Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом та просила визнати відповідача свого колишнього чоловіка таким, що втратив право користування частиною будинку №11 по вул.Шевченко у м.Біла Церква Київської області, яка належить їй на праві приватної власності. Зазначила, що відповідач був прописаний у цій частині будинку з 1997 року, однак після розірвання шлюбу з лютого 2015 року перестав проживати у цьому будинку, забрав свої речі і наміру проживати у ньому не висловлював. У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, та пояснила, що реєстрація відповідача який фактично в будинку не проживає і комунальні послуги не сплачує, перешкоджає їй оформити субсидію. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, ставлення до позову не висловив, причину неявки не повідомив. Вислухавши позивача, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.156 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України, члени сімї власника житлового будинку користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З договору купівлі-продажу від 28.06.1988 р. судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 43/100 часток житлового будинку №11 по вул.Шевченка у м.Біла Церква. Згідно з будинковою книгою, відповідач зареєстрував місце свого проживання у [INFO] як чоловік власниці. Як вбачається з пояснень позивача та актів від 03.06.2015 р. та 21.01.2016 р., затверджених начальником К ПБМР ЖЕК №6, відповідач не проживає у вказаній частині будинку більше 1 року, однак добровільно не зняв місце своєї реєстрації, що покладає на позивача додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Доказів того, що він з поважних причин не користується належною позивачу частиною будинку протягом строків, встановлених домовленістю або законом, відповідач суду не надав. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивачар доведені та ґрунтуються на законі, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved