Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач до судового розгляду справи звернулась з письмовою заявою, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у відсутність позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив винести рішення на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу, крім того на офіційному сайті судової влади України 13.08.2018р. розміщено оголошення про час місце та дату розгляду справи, і тому і тому в силу ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за клопотанням позивача, згідно вимог ст. 211 ЦПК України, ухвалити рішення на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована та є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.05.2003р., що підтверджується копією рішення, наявною в матеріалах справи (а.с.5-10). [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі з 18.04.1996р., але не проживає в ній з моменту реєстрації, що підтверджується довідкою № 3/13162 від 11.05.2018 року, виданої ТОВ «ЄРЦ КП» про реєстрацію та склад сім'ї (а.с.13), а також актом про не проживання №456 від 01.06.2018 року, затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» Щебетовою Т.І.(а.с. 11). Реєстрація відповідача в зазначеній квартирі змушує позивачку нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за зареєстровану в квартирі особу та є перешкодою для оформлення субсидії на сплату коиунальних послуг та оформлення права власності на спірну квартиру. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 7 закону України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні»; п. 11; п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених. постановою КМ України від 2 березня 2016 р. № 207, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1.ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення шести місяців, згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно ст.3 Сімейного кодексу України, сім`єю визнається спільне проживання осіб, що пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивачки, в квартирі не проживає більше шести місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню квартири, не приймає участі у спільному побуті, в зв'язку з чим втратив право на користування житлом в цій квартирі. Суд вважає, що та обставина, що [PERSON] продовжує бути на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], порушує законні права позивача, таким чином вимога позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користуванні житловим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved