Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 жовтня 2011 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. З відповідачем згоди щодо утримання сина не досягнуто. [PERSON] є здоровим та працездатним чоловіком, має офіційний заробіток, інших утриманців не має, тому може та зобов`язаний сплачувати аліменти. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. Від її представника [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 07 (а.с. 4) 15 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 162 (а.с. 5), від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний відповідач по справі, а позивач матір`ю. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою домоуправління [ADDRESS] від 03.09.2018 № 128 (а.с. 6). Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~зі ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення\~нею повноліття. Частиною 3 статті 181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі\~вищевикладеного,\~враховуючи визнання\~позовних вимог\~відповідачем,\~та,\~приймаючи до\~уваги те,\~що відповідач\~є військовослужбовцем,\~начальником групи\~сержантського складу\~Військової частини\~ [NUMBER] ,\~має стабільний\~дохід,\~наявність на\~утриманні інших\~неповнолітніх осіб\~та непрацездатних\~батьків не\~встановлено,\~суд вважає\~за необхідне\~визначити розмір\~аліментів у\~розмірі 1/4\~частини з\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу) до досягнення\~сином повноліття,\~але не\~менше,\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов`язання щодо утримання. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved