Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в якому просить суд визнати незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоборівське хлібоприймальне підприємство» в неприйнятті листка непрацездатності серії АДТ №330080 від 11.07.2019 року для нарахування та виплат страхових виплат; зобов`язати відповідача прийняти листок непрацездатності серії АДТ №330080 від 11.07.2019 року для нарахування та виплат страхових виплат; стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 01.09.2016 року між нею та відповідачем, було укладено трудовий договір, за умовами якого її було прийнято до ТОВ «Новоборівське хлібоприймальне підприємство», на посаду секретаря з окладом згідно штатного розпису, що підтверджується записом в її трудовій книжці. З 11.07.2019 року по 13.11.2019 року позивач перебувала на лікарняному. Отримавши листок непрацездатності виданий ККП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Новоборівської селищної ради від 11.07.2019 року вона звернулася до роботодавця з метою нарахування розміру допомоги по вагітності та пологах. Однак, даний лікарняний лист роботодавець не прийняв, ніяких пояснень не надав. Роботодавець своїми незаконними діями порушив її права та вона позбавлена можливості отримати декретні кошти. Неправомірна поведінка відповідача призвела до тяжких моральних страждань, порушення її законних прав, призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя, погіршився її стан здоров`я. Сім`ю позивача було поставлено в скрутне матеріальне становище, так як інших доходів для життя у неї немає. Розмір заподіяної їй моральної шкоди вона оцінює в 10\~000\~грн. В зв`язку з вищезазначеними обставинами позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач, отримавши копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні, в установлений судом строк відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність заперечень проти позову. Згідно частини 5 статті 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] , позивач 01.09.2016 року прийнята на роботу до ТОВ «Новоборівське хлібоприймальне підприємство» на посаду секретаря (а.сп.6). Згідно з дослідженою копією листка непрацездатності серії АДТ №330080 від 11.07.2019 року виданого ККП «Центр\~первинної медико-санітарної\~допомоги» Новоборівської\~селищної ради,у період з 11.07.2019 року по 14.11.2019 року [PERSON] перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами (а.сп.3). Однак, даний лікарняний лист роботодавець не прийняв, ніяких пояснень по даному питанню не надав. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами\~ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 цього Кодексу\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до\~ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для огляду за непрацездатними. Відповідно до\~ст. 253 Кодексу Законів про працю України\~особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, в тому числі страхуванню від тимчасової непрацездатності. Відповідно до п.1. ч.2\~ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~Фонд соціального страхування України зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом. За приписами ст. ст.\~18,\~22,\~30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом. За положеннями ч. 1\~ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Згідно зі\~ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з перерахованих у частині першій цієї статті страхових випадків, в тому числі, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідності догляду за хворою дитиною. Згідно з ч. 2\~ст. 22 цього Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Протягом усього періоду перебування у трудових відносинах (включаючи і день звільнення) працівник є застрахованою особою. Відповідно до ч.1\~статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення. Всупереч положенням вказаної правової норми листок непрацездатності позивача не було прийнято, ніяких пояснень відповідачем надано не було. Таким чином, оскільки страховий випадок - тимчасова втрата працездатності у [PERSON] тривав у період з 11.07.2019 року по 13.11.2019 року, тобто у період перебування в трудових відносинах з відповідачем, позивач вважається застрахованою особою, листок непрацездатності має бути прийнято відповідачем для нарахування та виплат страхових виплат, а дії останнього суд визнає незаконними. Щодо стягнення з ТОВ «Новоборівське хлібоприймальне підприємство» на користь [PERSON] моральної шкоду внаслідок неприйняття листка непрацездатності суд виходить з наступного. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом указаного положення, підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст.237-1 КЗпП\~є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлене\~Конституцією\~та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. У п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4\~(із відповідними змінами) судам роз`яснено, що відповідно до ст.237-1КЗпП\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері соціальних гарантій забезпечується механізмом компенсації за моральну шкоду як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси, тому суд приходить до висновку, що у зв`язку з незаконним неприйняттям листка непрацездатності, що мало наслідком позбавлення позивача страхових виплат, було завдано останній моральної шкоди, що виразилась в душевних хвилюваннях внаслідок такого звільнення, втрати засобів до існування, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «Новоборівське хлібоприймальне підприємство» моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 3000 грн.

Outcome: partial