Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину , що вона є власником 16/100 частин домоволодіння яке розташовано за адресою м. Херсон провулок Р.Люксембург, 28 в м. Херсоні. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 31 липня 2001 року, проведено реальний розділ домоволодіння № 28 по провулку Р.Люксембург в м. Херсоні та визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками . Згідно до вказаного рішення [PERSON], правонаступником якої є вона , було виділено земельну ділянку площею 429 м.кв. Так як відповідач в порушення порядку визначеного вказаним рішення суду самовільно побудувала паркам який відокремлює у звязку з чим вона не має можливості належним чином користуватись гаражем та земельною ділянкою просила суд шляхом примусового демонтажу незаконного паркана відповідача на її земельній ділянці усунути перешкоди у користуванні її власністю а саме гаражем літ. «Ф» та забезпечити її безперешкодне користування земельною ділянкою площею 429 м.кв. як це визначено рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 липня 2001 року . Позивач до судового засідання не зявилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , в порядку ст.ст. 74-76 ЦПК України. Представники позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов і просив суд задовольнити його посилаючись на підстави викладені в ньому. Відповідач та її представник , за договором [PERSON] , до судового засідання не зявились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач подала заяву про перенесення судового засідання у звязку з тим що вона потребує правової допомоги, а її представник з поважних причин , у звязку з відрядженням, не може бути присутнім в судовому засіданні . З урахуванням положень ст. ст.169, 191 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та її представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Треті особи [PERSON], [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не зявились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним , про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши представника позивача , дослідивши матеріали цивільного провадження № 667/386/14-ц за позовом [PERSON] до Херсонської міської ради , [PERSON] , треті особи: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення Херсонської міської ради №193 від 27 грудня 2002 року , та про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку від 28 травня 2003 року , суд встановив, що відповідно до рішення Комсомольського районного суду м. Херсоні від 31 липня 2001 року ( справа № 2-321/01) проведено реальний розділ домоволодіння № 28 по провулку Р.Люксембург в м. Херсоні та визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого, [PERSON] було виділено у користування частину земельної ділянки що розташована за адресою м. Херсон провулок Р.Люксембург, 28 в м. Херсоні площею 429 м.кв. Як слідує з апеляційної скарги від 28 липня 2014 року , та касаційній скарзі від 02 квітня 2015року поданими представником відповідача [PERSON]П на рішення суду від 17 липня 2014 року , постановленого судом в цивільному провадженні № 667/386/14-ц ( а.с. 141, 208 ) , представник зазначав що, відповідач на виконання рішення суду від 31 липня 2001 року , яке було виконано 27 травня 2002 року ( копія акту державного виконавця) та в ході якого земельна ділянка була позначена на місцевості ,ще на той час встановила огорожу і позивачу ще на той час було відомо про зміну меж земельної ділянки. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17 липня 2014 року (провадження № 667/386/14-ц), яке набрало законної сили в порядку ч.1 ст. 349 ЦПК України 20 травня 2015 року , встановлено , що відповідач [PERSON] в лютому 2012 року побудувала паркан який відповідає конфігурації земельної ділянки зазначеній в державному акті про право власності на земельну ділянку виданому на імя [PERSON] Вказаним рішенням суду даний державний акт визнано не дійсним , а рішення Херсонської міської ради від 27 грудня 2002 року за №193 п.1( п.12додатку ) в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 421 м. кв. по провулку Р.Люксембург в м. Херсоні незаконним , та скасовано. Після смерті [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про смерть від 29 серпня 2014 року, померла 29 серпня 2014 року , спадщину прийняла [PERSON] , позивач за даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тобто субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Положеннями ст. 321 ЦК України визначено що, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом , а ст. 391 ЦК України визначено , що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України передбачено , що землекористувачі зобовязані не порушувати п. «д» ч.3 ст. 152 ЗК України визначено що, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Як встановлено судом, зі схеми складеної експертом [PERSON], до висновку судово-технічної експертизи від 19 травня 2001 року ( а.с. 8) , який було покладено судом в основу рішення постановленого 31 липня 2001 року (справа № 2-321/01) на земельній ділянці площею 429 м.кв. , яка виділена [PERSON] позначений гараж літ. «Ф». Зі схеми до Державного акту про право власності на земельну ділянку виданому на імя [PERSON] , ( а. с. 21 провадження № 667/386/14-ц) та схеми на підставі якої було узгодженого його межі ( а. с. 18 провадження № 667/386/14-ц) слідує що , конфігурація побудованого відповідачем , розподільчого паркану , що розподіляє земельні ділянки виділені в користування сторонам , рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 31 липня 2001 року(справа № 2-321/01) , відповідає конфігурації земельної ділянки зазначеній у них. Так як така конфігурація побудованого відповідачем розподільчого паркана порушує права позивача як в частині належного користування земельною ділянкою виділеного в користування так і в частині володіння та користування приналежного їй нерухомого майна, а саме гаражу літ. «Ф» на підставі чого, суд вважає можливим захистити порушене право позивача , шляхом усунення перешкод позивачу у користуванні належним їй нерухомим майном та земельною ділянкою та демонтажем даного розподільчого паркану за рахунок відповідача . Вказаний спосіб захисту , на думку суду, є адекватним змісту порушеного права та такий що ураховує характер порушення і дасть можливість позивачу захистити порушене право.

Outcome: approved