Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Присудити стягнення аліментів за минулий час з 01.12.2018 року. Позов мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.09.2005 року. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 27.05.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу, не досягши згоди щодо місця проживання дітей, звертались о органів опіки та піклування. 18.12.2015 року, виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було розглянуто їх заяву та прийнято рішення № 651 «Про визначення місця проживання малолітніх дітей». Згідно даного рішення, місцем проживання сина [PERSON] визначено разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Також даним рішенням було визначено місце проживання доньки [PERSON] разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з погіршенням взаємовідносин між донькою та відповідачем, виконавчим комітетом в травні 2018 року було повторно проведено відповідну перевірку для визначення місця проживання дітей. Під час проведення даної перевірки, донька, яка вже досягла 10 років, висловила свою думку про те, що бажає в подальшому проживати разом із нею. 14.05.2018 року, виконавчим комітетом міської ради міста Кропивницького було розглянуто їх заяву та прийнято рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей. Згідно даного рішення (висновку), місцем проживання обох дітей визначено місце проживання разом із нею за адресою: [ADDRESS] . 23.05.2018 року, Ленінський районний суд м. Кіровограда виніс рішення, яким визначив місце проживання малолітнього сина разом зі нею за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, вона подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей. 05.06.2018 року, Кіровським районним судом м. Кіровограда було видано судовий наказ про стягнення з відповідача на її користь аліментів на обох дітей. Даний наказ було пред`явлено нею до виконання у відділ ДВС. В подальшому, ігноруючи рішення виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, яким було визначено, що донька [PERSON] має проживати разом зі нею, відповідач, впливаючи на дитину, не дозволяв їй переїхати жити до неї, а також тим, що донька формально була прописана разом з ним за однією адресою, відповідач подав до суду заяву про скасування судового наказу від 05.06.2018 року. 12.10.2018 року, суд виніс рішення , яким скасував судовий наказ про стягнення на її користь аліментів. Не дочекавшись поки дане рішення суду набере законної сили, та бажаючи ухилитися від сплати аліментів, відповідач повідомив у відділ ДВС, через який здійснювалося виконання даного судового наказу, про те, що він вже не має сплачувати аліменти. Фактично з грудня 2018 року відповідач умисно перестав сплачувати аліменти, хоча весь цей час з нею проживав син, а саме рішення про скасування судового наказу від 05.06.2018 року, набрало законної сили лише 19.02.2019 року. Все це підтверджує, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідач ухилявся від сплати аліментів знаючи, що наш син проживає разом з нею і що вона потребує допомоги на його утримання та свій обов`язок щодо утримання дитини. Крім того, переставши взагалі сплачувати аліменти, відповідач подав до суду заяву про стягнення на його користь з неї аліментів на утримання доньки [PERSON] , яка залишилася проживати з ним. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина у визначеному розмірі, але з дати звернення позивача в суд, а не з 01.12.2018 року. Відповідач пояснив, що приймає участь в утриманні сина добровільно, сплати в на користь позивача 7 500 грн. Вимоги щодо стягнення аліментів з 01.12.2018 року є необґрунтованими. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2005 року. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 27.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, не досягши згоди щодо місця проживання дітей, звертались о органів опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей і на даний час син проживає з нею. Вказані факти не оспорюють ся відповідачем, позов в частині стягнення аліментів на утримання сина ним визнається. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має запереченб щодо стягнення аліментів у визначеному розмірі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповіача підлягють стягненню аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Водночас, відповідно до вимог ч. 2 сг. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачем не надано доказів ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання сина з 01.12.2018 року та вжиття заходів на їх одержання, а тому позовні вимоги в цій частині є не обгрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial