Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 19 лютого 2010 року. Від даного шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. При розірванні шлюбу вони з відповідачем дійшли згоди, що дитини буде проживати разом з позивачем. Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 03 березня 2010 року з відповідача на її користь, на утримання дитини були стягнуті аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.02.2010 року та до повноліття дитини. На даний час вона утримує сина самостійно, піклується про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Батько дитини проживає окремо у м. Горлівка Донецької області, родинні стосунки з сином та позивачем не підтримує, не відвідує його, вже майже дев'ять років вихованням дитини не займається, розвитком дитини, успіхами у навчанні та позашкільного виховання не цікавиться. Також, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини. Тому, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини, оскільки він не виконує батьківські обов'язки. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Борівської районної держаної адміністрації, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовими повістками. Надіслав заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що прийняття рішення залишають на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17 червня 2006 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого повторно Борівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Рішення Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 19 лютого 2010 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 03 березня 2010 року з відповідача на користь позивача, на утримання дитини були стягнуті аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.02.2010 року та до повноліття дитини. Відповідно до довідки № 3492 від 02 лютого 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації Харківської області слідує, що [PERSON], [INFO] взята на облік у даному управлінні, як особа яка перемістилася з тимчасового окупованої території та фактичним місцем її проживання/перебування є [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 0000468704 від 02 лютого 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації Харківської області слідує, що [PERSON], [INFO] взятий на облік у даному управлінні, як особа яка перемістилася з тимчасового окупованої території та фактичним місцем його проживання/перебування є [ADDRESS]. Згідно довідки КЗОЗ Борівської районної ради «Борівський районний центр первинної медіко-санітарної допомоги № 157 від 03 травня 2018 року слідує, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] знаходиться під наглядом у сімейного лікаря, при зверненні до лікарні та під час обслуговування викликів на дому перебував у супроводі матері [PERSON]. Відповідно довідок Окружного опорного закладу «Борівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 Борівської районної ради Харківської області імені героя Радянського Союзу В.С. Колісника» та його філії № 93 та № 94 від 08 травня 2018 року слідує, що [PERSON], [INFO], дійсно навчався в 5-А класі даного закладу та успішно перейшов до 6 класу. Дитина проживає разом із матір'ю [PERSON], яка займається вихованням та утриманням сина. Мати постійно цікавиться шкільним життям дитини, регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь у ремонті класної кімнати, а також дбає про всебічний розвиток дитини, хлопчик відвідує секцію футболу та гурток тхеквондо при ДЮСШ, бере участь у спортивних змаганнях районного та обласного рівня. [PERSON] завжди охайно і акуратно одягнутий. Батько дитини - [PERSON] не з'являється на батьківських зборах, не відвідує навчальний заклад під час проведення загальношкільних виховних заходів, жодного разу не звертався до класного керівника з приводу досягнень сина у навчанні. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов від 27 жовтня 2016 року, складеного виконавчим комітетом Борівської селищної ради Борівського району Харківської області від 09 липня 2018 року слідує, що [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира є найманою, складається з двох кімнат, з газовим індивідуальним опаленням. У дитини є окрема кімната, яка забезпечена необхідними речами та побутовою технікою. Санітарний стан квартири задовільний. На даний час позивач утримує сина самостійно, піклується про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Батько дитини проживає окремо у м. Горлівка Донецької області, родинні стосунки з сином та позивачем не підтримує, не відвідує його, вже майже дев'ять років вихованням дитини не займається, розвитком дитини, успіхами у навчанні та позашкільного виховання не цікавиться та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Борівської районної держаної адміністрації про доцільність розгляду питання щодо можливості позбавлення батьківських прав № 01-33/444 від 01 серпня 2018 року слідує, що [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини проживає окремо у м. Горлівка Донецької області, родинні стосунки з сином та [PERSON] не підтримує, не відвідує його, вихованням дитини не займається, розвитком дитини, успіхами у навчанні та позашкільного виховання не цікавиться та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому Служба у справах дітей Борівської районної держаної адміністрації вважає за доцільне розглянути питання щодо можливості позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Згідно ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно роз'яснень, наданих у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 даної постанови Пленуму, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з аналізу встановлених обставин справи та доказів, які їх стверджують, суд вважає, що поведінка відповідача свідчить про те, що він дійсно самоусунувся від виховання своєї малолітньої дитини, не здійснював та не здійснює будь-яких можливих дій щодо участі в житті сина та його утриманні. Маючи можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, свідомо залишив сина без піклування та уваги з боку батька, чим ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно нього. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина та задоволенні його в повному обсязі. Крім того, слід зазначити, що позбавлення батьківських прав, не звільняє одного з батьків від обов'язку по утриманню дитини, відносно якої його позбавлено батьківських прав. На підставі викладеного, та

Outcome: approved