Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач, звернувшись до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], свої вимоги мотивував тим, що 18 вересня 2014 року близько 16-30 години на вул. Колеснікова в смт. Вороніж Шосткинського району з вини відповідача по справі сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої відбулось зіткнення автомобіля, що належить позивачу - ВАЗ-21051 ЗНГ, державний номер [NUMBER], та автомобіля відповідача HYUNDAY IX35, державний номер [NUMBER]. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу автомобіль, тому на відновлювальний ремонт ним було витрачено 8 225 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн моральної шкоди, завданої йому незаконними діями відповідача. Моральна шкода полягає в тривалих душевних стражданнях з приводу пошкодження належного йому автомобілю. Він був змушений витратити свої заощадження та позичати гроші у знайомих на ремонт автомобіля. Для повернення позичених коштів йому довелось брати кредит в банку. Він постійно хвилюється щодо цих фінансових питань, що позначилося на стані його здоровя: у нього підвищується тиск, він змушений постійно вживати ліки. Також просить стягнути з відповідача 70 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди його сину [PERSON], який в момент ДТП керував автомобілем позивача. Після ДТП син боїться сідати за кермо будь-якого автомобіля, хоча раніше підробляв перевезенням вантажів по Україні; ДТП часто сниться йому вночі, зараз син проходить курс реабілітації у психолога. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Крім того, позивач пояснив, що в момент ДТП він сидів на пасажирському сидінні поряд з сином, який був за кермом; він (позивач) дуже злякався. Коли приїхали працівники міліції та почали складати протокол, син викликав автомобіль «таксі» та він (позивач) поїхав додому. Автомобіль після ДТП стояв в гаражі 3 тижні і лише потім його почали ремонтувати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на момент ДТП він керував автомобілем позивача. Після ДТП відповідач повідомив йому лише назву страхової компанії, ні номера свого поліса, ні адреси страхової компанії відповідач йому не повідомив. Відповідач зателефонував в страхову компанію, повідомив про ДТП, потім дав телефон йому та він повідомив представнику страхової компанії відповідача свої дані та дані батька, номер мобільного телефону. Протягом наступних трьох тижнів представник страхової компанії (його прізвище [PERSON] не запамятав) телефонував йому та давав вказівки: саме представник страхової компанії сказав йому звернутись на СТО для визначення обсягу пошкоджень автомобіля та вартості ремонту. Коли він ([PERSON] В.) повідомив представнику страхової компанії вартість ремонту, той відповів, що страхова компанія може заплатити лише 30 % від вказаної суми, на що [PERSON] не погодився. Письмово він та позивач до страхової компанії відповідача не звертались, оскільки не знали її адреси. В м. Шостка є фірма з такою ж назвою, як у страхової компанії третьої особи по справі, але офіс її постійно зачинений, тому вони з батьком так і не змогли туди потрапити. Вони отримали лист страхового товариства від 27.01.2015 року, але, оскільки спір вже було передано на розгляд суду, не вважали можливим відповідати на цей лист. До цього жодних листів від ПрАТ «СТ «Гарантія» ні йому, ні батьку не надходило. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дійсно 18.09.2014 року в смт. Вороніж сталося ДПТ, в якому постановою Деснянського районного суду м. Чернігова визнано винуватим саме його. При складанні адміністративного протоколу він повідомив працівників ДАІ Шосткинського району та позивача, про те, що його цивільна відповідальність застрахована у ПрАТ «СТ «Гарантія», а 22.09.2014 року подав до страховика письмове повідомлення про страховий випадок. Оскільки позивач заявив позов до нього, а не до страховика, в задоволенні позову має бути відмовлено. Крім того, позивач не надав доказів на погіршення стану здоровя внаслідок ДТП та взагалі жодного підтвердження завдання моральної шкоди та її розміру. Також позивачем не надано доказів на підтвердження повноважень по представництву інтересів [PERSON], на користь якого позивач просить стягнути 70 000 грн моральної шкоди. Представник третьої особи по справі ПрАТ «СТ «Гарантія» проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що позивач до них з заявою про виплату страхового відшкодування не звертався. Після того, як [PERSON] 22.09.2014 року письмово повідомив про страховий випадок, товариство 23.09.2014 року направило позивачу лист щодо надання можливості огляду його автомобіля аварійним комісаром, але позивач не забезпечив збереження транспортного засобу в такому стані, в якому він знаходився після ДТП та не надав його для огляду аварійним комісаром чи іншим експертом. 27.01.2015 року товариство повторно направило лист з метою мирного врегулювання спору, але позивач, так і не відповів. Також позивач не надав доказів заподіяння йому та його сину [PERSON] моральної шкоди. Суд, заслухавши сторони, їх представників, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Власником автомобіля «ВАЗ 21051 ЗНГ», державний номер [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 8) Власником автомобіля HYUNDAY IX35, державний номер СВ 9482 АХ0 є [PERSON] що підтверджується матеріалами справи та самим відповідачем. (а.с. 41) Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що винуватим в ДТП, яке сталось 18 вересня 2014 року близько 16-30 години в смт. Вороніж Шосткинського району, та внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, було визнано саме його. Інші учасники судового засідання вказане не оспорювали. Полісом обовязкового страхування, поясненнями відповідача та представника третьої особи підтверджується, що відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність з заподіяння шкоди третім особам під час ДТП. Страховиком є Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія». (а.с. 40) В Аналізі Верховного Суду України судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування відзначено, що при спричиненні шкоди потерпілий має право отримати відшкодування від її заподіювача, а також обирати, до кого цю вимогу предявляти до заподіювача чи до страховика. Зі звукозапису розмови оператора ПрАТ «СТ «Гарантія» з [PERSON] та [PERSON] від 18.09.2014 року вбачається, що працівник товариства, розмовляючи з [PERSON], з ясував його прізвище, імя, по батькові та власника автомобіля, адресу їх місця проживання, марку та державний номер авто, пошкодження транспортного засобу. Ні адреси страхового товариства, ні засобів звязку працівник ПрАТ «СТ «Гарантія» [PERSON] не повідомив. (а.с. 85) Суд не враховує посилання відповідача, що позивач повинен був звертатись за відшкодуванням до страховика, оскільки суду не надано доказів того, що відповідач відповідно до п. 33.1.3. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції, яка діяла на день ДТП) повідомив позивачу всі належні для можливості звернення дані про страховика: назву, місцезнаходження, відомості про страховий поліс. З листа ПрАТ «СТ «Гарантія» від 23.09.2014 р. № 1128/14 вбачається, що він адресований [PERSON], а не позивачу, хоча звукозаписом розмови від 18.08.2014 р. (а.с. 85) підтверджується, що [PERSON] повідомив працівнику ПрАТ «СТ «Гарантія» прізвище, імя, по батькові та адресу проживання власника автомобіля. Крім того, суду не надано доказів, що даний лист взагалі було надіслано позивачу або [PERSON] (реєстр поштових відправлень, чек вузла поштового звязку, повідомлення про вручення). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач обрав способом захисту своїх порушених прав стягнення вартості відновлювального ремонту. Згідно довідки відділення ДАІ з обслуговування м. Шостка та Шосткинського району № 171 від 22.09.2014 р. внаслідок ДТП 18.09.2014 року автомобіль позивача отримав наступні механічні пошкодження: деформація переднього правого крила, переднього бамперу, передньої металевої частини, зміщення кузова. (а.с. 12) Вказані пошкодження відзначені в повідомленні [PERSON] про страховий випадок від 22.09.2014 року, а саме: фара передня права, бампер, капот, двері передні. (а.с. 41) Зафіксовані ці пошкодження і на фото з місця події. (а.с. 70) Згідно договору підряду № 234 від 17.10.2014 року, укладеного між ФОП [PERSON] та позивачем по справі, ФОП [PERSON] зобовязався виконати ремонт транспортного засобу ВАЗ 21051, д/н [NUMBER], а [PERSON] прийняти результати виконаної роботи та оплатити її. Обсяг ремонтних робіт визначається на підставі рахунку № 234 від 22.09.2014 р. (а.с. 136,137) Згідно рахунку № 234 від 22.09.2014 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 8 225-00 грн, з них вартість деталей автомобіля, необхідних для ремонту 1 490 грн, вартість відновлювальних робіт 5 730 грн, вартість матеріалів для відновлювального ремонту 1035 грн. (а.с.13,14) Згідно акту виконаних робіт від 25.10.2014 року ремонтні роботи були виконані в повному обсязі, замовник ([PERSON] М.) прийняв виконані роботи та сплатив їх вартість згідно рахунку від 22.09.2015 р. в сумі 8 225 грн, що підтверджується квитанцією від 25.10.2014 р. № 55 (а.с. 87, 88) З наведеного також вбачається, що автомобіль позивача не ремонтувався, а зберігався в тому стані, в якому був після ДТП, до 17.10.2014 року, що є достатнім часом для прибуття аварійного комісара. Свідоцтвом про державну реєстрацію підтверджується, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, та, згідно свідоцтва платника єдиного податку та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснює роздрібну торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів, а також технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. (а.с. 15,16, 22) Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач та представник третьої особи, заперечуючи щодо достовірності вартості ремонтних робіт, доказів на підтвердження своєї позиції не надали, не зважаючи на розяснення судом можливості заявити клопотання про призначення відповідної експертизи. Таким чином, суд вважає, надані позивачем договір, рахунок, акт виконаних робіт та квитанцію, належними доказами на підтвердження вартості ремонтно-відновлювальних робіт, разом з тим, суд вважає за необхідне вирахувати з вартості відновлювального ремонту вартість решітки радіатора 90 грн, вартість робіт по заміні передньої решітки радіатора - 60 грн та зняття встановлення радіатора 180 грн, оскільки ні довідкою ДАІ, ні фото з місця пригоди не підтверджується наявність пошкоджень радіатора та решітки радіатора. Отже до стягнення з відповідача підлягає 7 895 грн (8 225 90 60 -180) Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч 1. ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач, в обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди на його користь у сумі 50 000 грн посилається на душевні переживання та хвилювання внаслідок самого ДТП та з приводу пошкодження належного йому автомобіля, та погіршення в звязку з цим його здоровя. З виписки з медичної картки позивача вбачається, що він перебуває на «Д» обліку з 2010 року з приводу ішемічної хвороби серця, стабільної стенокардії, дифузного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби ІІ ступеню, високого ризику. Погіршення стану з гіпертонічним кризом спостерігалось з 22.09.2014 року по 04.10.2014 року (а.с. 68) Враховуючи, що погіршення стану здоровя позивача відбулося незабаром після ДТП, суд приходить до висновку, що вказане погіршення є підтвердженням хвилювань позивача з приводу події ДТП та пошкодження належного йому автомобіля, оскільки у будь-якому випадку пошкодження майна викликає хвилювання та страждання у власника цього майна, оскільки особі необхідно докладати зусиль для відновлення пошкодженого майна, нести непередбачувані витрати. Тому заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок ДТП є очевидним. Разом з тим, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає належним до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 700 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Згідно ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що він є повнолітньою особою (а.с. 9) З позовної заяви, пояснень позивача та самого [PERSON] вбачається, що недієздатною або обмежено дієздатною особою він не визнавався. Підтвердження того, що [PERSON] уповноважив позивача звернутись з позовом на його користь, суду не надано. Зважаючи на вказане, вимога про стягнення з відповідача 70 000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди [PERSON] В задоволенню не підлягає. [PERSON] не позбавлений права звернутись до суду з окремим позовом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог (95,99 % та 1,4 %) - 235,54 грн сплаченого судового збору.

Outcome: partial