Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувшись в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилається на те, що відповідачі фактично з 2009 року не проживають в [INFO], жодних розходів по оплаті комунальних та інших платежів не несуть. Зазначає, що реєстрація відповідачів у даній квартирі перешкоджає йому отримати субсидію. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] - такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою 2 у будинку 51 по вул. Валовій в м. Коломия Івано-Франківської області. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві, просив суд визнати [PERSON], [PERSON] - такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою 2 по вул. Валова, 51 в м. Коломия Івано-Франківської області. Відповідачі повторно в судове засідання не зявилися, хоча повідомлялися у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду справи, зокрема судовими повістками та повідомленням у пресі, про причини неявки суд не повідомили. З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У даній квартирі зареєстровані також відповідачі: [PERSON] та [PERSON]. Однак, як встановлено у судовому засіданні відповідачі: [PERSON] та [PERSON] більше року по місцю реєстрації не проживають, і не несуть витрат по утриманню даної квартири, домовленості між ними і власником житла щодо встановлення порядку користування квартирою не було. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачі за адресою: м. Коломия, вул. Валова, 51/2 Івано-Франківської області з 2009 року по даний час не проживають, комунальних послуг щодо даної квартири не сплачують. Свідок [PERSON], суду пояснила, що відповідачі за адресою: м. Коломия, вул. Валова, 51/2 Івано-Франківської області з 2009 року не проживають, комунальних послуг не сплачують. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Суд вважає, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, то до спірних правовідносин необхідно застосовувати ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі більше року не проживають в [INFO], не несуть витрат по утриманню житла, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою 2 у будинку 51 по вул. Валовій в м. Коломия Івано-Франківської області. Отже, даний позов є належно обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved