Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить розподілити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] між його співвласниками згідно належних часток у спільній власності, та порядку користування, що склався, та визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] . В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2019 року за позивачем визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а за відповідачами по -1/4 частині за кожним вказаного об`єкту нерухомості. Між сторонами постійно виникають суперечки з приводу користування спільною частковою власністю у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з вказаним позовом. Згідно рішення Київського РВК м. Харкова №16 від 09.08.1957 року площа земельної ділянки по [ADDRESS] складала 536 кв.м., а на даний час складає 572 кв.м. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. Представник позивача - адвокат Шепетуха В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив визначити ІІ варіант розподілу спірного будинку та земельної ділянки відповідно до наданого до суду висновку експерта з обов`язковим стягнення компенсації. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме погодився з ІІ варіантом розподілу, та зазначив, що заперечує проти сплати компенсації позивачу в повному обсязі, оскільки сума доплати в розмірі 18307 грн. є значною, і він не має можливості її оплатити, а його матір є пенсіонеркою, яка окрім мінімальної пенсії, ніяких коштів та інших доходів не отримує, та вони навіть не мають коштів навіть для проведення експертизи , та оплати послуг адвоката. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. 03.02.2016 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Нев`ядомському Д.В. 05.02.2016 року судом спрямовано запит до АДП ГУДМС, УДМС у Харківській області для встановлення місцеперебування відповідачів, відповіді на які повернулись до суду 17.02.2016 року. Ухвалою судді від 22.02.2016 року відкрито судове провадження по справі. Ухвалою суду від 28.04.2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. Бокаріуса М.С., та провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 22.08.2016 року відновлено провадження по справі у зв`язку з надходженням повідомлення експерта про неможливість надання висновку. Ухвалою суду від 10.11.2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. Бокаріуса М.С., та провадження по справі зупинено, на виконання якої до суду 25.10.2017 року надійшов висновок судової будівельно- технічної експертизи №13592/17007. Ухвалою суду від 26.10.2017 року відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 22.05.2018 року по справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. Бокаріуса М.С., та провадження по справі зупинено, однак виконана вона не була у зв`язку з її не оплатою. Ухвалою суду від 23.10.2018 року відновлено провадження по справі. 04.03.2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відпусткою судді Нев`ядомського Д.В., справу розподілено судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 27.03.2019 року вказану справу прийнято до провадження судді. Судом встановлено, що позивачеві на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2014 року, на праві спільної часткової власності належить Ѕ частка житлового будинку по [ADDRESS] , а інша Ѕ частина спірного будинку належить відповідачам по справі, тобто 1/4 частки кожному. Між сторонами виник спір щодо розподілу вказаного житлового будинку та спорудами по [ADDRESS] , та порядку користування земельною ділянкою, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У пунктах 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04 жовтня1991 року №7 зазначається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини третьої статті 364 ЦК України у разі виділу співвласнику у натурі частки зі спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Відповідно до висновку експерта по результатам проведення судової будівельно-технічної експертизи №13592/17007 від 21.09.2017 року, на розгляд суду запропоновано 2 варіанти розподілу домоволодіння [ADDRESS] з відступом від часток співвласників: відповідно до І варіанту розподілу частки співвласників складатимуть - І співвласник - 41/100 частка, ІІ група співвласників - 59/100, а відповідно до ІІ варіанту розподілу - І співвласник - 42/100 частки, ІІ група співвласників - 58/100 частки, та запропоновані два варіанти користування земельною ділянкою у відповідності до ідеальних часток співвласників. Відповідно до наданих варіантів відповідачам необхідно сплатити позивачу компенсацію за відхилення від розміру часток кожного власника. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. При цьому згода інших співвласників на виплату співвласнику, який бажає отримати компенсацію вартості його частки, не є обов`язковою, проте судам під час вирішення справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати, чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які мають (не мають) змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі те, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до наданого до суду висновку, для здійснення запропонованих варіантів розподілу та приведення виділюваних квартир до вимог будівельних норм потрібно провести переобладнання: а саме стіну між приміщеннями 2-4 та 2-5 демонтувати, влаштувати приміщення житлової кімнати площею не менш ніж 15,0 кв.м., провести заходи щодо переопирання несучих конструкцій житлового будинку, в приміщенні 2-3 організувати кухню, дверний блок між приміщеннями 2-3 та 2-4 демонтувати, дверний проріз закласти, влаштувати дверний проріз, вставити дверний блок між приміщеннями 2-2 та 2-3, та дверний блок між приміщеннями 1-2 та 1-3 демонтувати, дверний проріз закласти, влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-2, вставити дверний блок. Розподіл горища житлового будинку літ. «А-1» провести по лінії поділу житлового будинку без зведення перегородки. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що при проведенні вказаної експертизи враховані всі будівлі та приміщення відповідно до технічного паспорту на домоволодіння, інші варіанти розподілу не розглядались, оскільки вони є неможливими, варіанти надані з урахуванням часток співвласників. Вимошення, про які говорить відповідач не зазначені в технічному паспорті, а тому вони враховані не були, та розподіл по самочинному будівництву не здійснювався. За вказаних підстав, з урахуванням принципів рівності та справедливості, зокрема рівнозначності та рівності часток позивача та відповідачів, та з урахуванням висновку проведеної експертизи по справі, та відсутності у відповідачів коштів щодо сплати компенсації позивачу, яка є значною, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог позивача про розподіл житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою. Доказів того, що відповідачі змозі сплатити позивачу компенсацію в розмірі 18307 грн. матеріали справи також не містять. Крім того, позивач не вказує ким та за чий рахунок мають здійснити сторони переобладнання спірного домоволодіння відповідно до висновку експертизи, та в судовому засіданні представник позивача на це згоди за рахунок позивача не надавав. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed