Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 14.07.2012 року був зареєстрований шлюб між сторонам, у сторін від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, неможливістю сумісного виховання дитини з користю для неї. З червня 2015 року шлюбні між сторонами припинено через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносин та обовязки. Позивач до суду надала заяву про підтримку позовних вимог в повному обсязі та просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач також звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони уклали шлюб, який 14.07.2012р. було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №560 (а.с.3). Сторони припинили шлюбні відносини та не підтримують їх, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження в даному конкретному випадку неможливе. Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоровя дитини, її батьків, тієї обставини, що утримання дитини є обовязком обох батьків та дитина проживає з матірю, підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.06.2015 року до 17.12.2031 року (дня досягнення повноліття дитиною). В силу статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved