Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування вказавши, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 19.02.2000 року, який 23.03.2015 року було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області. Цим же рішенням з [PERSON] на її користь на утримання їх спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] були присуджені аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. [INFO] старший син [PERSON] досягнув повноліття, у зв'язку з чим сплата аліментів на його утримання була припиненою. На даний час [PERSON] навчається на 3-му курсі у Луцькому вищому професійному училищі будівництва та архітектури. Оскільки сплата аліментів на користь останнього припинена, її матеріальне становище значно погіршилося, що зумовлено її одноосібним забезпеченням старшого сина. [PERSON] навчається на денній формі, а тому будь-яких самостійних заробітків немає. Крім того, на її утриманні перебуває ще одна малолітня дитина. Її матеріальне становище погіршилося, а витрати на дітей збільшилися. Враховуючи викладене, просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на весь період навчання до 27.06.2019 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2018 року до участі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача було залучено [PERSON] (а.с. 14). В судовому засіданні позивачкою було уточнено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання [PERSON], оскільки, як зазначила, вона фактично просить змінити розмір аліментів, які стягуються на користь останнього, розмір яких було визначено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2015 року. Додатково вказала, що їх спільні з відповідачем діти проживають разом з нею та перебувають практично на повному її утриманні, коштів, які сплачує [PERSON] на утримання [PERSON] є недостатньо для належного матеріального забезпечення. Старший син [PERSON] навчається у ЛТУ № 2 та отримує стипендію 480 грн. Розмір її заробітної плати складає близько 4000-5000 грн. на місяць. Зазначила, що її сукупні витрати призводять до скрутного матеріального становища. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.02.2000 року по 23.03.2015 року, який було розірвано заочним рішенням Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а.с. 8-9). Від шлюбу мають двох дітей - повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 6-7). [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою - [PERSON] Дана обставина відповідачем не оспорюється. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] призначені аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 6-7). Судом також встановлено, що сплата аліментів на утримання [PERSON] у зв'язку з досягненням ним повноліття [INFO] була припиненою. На утримання [PERSON] продовжують сплачуватися аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеним, що у зв'язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити дитину в повній мірі. Відповідач є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців за собою не має. Як вбачається з довідок про доходи [PERSON], останній працює в ЖКП № 11 на посаді слюсара-сантехніка V розряду та за сумісництвом електрозварником IV розряду. Розмір його середньомісячної заробітної плати в сукупності складає 8000-8500 грн. (а.с. 10-11). Як слідує з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII, установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році, зокрема: прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 2027 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума стягуваних аліментів на утримання [PERSON] не є достатньою, а тому заявлена вимога [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Із довідки № 525, виданої 14.11.2018 року Луцького вищого професійного училища будівництва та архітектури вбачається, що [PERSON] навчається на 3-му курсі навчального закладу денного відділення за держзамовленням за спеціальністю маляр, штукатур. Термін закінчення училища 26.06.2019 року (а.с. 12). Судом встановлено, що [PERSON] є здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, отримує стипендію в розмірі 480 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців за собою не має, його середньомісячний заробіток складає 8000-8500 грн. Суд вважає, що позивач довела свою потребу у наданні їй матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, а тому приходить до висновку, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу). Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом, під час розгляду даної справи встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON], про зміну розміру стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 180-183, 192, 198-201 СК України,

Outcome: approved