Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить: 1) поділити майно, набуте сторонами за час, виділивши їй та визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]; 2) виділити їй ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,10га., з цільовим призначення - для обслуговування житлового будинку та споруд, і ведення особистого селянського господарства, на якій відповідно розміщена відокремлена частка даного житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться [ADDRESS]; 3) виділити їй пасіку із 40 бджолосімей з дерев'яними вуликами, в кількості 33 штук, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; 4) стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності в сумі 37524,30 гривні; 5) стягнути з відповідача судові витрати. Під час судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, просить суд: 1) визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 2) визнати за нею право користування ? частиною земельної ділянки за цією ж адресою. В іншій частині позивач просила суд залишити позов без розгляду. За заявою позивача, ухвалою суду від 17.04.2014 року залишино без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності в частині виділення [PERSON] пасіки із 40 бджолосімей з дерев'яними вуликами, в кількості 33 штук, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності в сумі 37524,30 гривні. Позовні вимоги про визнання права власності на частину будинку та право користування земельною ділянкою [PERSON] обґрунтовує наступним. Сторони уклали шлюб 24 січня 1981 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті м. Молочанська Запорізької області, актовий запис № 3. Проживши спільно однією сім'єю 31 рік, сторони розірвали шлюб 28 липня 2012 року у відділі ДРАЦС Токмацького районного управління юстиції Запорізької області, про що зроблений актовий запис № 18. Після розірвання шлюбу, сторони продовжили спільне проживання однією сім'єю за вище вказаною адресою до 15 квітня 2013 року. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх синів. За час шлюбу сторони мали спільний бюджет та вели спільне господарство, і на спільні кошти було збудоване та придбане спірне майно. В даний час відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні спільним майном, постійно перешкоджає проживати їй в спільному будинку, де знаходиться інше спільне майно, в зв'язку з чим вона змушена проживати на найманій квартирі в м. Токмаку. Іншого власного житла вона не має. Неправомірними діями відповідач завдав їй моральної шкоди та збитків. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не досягли, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 24.01.1981 року по 28.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 24.01.1981 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.07.2012 року. Після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати однією сім'єю до 15.04.2013 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою квартального комітету № 9 від 20.11.2013 року і сторонами не оспорюється. Відповідач є власником будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 04.08.1989 року, технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 23.12.2008 № 216, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.02.2009 № 21901606. Спірний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,10га. з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка перебуває в користуванні відповідача з часу купівлі будинку. Таким чином, судом встановлено, що спірне майно було придбане сторонами під час шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то майно, яке було одержане за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної ї власності на майно, набуте під час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч. 1 ст. 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за подання до суду позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1146,83 гривень ((160000 грн. (вартість будинку)+69365,69 гривень (вартість земельної ділянки)):2х1%)). Сплачений позивачем судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення доказів стягненню з відповідача не підлягає в зв'язку з тим, що в задоволенні заяви відмовлено. Витрати на правову допомогу позивачем документально не підтверджені і тому також стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial