Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати дійсним договір купівлі продажу, визнати за [PERSON] право власності на гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі «Автомобіліст», який знаходиться на [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 16 вересня 1996 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно до якого [PERSON] продав, а вона купила за 2500 доларів США гараж [NUMBER] що знаходиться на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» по [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу нотаріально не був посвідчений. Позивач в своїй заяві посилається на те, що її було прийнято в члени гаражного кооперативу «Автомобіліст» але, [PERSON] не бажав звертатися до нотаріальної контори для реєстрації договору. Гараж фактично передано позивачу і позивач користується ним, а позивач віддав [PERSON] грошові кошти. Позивач зазначила, що вона та [PERSON], як сторони договору, виконали всі умови угоди купівлі-продажу, тому, в позовній заяві просила суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнати за нею право власності на гараж. В судове засідання позивач не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, про місце, дату я час розгляду справи належним чином повідомлений, просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Судом до справи в якості співвідповідача залучено [PERSON], який в судове засідання не з'явився, про місце, дату я час розгляду справи належним чином повідомлений. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Новомосковської ради депутатів від 12 листопада 1969 року № 14/733 виділено під індивідуальне будівництво земельну ділянку в районі радіорелейної станції м. Новомосковська [PERSON] площею 3х7 кв.м. У відповідності до дозволу на проведення робіт від 08 січня1970 року надано дозвіл на проведення будівельних робіт [PERSON] на вказаній земельній ділянці. Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської ради депутатів від 07 серпня 1974 року № 18/481 надано дозвіл на придбання індивідуального гаража у [PERSON] побудованого відповідно до рішення № 14/733 [PERSON]. Згідно технічного паспорту на гараж, виготовленого КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 22 січня 2013 року, власником гаража зазначено [PERSON], рік побудови гаража 1970 рік. Згідно архівної виписки Архівного відділу Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 96 від 24 вересня 2012 року рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 4/66 від 03 лютого 1978 року створено гаражний кооператив «Автомобіліст», за яким закріплено земельну ділянку площею 0,50 га по [ADDRESS] біля території радіорелейного пункту, до членів якого внесено [PERSON] У відповідності до розписки від 16 вересня 1996 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти за проданий гараж в розмірі 2500 доларів США. Відповідно до заяви [PERSON] на адресу голови гаражного кооперативу «Автомобіліст» від 16 вересня 1996 року, [PERSON] в зв`язку з продажем гаража [NUMBER] по [ADDRESS] [PERSON] просить виключити його зі складу гаражного кооперативу «Автомобіліст». У відповідності до заяви [PERSON] на адресу голови гаражного кооперативу «Автомобіліст» від 16 вересня 1996 року, [PERSON] просить прийняти її в члени гаражного кооперативу «Автомобіліст». 18 вересня 1999 року між позивачем та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив гараж [NUMBER] що знаходиться на території гаражного кооперативу «Автомобіліст» по [ADDRESS]. У відповідності до витягу з рішення Новомосковської міської ради № 402 від 05 грудня 2007 року, надано дозвіл власникам гаражів ГК «Автомобіліст» на складання технічної документації щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], р-н міськгазу для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів. У відповідності до довідки № 48 від 20 жовтня 2007 року № 48 [PERSON] надано дозвіл на приватизацію гаража [NUMBER]. Згідно довідки № 2 від 22 січня 2013 року [PERSON], члену гаражного кооперативу «Автомобіліст» власнику гаража [NUMBER], заборгованості по сплаті членських внесків [PERSON] не має. Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 42 від 22 січня 2014 року присвоєно адресу гаражному кооперативу «Автомобіліст» - [ADDRESS]. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однак, оскільки договір укладено у 1999 році, хоча фактично виконано у 1996 році, застосуванню до даних правовідносин підлягають положення ЦК УРСР. Так, згідно положень ст.224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст.42 ЦК УРСР, угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Згідно ст.44 ЦК УРСР, повинні укладатись у письмовій формі угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Як вказує ст.47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно положень ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. У відповідності до ст.227-1 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, що укладається між громадянами, повинен бути нотаріально посвідчений, крім випадків, коли продавець передає покупцеві майно разом з документом про його придбання в торговельній чи іншій організації. В судовому засіданні встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договорів, що підтверджується письмовими доказами, фактично, виконали повністю умови договору: позивач оплатив вартість нерухомого майна - гаражу, прийняв зазначене майно у власність, [PERSON], в свою чергу, отримав оплату вартості об'єкту нерухомості, передав майно позивачу, тому суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу дійсними, визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.

Outcome: approved