Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обгрунтовувала тим, що 09 жовтня 2015 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу в них дітей не має. У зв'язку з непорозумінням вони втратили почуття любові та взаємоповаги. З травня 2017 року вони припинили подружнє життя та спільне господарство не ведуть. Спору щодо поділу майна між ними не має. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, змінивши їй прізвище на дівоче «[PERSON]», стягнути на її користь сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами загального позовного провадження. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 976 (а.с. 6) 09 жовтня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Дітей від шлюбу вони не мають. Спільне життя у подружжя не склалося, причиною припинення шлюбних відносин виявилися різні погляди на життя та непорозуміння. Відносини остаточно припинені в травні 2017 року, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)». Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спору з приводу розподілу спільного майна не має, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1).

Outcome: approved