Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, вказуючи, що був зареєстрований шлюб між сторонами, позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], сторони припинили шлюбні відносини та не підтримують їх, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами не можливе, тому заявник просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 30% середньомісячного заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач не заперечував проти позову, вказуючи, що з нього також стягуються аліменти на утримання повнолітньої дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 17.08.2000 року Житомирським міським відділом реєстрації громадянського стану зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 937. Сторони припинили шлюбні відносини та не підтримують їх, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження в даному конкретному випадку не можливе. Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дитини, їх батьків, тієї обставини, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 243,60 грн.

Outcome: approved