальною конторою від 14.05.1963 року, [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON], [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON], [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON], [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON] є власниками 2/5 частин вказаного будинку на підставі договору дарування посвідченого Ніжинською держнотконторою 11.08.1948 року, [PERSON], який помер 06.03.2012 року (а.с. 9) є власником 1/2 частини на підставі договору дарування посвідченого Ніжинською міською держнотконторою 26.12.2001 року. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 09 грудня 2014 року відповідачів було виселено з житлового будинку по вул. Ніжинозерська,53 в м. Ніжині. Висновок інспектора Ніжинського ВП Грищенка С.В. від 12 серпня 2016 року, який було складено на звернення позивача, підтверджує неправомірність поведінки відповідачів по відношенню до позивачки та той факт, що вони повторно без її на те згоди вселились до будинку по вул. Ніжинозерська, 53 в м. Ніжині, та проживають за вказаною адресою. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суду не надано доказів на існування згоди співвласників на проживання відповідачів і враховуючи, що відповідачі вселилися до цього будинку без згоди співвласників та проживають в ньому не будучи членами сім'ї позивачки, вони підлягають виселенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України врахувавши, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень, тобто по 183,70 гривень з кожного.

Outcome: approved