Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що між нею і відповідачем укладено шлюб від якого вони мають двох дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає в добровільному порядку кошти на її утримання та утримання їх дітей, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання в розмірі 1\~000 гривень щомісячно. Сторони в судове засідання не прибули, надали суду заяви у яких просили розглянути справу у їх відсутності; при цьому відповідач визнав позов. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Сторони є батьками дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про народження серії І-ОК № 277970 від 02.08.2014 року та Серії І-ОК № 376836 від 14 березня 2018 року (а.с. 7, 8). Діти проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою депутата Васильківської міської ради Київської області [PERSON] № 493 від 10.10.2018 року (а.с. 9). Відповідач вказану обставину не заперечив і не оспорив. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Під час розгляду справи із змісту позовної заяви встановлено, що відповідач не надає позивачу кошти на утримання їх дітей. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням приписів статті 182 СК України, в судовому засіданні під час розгляду справи не встановлено будь-яких обставин щодо\~стану здоровя та матеріального становище дитини; cтану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, оскільки, діти проживають разом із позивачкою, остання має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1\~000 гривень щомісячно. Норми статті 206 ЦПК України передбачають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, на підставі частини шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved