Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила суд: стягнути з [PERSON] на її користь кошти, сплачені за утримання нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , в розмірі 31188,78 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначила, вона є власником ј частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Відповідач є власником ј частини зазначеного будинку,. Іншими співвласниками вказаного будинку є [PERSON] та [PERSON] , кожен з них також мають у власності по ј частини житлового будинку та є їх дітьми. Починаючи з січня 2015 року відповідач не брав жодної участі в утриманні житлового будинку, співвласником якого він є і в якому він проживав, а вартість всіх комунальних послуг сплачувала позивач. Законом встановлено обов`язок власника нерухомого майна сплачувати надані йому житлово-комунальні послуги. Крім того, співвласник відповідно до своєї частини у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Оскільки [PERSON] та [PERSON] володіють по ј частин житлового будинку, то позивач та відповідач, як їхні батьки, мають сплачувати по 1/8 частин коштів на утримання житлового будинку, що дорівнює половині коштів, які б мали б бути сплачені їхніми дітьми як співвласниками нерухомого майна. Отже відповідач повинен сплатити вартість комунальних послуг в розмірі 50 % від суми, що була фактично сплачена нею. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань з утримання належного йому нерухомого майна триває з січня 2015 року, але задля недопущення порушення строків розгляду справи з зв`язку з виникненням суперечок щодо строку позовної давності, вона вимагає стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання майна за період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року. За вказаний період нею здійснено оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 27435,30 грн., що підтверджується квитанціями. Отже сума коштів за сплату комунальних послуг належних до стягнення з відповідача на її користь становить 13717,65 грн. Окрім цього нею за власні кошти здійснено поліпшення стану (ремонт) житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Необхідність здійснення ремонту обумовлено погіршення стану (частковим руйнуванням) нижньої частини фасаду будинку, погіршенням стану стіни та стелі вбиральні, що могло призвести до її подальшого руйнування. Нею також здійснено ремонт внутрішніх приміщень зазначеного житлового будинку, задля уникнення подальшого погіршення стану та руйнування частин будівлі. Всього нею було здійснено ремонт та сплачено кошти на проведення ремонтних робіт на загальну суму 34942,26 грн. Отже, сума коштів, сплачених за будівельні матеріали та роботи, необхідні для ремонту житлового будинку, належить до стягнення з відповідача на її користь становить 17471,13 грн. Крім того нею були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5600,00 грн. Ухвалою суду від 10.12.2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач подав відзив на позов в якому зазначив, що він перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбу, їх шлюб рішенням суду було розірвано. У шлюбі у них народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням суду з нього обули стягнені аліменти на користь позивачки та утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частин усіх видів заробітку. 28.01.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до її заяви. З 28.01.2015 року він, позивачка та їх донька проживали у будинку за адресою: [ADDRESS] , який ї їх спільною власністю, на той час їх син вже був повнолітнім та проживав окремо. По узгодженню між собою вони з позивачкою утримували дітей, займались їх вихованням, він надав позивачці гроші на придбання продуктів харчування та сплату комунальних послуг та інших необхідних потреб. Такий характер взаємовідносин існував між ними до грудня 2018 року. Потім їх відносини стали погіршуватись, 28.12.2018 року позивачка звернулася до виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчого листа, виданого у справі про стягнення аліментів. З 02 або 03 лютого 2019 року внаслідок довготривалих конфліктів він вимушений був переїхати до орендованого житла, так як подальше спільне проживання стало неможливим. Йому була нарахована заборгованість зі сплати аліментів, яка склала 574402,04 грн., зазначений розрахунок він оскаржив та відповідно до рішення суду він сплатив на користь позивачки аліменти у розмірі 266637,36 грн. Відповідно до структури аліментів сплата комунальних послуг також врахована при здійсненні розрахунку. Позивачка отримує аліменти на дитини в сумі не менше 17000,00 грн. щомісячно. Житловий будинок належить кожному з членів сім`ї по ј частині. Будинок обладнаний індивідуальним опаленням. У будинку встановлений індивідуальний прилад обліку газу, тобто опалення та підігрів води залежить від фактично спожитого газу. Система опалення спроектована таким чином, що можливо зменшувати опалення у кімнатах, які пустіють, або зовсім перекривати опалення на нехолодні місяці року. також у будинку встановлений лічильник електричної енергії. Розмір оплати за електричну енергію залежить від кількості фактично спожитої електроенергії особами, які проживають у будинку. Таким чином він не зобов`язаній сплачувати за ці комунальні послуги, так як послугами не користується. Він не заперечує проти стягнення з нього витрат на оплату послуг з водопостачання та водовідведення, а також послуг з вивозу твердих побутових відходів, починаючи з 02.12.2016 року, тобто за три роки до зверення до суду позивача з даним позовом. Щодо позовних вимог, які знаходяться поза трирічним строком позовної давності він просить застосувати строки позовної давності. Всього він визнає, що повинен сплати за комунальні послуги суму у розмірі 5982,05 грн., однак з даної суми необхідно вирахувати 4000,00 грн., які він перерахував позивачці на її банківський рахунок 23.12.2018 року. Щодо позовних вимог про стягнення витрат за послуги Інтернету, який надавався ПАТ «Укртелеком» після 03.02.2019 року він заперечує, оскільки в будинку не проживав та інтернетом не користувався. Щодо стягнення витрат на ремонти будинку заперечує в повному обсязі, так як він не надав дозволу позивачці н6а проведення ремонтних робіт. Проведення ремонтних робіт, які змінюють зовнішній вигляд будинку, без згоди іншого співвласника, свідчить про порушення його прав. Він сам планував робити ремонт та перед цим закупив багато будівельних матеріалів, які зберігалися в буднику. Позивач без його згоди витратила закуплені раніше матеріали для ремонту, використала їх неправильно, тому він вимушений буде переробляти ремонт, для чого буде вимушений переробляти ремонт та нести додаткові витрати. Крім того [PERSON] змінила цільове призначення приміщення будинку літ. 1-5, яка призначена для влаштування сауни, замість сауни позивач на власний розсуд, влаштувала кімнату для зберігання взуття та одежі та пошкодила трифазний кабель, призначений для системи обігріву сауни. Позивач не надала договори з підрядною організацією, акти виконаних робіт, з яких вбачалося, що матеріали придбані по чекам і квитанціям, долученим до позову були використані саме для ремонту будинку за адресою: [ADDRESS] . В деяких чеках зазначені товари, які жодного відношення до ремонту не мають. Щодо наданого позивачем договору від 28.03.2019 р. про встановлення натяжних систем, укладеного з ФОП [PERSON] , слід зазначити, що останні має вид діяльності КВЕД 47.99, тобто він не виконує ремонті, будівельні, монтажні роботи. Просив позов задовольнити частково, також зазначив, що ним були понесені витрати на правову допомогу. Позивачка надала відповідь на відзив в якому зазначила, що вони з відповідачем як батьки повинні нести витрати за комунальні послуги замість своїх дітей. Оплата за газопостачання та електричне енергію здійснювалась нею за показниками лічильників, тому відповідач повинен сплачувати дані послуги за період свого не проживання в квартирі 50 % від суми, яка має бути сплачена його донькою яка є неповнолітньою особою, що користується комунальним послугами. Аліменти повинні бути витрачені на задоволення потреб дитини та забезпечення її розвитку. Оплата комунальних послуг повинна здійснюватися самою [PERSON] , однак через її неповноліття в силу закону ця оплата повинна здійснена її батьками. Здійснювати оплату комунальних послуг коштами, які передані як аліменти не можна, оскільки це порушує права неповнолітньої дитини, зменшуючи розмір коштів, передбачений для її розвитку. [PERSON] зазначає, що з суми комунальних платежів, яка підлягає стягненню необхідно вирахувати 4000,00 грн., які він перерахував на її банківську картку. Будь-якої інформації, яка б свідчила, що відповідач сплатив 4000,00 грн. за комунальні послуги, зазначена квитанція не містить. В обґрунтування своїх заперечень щодо ремонту житлового буднику відповідач доказів та посилань на нормативно-правові акти, будівельні правила чи інструкції не надав. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, підтримали пояснення викладені у позові та у заперечені на відзив. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, підтримав пояснення викладені у відзиві на позов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.10.2019 року зазначеної, що будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності: [PERSON] частка - ј, [PERSON] частка - ј, [PERSON] частка - ј, [PERSON] частка - ј. Згідно відомостей (довідки) про склад сімї, яка видана Адміністрацією Слобідського району Харківської міської ради встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Між АТ «Харківобленерго» та [PERSON] 16.03.2011 року укладено договір на користування електричною енергіє за адресою: [ADDRESS] . Між ПАТ «Харківміськгаз» та [PERSON] укладено договір від 25.05.2013 року, щодо газопостачання будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивачкою до позовної заяви надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , за період з 19.11.2016 року по 18.10.2019 року. Всього на суму 27435,30. За вказаними квитанціями сплачені комунальні послуги: плата за водопостачання та водовідведення, плата за електроенергію, плата за вивіз сміття, плата за газопостачання, плата за інтернет. Позивачкою надано копію договору № 19/245/1 від 28.03.2019 року укладеного між нею та ФОП [PERSON] , предметом договору є встановлення натяжних систем стелі за адресою: [ADDRESS] , площею 11,9 кв.м., вартістю 5550,00 грн. [PERSON] згідно квитанцією сплачено 3500,00 грн. Крім того позивачкою до позову надано квитанції про придбання будівельних матеріалів на загальну суму 13971,13 грн. Як вбачається з наданих відповідачем документів, з нього на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] . Станом на 31.10.2019 року заборгованість складала 266637,36 грн., як ка відповідачем була повністю погашена згідно квитанції АТ КБ «Приват банк» від 23.11.2019 року. В судовому засіданні відповідач пояснив, що розмір аліментів на доньку щомісяця складає приблизно 17000,00 грн., як він сплачує, останні місця розмір аліментів становив 10000-12000 грн. Зазначений факт підтвердила позивачка. Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Це, зокрема, витрати, об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Зі змісту ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» вбачається, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач з 02.02.2019 року у спірному житловому будинку не проживає, таким чином послугам з електропостачання, газопостачання та інтернету з цього періоду часу не користується, таким чином не повинен нести плату за вказані послуги. Будинок обладнаний лічильниками світла та газу, тому нарахування здійснюються відповідно до спожитого, оскільки відповідач не проживав в будинку, то зазначеними послугами не користувався, тому не має нести витрати по сплаті зазначених послуг. Оскільки в спірному житловому будинку плата за водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до числа осіб зареєстрованих у будинку, тому факт не проживання відповідача з 02.02.2019 року не позбавляє його обов`язку сплачувати за надані комунальні послуги. Загальна сума оплат на послуги з водопостачання та водовідведення складає: 07.12.2016 р. 220,25 грн., 06.01.2017 р. - 272,44 грн., 08.02.2017 р. - 330,44 грн., 20.02.2017 р. - 185,41 грн., 12.06.2017 р. - 127,41 грн., 14.05.2017 р. - 51,79 грн., 16.07.2017 р.н - 127,41 грн., 05.08.2017 р. - 200,00 грн., 06.09.2017 р. - 128,31 грн., 10.11.2017 р. - 85,22 грн., 16.12.2017 р. - 139,81 грн., 13.01.2018 р. - 139,81 грн., 21.02.2018 р. - 139,81 грн., 15.03.2018 р. - 139,81 грн., 17.05.2018 р. - 139,81 грн., 22.06.2018 р. - 158,56 грн., 20.07.2018 р. - 159,86 грн., 09.08.2018 р. - 159,86 грн., 05.10.2018 р. - 159,86 грн., 17.12.2018 р. - 11,55 грн. 25.11.2018 р. - 300,00 грн., 04.04.2019 р. -572,94 грн., 07.02.2019 р. - 572, 94 грн., 06.05.2019 р. - 27,14 грн., 08.06.2019 р. - 654,36 грн., 07.04.2019 р. - 600,00 грн., 11.04.2019 р. - 545,88 грн., 09.08.2019 р. - 654,36 грн., 05.07.2019 р. - 654,36 грн., 19.09.2019 р. - 654,36 грн. 18.10.2019 р. - 654,36 грн. Всього на суму 9107,83 грн. Оскільки відповідач власник ј частки спірного житлового буднику його частина з оплати послуг водопостачання та водовідведення складає 2276,96 грн. Загальна сума оплат за послуги з виводу твердих побутових відходів складає: 07.12.2016 р. - 35,07 грн., 07.12.2016 р. - 35.07 грн., 06.01.2017 р. - 36,00 грн., 06.04.2017 р. - 35.07, 09.03.2017 р.- 34,14 грн., 12.06.2017 р. - 35,07 грн., 16.07.2017 р. - 35,07 грн., 16.11.2018 р.- 66,90 грн., 16.12.2017 р. - 43,35 грн., 21.02.2018 р. - 43,35 грн., 15.03.2018 р. - 43,35 грн., 22.04.2018 р. - 43,35 грн., 03.05.2018 р. - 43,35 грн., 20.07.2018 р. - 43,35 грн., 22.06.2018 р. - 43,35 грн., 05.07.2018 р. - 43,35 грн., 06.09.2018 р. - 43,35 грн., 04.10.2018 р. - 51.99 грн., 17.12.2018 р. - 66,90 грн., 07.03.2019 р. - 66,90 грн., 04.04.2019 р. - 66,90 грн., 07.02.2019 р.- 66,90 грн., 09.06.2019 р. - 66,90 грн., 06.05.2019 р. - 66,90 грн., 09.08.2019 р. - 66,90 грн., 06.09.2019 р. - 66, 90 грн. Всього на суму 1289,73 грн. Оскільки відповідач власник ј частки спірного житлового буднику його частина з оплати послуг вивозу ТПВ складає 322,43 грн. Загальна сума оплат за послуги з надання електричної енергії складає: 07.12.2016 р. - 500,00 грн., 09.03.2017 р. - 669,89 грн., 06.04.2017 р. - 722,97 грн., 08.02.2017 р.- 299,93 грн., 06.05.2017 р. - 316,12 грн., 12.06.2017 р. - 38,31 грн., 12.08.2017 р. - 384,00 грн., 18.10.2017 р. - 256,24 грн., 05.08.2017 р. - 200,00 грн., 06.09.2017 р. - 384,00 грн., 21.11.2017 р.- 409,20 грн., 13.01.2018 р. - 363,84 грн., 16.12.2017 р. - 249,52 грн., 21.02.2018 р. - 510,00 грн., 22.04.2018 р. - 600,72 грн., 17.05.2018 р. - 158,56 грн., 20.07.2018 р. - 372,24 грн., 22.06.2018 р. - 232,80 грн., 12.08.2018 р. - 417,60 грн., 21.09.2018 р. - 548,64 грн., 17.12.2018 р. - 518,40 грн., 11.10.2018 р. - 419,28 грн., 09.11.2018 р.- 449,52 грн., 14.01.2019 р. - 427,58 грн. Всього на суму 9449,36 грн. Оскільки відповідач власник ј частки спірного житлового буднику його частина з оплати послуг електропостачання складає 2362,34 грн. Загальна сума оплат за послуги Інтернету складає: 06.05.2017 р. - 138,37 грн., 06.04.2017 р. - 224,00 грн., 09.03.2017 р.- 224,35 грн., 08.02.2017 р. - 427,48 грн., 06.01.2017 р. - 200,00 грн., 19.11.2016 р. - 200,63 грн., 08.08.2017 р. - 224,35 грн., 16.07.2017 р. - 149,35 грн., 16.07.2017 р. - 149,35 грн., 21.06.2017 р. - 75,00 грн., 12.06.2017 р. - 85,98 грн., 14.05.2017 р. - 170,39 грн., 13.01.2018 р. - 247,76 грн., 16.12.2017 р. - 235,37 грн., 18.10.2017 р- 234,72 грн., 06.09.2017 р. - 225,00 грн., 09.07.2018 р.- 53,55 грн., 22.06.2018 р. - 121,00 грн., 15.06.2018 р. - 20,00 грн., 17.12.2018 р.- 112,75 грн., 07.11.2018 р. - 112,75 грн., 05.10.2018 р.- 112,75 грн., 09.08.2018 р. - 112,75 грн. Всього на суму 3857,65 грн. Оскільки відповідач власник ј частки спірного житлового буднику його частина з оплати послуг надання інтернету складає 964,41 грн. Всього частка, яку позивач має сплатити за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] складає 5982,05 грн. Відповідач просив з зазначеної суми відрахувати 4000,00 грн., якій він сплатив позивачці шляхом переведення грошей на її банківську картку. Як вбачається з квитанції АТ КБ «Приват банк» від 22.12.2018 року [PERSON] переказав [PERSON] 4000,00 грн., призначення платежу: перевод на карту. За таких обставин суд не може врахувати надану квитанцію, оскільки в ній не зазначено, що [PERSON] здійснює переказ грошей за сплату комунальних послуг, тому надана квитанція не може бути врахована в оплату комунальних послуг. В судовому засіданні в якості свідка був допитаний відповідач [PERSON] , який надав пояснення аналогічні викладені у відзиву на позов, пояснив, що з 02.02.2019 року у спірному житловому будинку не проживає, гроші на сплату комунальних послуг він передав позивачці. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У даній справі належними доказами доказування є письмові докази, а не показання свідків, тому показання надані [PERSON] в судовому засіданні щодо передачі позивачці грошей для сплати комунальних послуг не можуть прийняті до уваги. Як встановлено в судовому засіданні відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] . Як зазначено у ст. 182 СК України розмір аліменти має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину повинен бути не меншим за 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В свою чергу прожитковий мінімум - це базований державний соціальний стандарт, на підставі якого в Україні встановлюються основні соціальні гарантії і норми в сферах доходів населення, охорони здоров`я, освіти, житлово-комунального, побутового та соціально-культурного обслуговування. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 780 від 11.10.2016 року «Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення» прожитковий мінімум в Україні складається з: споживчого кошика (продукти харчування), мінімального набору непродовольчих товарів, послуг, необхідних для збереження здоров`я і забезпечення життєдіяльності людини, а також різних платежів (комунальні та побутові послуги, транспортні витрати в культурні заходи). На підставі викладеного, оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання доньки, суд прийшов до висновку, що посилання позивачки, про те що [PERSON] повинен сплачувати частину комунальних послуг за неповнолітню доньку є безпідставними, оскільки у структуру розміру аліментів, окрім забезпечення дитини продуктами харчування, одягу, предметів побуту, засобів гігієни, законодавством також включені і витрати на сплату комунальних послуг. Третя особа [PERSON] син позивачки та відповідача є повнолітнім, тому твердження позивачки, що батьки повинні нести витрати зі сплати комунальних послуг за своїх дітей не обґрунтовані. [PERSON] володіє ј часткою у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] та відповідно до 360 ЦК України має нести витрати з утримання домоволодіння на рівні з іншими співвласниками, відповідно до своєї долі. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 3.ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог по квитанціям від 19.11.2016 року на суму 220,25 грн. та від 19.11.2016 року на суму 200,00 грн. Оскільки позивач звернулась до суду з позовом 06.12.2019 року, то до позовних вимог щодо стягнення коштів по зазначеним квитанціям суд застосовує позовну давність та відмовляє у задоволенні позову. Щодо стягнення витрат на ремонт будинку за адресою: [ADDRESS] суд зазначає наступне. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності проведення будівельних робіт, долучені до матеріалів справи фотознімки проведеного ремонту не свідчать про погіршення стану житлового будинку та необхідності здійснити саме той обсяг робіт, який виконаний задля попередження подальшого попередження руйнування чи знищення будинку. Відповідач з лютого 2019 року у спірному житловому будинку не проживає, позивачка не надала належних доказів про повідомлення останнього про початок будівельних робіт, не узгодила з останнім які роботи повинні бути виконані, розмір оплати за використаних будівельних матеріалів. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли часткове підтвердження в судовому засіданні та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кошти сплачені на утримання нерухомого майна у розмірі 5982,05 грн. Крім того позивачкою та відповідачем понесені витрати на правничу (правову) допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Матеріали справи містять докази понесення позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 56000 грн. На підтвердження цього позивачем було надано: ордер, договір про надання правової допомоги від 13.06.2019 року, додаткову угоду № 4 від 25.11.2019 року, акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордера № 085392/4 від 30.01.2020 року на суму 5600 грн. Надані докази є допустимими та підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу. На підтвердження надання правової допомоги відповідачем надано: договір про надання правової допомоги від 27.12.2019 року, акт здачі-приймання наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 1 від 27.12.2019 р., квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 27.12.2019 на суму 5000,00 грн., акт здачі-приймання наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 1 від 10.06.2020 р., копії квитанції АТ КБ «Приват банк» від 10.03.2020 на суму 1700,00 грн. Надані докази є допустимими та підтверджують понесення відповідачем витрат на правничу допомогу. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то стягнення витрат на правову допомогу суд стягує з сторін відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Так позивачкою заявлено позовну вимогу майнового характеру на суму 31188,78 грн., суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивачки на суму 5982,05 грн., тобто позов задоволений на 19,2 %. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правому допомогу у розмірі 1075,20 грн., а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 4605,60 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 147,53 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial