Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку, який згодом уточнив. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у 1990 роках отримав 11/20 часток житлового будинку по [ADDRESS] , іншу частину житлового будинку отримала [PERSON] . Житловий будинок фактично розділений на два об`єкти нерухомого майна, кожен з яких має окремий вхід, облаштований лічильниками. 29.09.2000 позивач, як власник 11/20 часток житлового будинку отримав державний акт на право власності на землю для обслуговування своєї частини житлового, площею 0,20 га. 08.10.2013 [PERSON] свою частину житлового будинку продала [PERSON] . У 2016 році позивач маючи намір продати свою частину вказаного будинку, вчинив дії з присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, на якій розташоване домоволодіння, отримав згоду [PERSON] на продаж своєї частки, дозвіл виконкому Кіровської сільської ради у зв`язку з зареєстрованими неповнолітніми дітьми, однак угода не відбулась. У 2020 році позивач знову вирішив продати свою частину житлового будинку і дізнався від нотаріуса, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Позивач просить визнати за ним право власності на 11/20 часток житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.02.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач, його представник не з`явилися. Представник позивача 09.08.2021 через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, на позовних вимогах наполягають. Представник Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області у судове засіданні не з`явився, 09.08.2021 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. 30.04.2021 через канцелярію Вільнянського району Запорізької області подала заяву в якій повідомила суду, що є співвласником житлового будинку [ADDRESS] , який розділений на дві родини. Придбаваючи свою частку нерухомого майна у 2013 році у [PERSON] була обізнана, що власником іншої частини будинку є позивач. Позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі просить розглянути справу без її участі. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвали рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ухвалою від 09.08.2021 закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 431, виданої 18.08.2016 виконкомом Семененківської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок [ADDRESS] , земельна ділянка приватизована. На час видачі довідки у будинку зареєстровані: [PERSON] , 1974 року народження, [PERSON] , 1975 року народження, [PERSON] , [INFO] . З рішення виконавчого комітету Семненеківської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 17.08.2016 № 36 вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на укладання угод, що потребують нотаріального посвідчення, зокрема на продаж будинку за адресою: [ADDRESS] в якому зареєстрована неповнолітня [PERSON] , [INFO] , та на купівлю будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому буде зареєстрована неповнолітня [PERSON] , [INFO] . З договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 08.10.2013 продавець [PERSON] зобов`язується передати у власність, а покупець [PERSON] зобов`язується прийняти у власність і сплатити грошову суму за належну продавцю на праві приватної спільної часткової власності 9/20 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Із заяви від 05.08.2016, зареєстрованої в реєстрі № 338 вбачається, що [PERSON] відомо про відчуження її співвласниками- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за 20000,00 грн., належної їм на праві власності по 11/80 часток кожному, житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Від права привілеєвої купівлі зазначеної вище частини будинку, на яке має право, [PERSON] відмовилась. Згідно витягу з погосподарської книги № 01-36/295, виданого 31.08.2020 виконкомом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, згідно записів в погосподарській книзі за 2016-2020, особового рахунку [NUMBER] , [PERSON] , 1974 року народження, є власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 01-36/296, виданої 31.08.2020 виконкомом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, житловий будинок та земельна ділянка площею 0,20 га, власником яких є [PERSON] , 1974 року народження, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 01-36/362, виданої 18.11.2020 виконкомом Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, продубльовано попередню інформацію, що житловий будинок та земельна ділянка площею 0,20 га, власником яких є [PERSON] , 1974 року народження, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зі звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «НОМО» ідентифікатор за базою ФДМУ 1373744_11102016_161011-003 вбачається, що замовником експертної грошової оцінки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1944 га, кадастровий номер 2321582000:10:001:0003, за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . З технічного паспорту, виготовленого 25.08.2020 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , замовником є [PERSON] . З Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 00004-005294, виданого 29.09.2000 вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,20 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2302435142016, виданого 16.09.2016 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,20 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2321582000:10:001:0003. З абонентської книжки Комунального підприємства «Павлівський сількомунгосп» (централізоване водопостачання), абонентом за адресою: [ADDRESS] , з особовим рахунком № [NUMBER] є [PERSON] . З квитанції ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» вбачається, що [PERSON] з особовим рахунком № [NUMBER] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . З квитанції АТ «Запоріжгаз» вбачається, що [PERSON] з особовим рахунком № [NUMBER] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Вимоги\~ ст. 264 ЦПК України\~зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч. ч. 1,4 ст. 344 ЦК України, \~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. \~15,16 ЦК України, а також ч. 4\~ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, виходячи зі змісту ч. 1\~ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Пунктом 9 зазначеної постанови Пленуму ВССУ визначено, що відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 \~ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у \~ЦК України, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Відповідна правова позиція також викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до беззаперечного висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved