overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 22.12.2001 року було нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Проте сімейне життя між подружжям не склалося і з жовтня 2012 року шлюбні стосунки припинились, сторони проживають окремо. Позивач вважає, що родина розпалася та примирення між сторонами не можливе. Неповнолітніх дітей, дітей-інвалідів від шлюбу сторони не мають. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила розірвати її шлюб з відповідачем. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Про причини неявки відповідача суду не відомо. За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку без фіксування судового засідання технічним звукозаписувальним пристроєм відповідно до вимог ст.224 та ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.12.2001 року позивачка, [PERSON], уклала шлюб з відповідачем, [PERSON], зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №2316. Ця обставина підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.12.2001. (а.с.11). Прізвище після одруження сторони не міняли. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, фактичних шлюбно-сімейних стосунків не підтримує. Доказів у спростування вказаних обставин суду не надано. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України сума судового збору, сплачена позивачкою за подання позову, підлягає стягненню на її користь з відповідача. Інші витрати, пов'язані із розірванням шлюбу, суд покладає на сторони порівну. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 01.09.2001р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №1462. Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина: [PERSON], [INFO]. Але подружнє життя не склалося, в зв'язку з чим сім'я розпалася остаточно, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримує з вересня 2013року. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Посилаючись на ці обставини позивач просила розірвати її шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В своїй заяві позивач зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. У судове засідання відповідач не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В своїй заяві відповідач проти позову не заперечував та підтвердив, що подружжя припинило фактичні шлюбно-сімейні відносини з вересня 2013 року, а також до спору про місце проживання дитини не має - дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.09.2001р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №1462. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.04.2004р., виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримують з вересня 2013 року. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] між сторонами не має, дитина буде проживати разом з позивачем [PERSON]. Судові витрати, пов'язані із розірванням шлюбу, суд покладає на відповідача. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 05.08.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В кінці 2013 року подружжя почало жити окремо, а в 2014 році позивач разом з дітьми переїхала жити до м. Харків, у зв'язку з початком антитерористичної операції в Луганській області. Фактичні шлюбно - сімейні відносини було припинено з 2014 року. Посилаючись на ці обставини позивач просила розірвати її шлюб з відповідачем. Від представника позивача надійшла заява, якою вона підтримала вказану позовну заяву та просила проводити судове засідання за її відсутності. В судове засідання належним чином повідомлений про час та місце слухання справи позивач не з'явився, подавши при цьому заяву, якою він визнав позов та просив проводити судове засідання за його відсутності. За таких обставин суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 05.08.2005 р. позивач, [PERSON], уклала шлюб з відповідачем, [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 271. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON]». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Позивач та відповідач мають від шлюбу дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] (а.с. 3,4). Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримують з 2014 року. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 05.10.2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини з відповідачем припинено з початку 2013 року. З цього часу однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Сім'я розпалась через відсутність взаєморозуміння, різні світогляди, відношення до життя та життєвих цінностей, на підставі чого виникали сварки та конфлікти. Будь-які заходи щодо примирення результатів не дали. В зв'язку з цим, вважає, що сім'я розпалась, відновити сімейні стосунки не можливо та просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданому позові позивач просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням поданих сторонами заяв та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 жовтня 2002 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №839. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з початку 2013 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, за цей час примирення між ними не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 06.04.2012р. Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №76. Після укладення шлюбу з відповідачем, позивач прізвище не змінювала. Під час перебування у шлюбі у позивачки та відповідача дітей не має. Відносини між подружжям існують лише формально, спільне господарство та спільний бюджет окремий. Сумісне життя і збереження сім'ї неможливі. Посилаючись на ці обставини позивач просила розірвати її шлюб з відповідачем. Але подружнє життя не склалося, в зв'язку з чим сім'я розпалася остаточно, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримує з лютого 2014 року. Посилаючись на ці обставини позивач просила розірвати її шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач з'явилась, підтримала позовну заяву та додатково пояснила, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. У судове засідання відповідач не прибув з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно й належним чином. За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку згідно зі ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.04.2012р. Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №76. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Після укладення шлюбу позивач не змінювала прізвище. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримують з лютого 2014 року. Витрати, пов'язані із розірванням шлюбу (що не стосуються оплати судового збору), покласти на сторони порівну. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 06 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає та не бере участі в їх вихованні. У зв'язку з чим, просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06 червня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 07.04.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, виховання дитини. Від постійних суперечок та скандалів вона та дитина перебувають в стані постійного стресу. З лютого 2014 року вони разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків. Збереження сім'ї неможливе і суперечить їх інтересам. В зв'язку з цим, позивач просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивач просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 квітня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №74. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, той факт, що сторони з лютого 2014 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними з цього часу та протягом наданого судом строку не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивач зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 12.08.1995р. Надержинщинською сільською Радою Полтавського району, Полтавської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №23. Неповнолітніх дітей позивач та відповідач не мають. Але подружнє життя не склалося, в зв’язку з чим сім'я розпалася остаточно, спільного бюджету не має, спільне господарство не ведеться, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримуємо. Посилаючись на ці обставини позивач просила розірвати її шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В своїй заяві позивач зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. У судове засідання відповідач не прибув, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку згідно зі ст.224 ЦПК України та без фіксування без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.08.1995р. Надержинщинською сільською Радою Полтавського району, Полтавської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №23. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 277913 (а.с.2). На час звернення з позовом до суду позивач та відповідач не мають неповнолітніх дітей. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розпався та існує лише формально, спільного господарства подружжя не веде, спільного бюджету не має, фактичних шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Судові витрати, пов'язані із розірванням шлюбу, суд покладає на відповідача. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved