Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом 16.01.2017 року мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 23.01.2015 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Син часто хворіє на рецидивуючий обструктивний бронхіт, неодноразово перебував на лікуванні і йому було рекомендовано оздоровлення в санаторіях захворювань органів дихання та в морських кліматичних умовах. Оскільки у весняний, осінній і зимовий періоди на території України оздоровлення на морі не можливе ,тому в цей період існує необхідність виїзду за кордон для оздоровлення в країни з морськими кліматичними умовами. Враховуючи, що АРК тимчасово окупована, умов для лікування і відпочинку біля моря на території України відсутні, позивач вважає, що оздоровлення дитини доцільно проводити за кордоном. 15.11.2016 року вона правила відповідачі лист з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, однак відповідач в усній формі їй повідомив, що такого дозволу не надасть, а за умови, якщо вона відмовиться від умов шлюбного контракту він надасть такий дозвіл. Позивач вважає, що така відмова батька порушує права малолітньої дитини на оздоровлення та належний відпочинок. Тому просила в судовому порядку надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України без дозволу та супроводу батька [PERSON], [INFO], на період з 01.02.2017 року по 01.04.2018 року до республік Єгипет, Туреччина, Болгарія, Греція, Угорщина, Обєднані Арабські Емірати, Німеччина, Австрія. 27.02.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, задоволено та надано дозвіл малолітній дитині [PERSON], [INFO], на тимчасові неодноразові поїздки за межі України, а саме: до Єгипту, Туреччини, Болгарії, Греції, Угорщини, Обєднаних Арабських Еміратів, Німеччини, Австрії, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], протягом двох років з дати набрання даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що представник позивача 24.02.2017 року подала до суду заяву про стягнення з відповідача на користь позивача здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги та судового збору, всього в розмірі 1140,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с. 1, 24-25), позивачем було сплачено при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 640,00 грн. та здійснено витрати на правничу допомогу в розмірі 500,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення щодо питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, в розмірі 1140,00 грн.

Outcome: approved