Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни про державну реєстрацію права власності на дачний будинок за [PERSON] (з відкриттям розділу), індексний номер: 50497776 від 27.12.2019 07:33:16. В подальшому, 02.10.2020 позивач уточнив позовні вимоги та просив суд скасувати запис №34897353 про державну реєстрацію речового права права власності [PERSON] на дачний будинок за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с/рада Надлиманська, масив «Старий порт» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2000041451237), здійснений на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни про державну реєстрацію права власності на дачний будинок (з відкриттям розділу), індексний номер: 50497776 від 27.12.2019 07:33:16. В обґрунтування позову зазначив, що 27.12.2019р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною на підставі: технічного паспорта б/н від 17.12.2019, складеного ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна»; довідки б/н від 26.12.2019, виданої Маяківською сільською радою Одеської області; довідки № 01181 від 17.12.2019, виданої ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу) права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна дачний будинок загальною площею 65,4кв.м, житловою площею 45,7кв.м за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с/рада Надлиманська, масив «Старий порт» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2000041451237). Вважає, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права власності всупереч вимог п.п. 42, 43 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, оскільки для проведення державної реєстрації згідно п. 42 Порядку, крім технічного паспорта, необхідно надати документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а згідно п. 43 Порядку виписку з погосподарської книги або документи про надання земельної ділянки. Оскільки, на думку позивача, документи, надані [PERSON] державному реєстратору приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] , не відповідали вимогам законодавства, то право приватної власності на нерухоме майно не підлягало реєстрації. Такими діями державного реєстратора порушено інтереси позивача, адже своїм рішенням державний реєстратор зареєстрував на підставі не повного переліку документів право власності на об`єкт, збудований без дозвільних документів на території, яка тривалий час перебуває у користуванні позивача, та на якій він веде мисливське господарство, здійснює діяльність з використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства, здійснює любительське і спортивне рибальство, проводить роботи з охорони й відтворення водних біоресурсів, здійснює рекреаційну діяльність, проводить освітньо-виховну, культурно-виховну та науково-дослідну діяльність. Позивач просить скасувати запис № 34897353 про державну реєстрацію речового права права власності [PERSON] на дачний будинок за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с/рада Надлиманська, масив «Старий порт» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2000041451237), здійснений на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни про державну реєстрацію права власності на дачний будинок (з відкриттям розділу), індексний номер: 50497776 від 27.12.2019 07:33:16, та стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді витрат судового збору у розмірі 2102 грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат Марченко К.Б. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив, та заяві про уточнення позовної вимоги. Відповідач державний реєстратор приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу\~Дишлева Тетяна Володимирівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду відзив на позов, в його інтересах та від його імені діє представник адвокат Аверіна В.В., яка була присутня у судовому засіданні, проти позову заперечувала, наполягаючи на дотриманні державним реєстратором при реєстрації права власності спірного дачного будинку вимог чинного законодавства України, що регулюють порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та достатності документів, необхідних для реєстрації права власності на дачний будинок, які було подано [PERSON] державному реєстратору, просила у позові відмовити. Представник третьої особи Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області в судовому засіданні позов підтримав, наполягаючи на відсутності документів про надання [PERSON] земельної ділянки під забудову та про присвоєння адреси спірному дачному будинку, відсутності на спірній території будь-яких будівель до 2017 року, та спростовуючи інформацію про надання Маяківською сільською радою [PERSON] довідки, яку наведено державним реєстратором у якості однієї з підстав для набуття права власності, просив позов задовольнити. Представник третьої особи Придністровського національного природного парку в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду письмові пояснення, вказуючи на наявність з [PERSON] договірних відносин в галузі здійснення рекреаційної діяльності, та просив позов задовольнити і розглядати справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Приписами ст. ст.12, 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною як державним реєстратором 27.12.2019 прийнято рішення про державну реєстрацію № 50497776 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності [PERSON] на дачний будинок загальною площею 65,4кв.м, житловою площею 45,7 кв.м за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с/рада Надлиманська, масив «Старий порт» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2000041451237) (з відкриттям розділу). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до частини 4\~статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частиною 3 ст. 10 вищевказаного Закону передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1127\~від 25.12.2015 (далі Порядок). Так, п. 40 Поряду передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених\~статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та цим Порядком. Згідно п. 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Пунктом 9 Порядку передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації. Відповідно до ч. 2\~ст.\~22\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 27.12.2019 та копії реєстраційної справи, наданої до суду Центром з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Овідіопольської районної державної адміністрації, підставою для прийняття рішення державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власності на вищевказаний дачний будинок стали: технічний паспорт б/н, виданий 17.12.2019 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», без зазначення року спорудження будинку; довідка б/н від 26.12.2019р., видана Маяківською сільською радою Одеської області, про належність [PERSON] дачного будинку, право на який реєструється; довідки №01181 від 17.12.2019р., виданої ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» з приміткою про будівництво спірного об`єкта нерухомості до 5 серпня 1992 року. Порядок проведення державної реєстрації права власності щодо об`єктів збудованих до 05.08.1992 визначений пунктами 42 та 43 Порядку. Відповідно до п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. У п. 43 Порядку зазначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Судом встановлено, що оскільки спірна реєстрація права власності проведена на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться поза межами населеного пункту, то реєстрація права власності на вказаний дачний будинок проведена державним реєстратором на підставі п. 42 Порядку. Отже, з огляду на вимогу п. 42 Порядку обов`язковою умовою для реєстрації права власності на дачний будинок, збудований до 05.08.1992, є наявність документ, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна. Закон України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної рад відносить, зокрема, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами (пункт 41 частини першої статті 26 та пункт 26 частини першої статті 43). Згідно\~статті 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою, а саме: підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту, а також підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом. Тобто питання щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, в тому числі щодо присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна на місцевому рівні, місцевими радами, законодавцем розглядаються в рамках повноважень місцевих рад щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою. З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами представника Маяківської сільської ради, що належним документом, який би підтверджував присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, може бути рішення Надлиманської сільської ради або Маяківської сільської ради, а не довідка ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна». Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 17.03.2016 по справі №820/3815/15. Матеріали справи не містять належного документа про підтвердження присвоєння адреси дачному будинку загальною площею 65,4кв.м, житловою площею 45,7 кв.м, що знаходиться на території с/рада Надлиманська в масиві «Старий порт». Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано учасниками, відсутній також документ про реєстрацію в Державному реєстрі прав права власності [PERSON] на земельну ділянку, на якій збудований дачний будинок, а в заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) №37742328, поданій [PERSON] 24.12.2019 08:12:23, не зазначено кадастровий номер цієї земельної ділянки. Отже, в порушення вказаних вимог Порядку, при прийнятті рішення про реєстрацію права власності державним реєстратором приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. не перевірено наявність зареєстрованого за [PERSON] права власності земельною ділянкою, на якій розташований спірний об`єкт будівництва. Суд звертає увагу, що відповідачами також не надані докази наявності первинного надання органами влади земельної ділянки за вказаною адресою будь-кому під забудову до 1992 року (у Радянські часи). Таким чином суд враховує обґрунтовані твердження позивача та третіх осіб, що ділянка територіальної громади [PERSON] самовільно захоплена під забудову. Відповідно до інформації Маяківської сільської ради рішення Надлиманської сільської ради або Маяківської сільської ради щодо передачі у власність чи користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с/рада Надлиманська, масив «Старий порт», ніколи не приймалось. Суд критично ставиться до довідки б/н від 26.12.2019р., виданої Маяківською сільською радою Одеської області, про приналежність [PERSON] спірного дачного будинку, що розташований за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, Надлиманська сільська рада, масив «Старий порт» (за межами населеного пункту), яка стала однією з підстав для первинної реєстрації права власності на дачний будинок, оскільки не встановлено походження цієї довідки, а Маяківська сільська рада заперечує факт її видачі і зазначені в ній відомості. Суд також зауважує, що вказана довідка, з огляду на Закон України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» не є належним документом, що підтверджує присвоєння адреси спірному об`єкту. Відповідно до\~ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Приймаючи рішення про державну реєстрацію, державний реєстратор повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, рішення повинно бути обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Відповідно до\~ст.\~24\~ЗаконуУкраїни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо\~\~подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом\~\~та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з реєстраційної справи, засвідчену копію якої надано Центром з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Овідіопольської районної державної адміністрації, документи, надані [PERSON] державному реєстратору приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] , не відповідали вимогам законодавства, у зв`язку з чим право власності на вищезазначене нерухоме майно не підлягало державній реєстрації. Враховуючи викладене, за результатами розгляду поданих [PERSON] документів, державний реєстратор мав відмовити у реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості. Згідно положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №755/9555/18 (провадження № 14-536цс18) визначено, що під час розгляду справи суди мають врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови від 04.09.2018 у справі № 915/127/18). Як встановлено судом, позивач на підставі: рішення Одеської обласної ради від 03.12.2009 №996-V та договору №51 про умови ведення мисливського господарства від 10.12.2009р., укладеного із Одеським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, є користувачем мисливських угідь на території Миколаївської та Надлиманської сільських рад в Овідіопольському районі загальною площею 7777га; договору №5/15 від 29.04.2015р., укладеного із Західно-Чорноморським басейновим управлінням охорони, про використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства, здійснює любительське і спортивне рибальство та проводить роботи з охорони й відтворення водних біоресурсів на ділянці р. Дністер (від 0 відмітки від устя р. Дністер вверх за течією 2 км, 2-3 км вверх за течією, 4,9-6 км вверх за течією, 7-9 км вверх за течією); договору про співпрацю у сфері рекреаційного діяльності №3, укладеного 21.06.2016р. з Нижньодністровським національним природним парком, організовує, розвиває та здійснює рекреаційну діяльність у межах територій парку та проводить освітньо-виховну, культурно-виховну та науково-дослідну діяльність в межах територій Нижньодністровського національного природного парку; рішення Надлиманської сільської ради від 117-VII та погоджень Нижньодністровського національного природного парку від 15.07.2016 №357/01 та від 20.07.2016 №362/01 є користувачем причалу, містків та споруд без фундаменту на ділянці 0-2 км, 2-3 км, 4-6 км, 7-9 км р. Дністер (включаючи територію «Старого порту»), які внесені в Базу даних гідротехнічних споруд Регістру судноплавства України ГО як бази-стоянки малих суден причал №137, №138 за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Надлиманське, 9-й км р. Дністер, «Старий порт». За таких обставин суд погоджується з доводами позивача, що діями державного реєстратора порушено його права та інтереси, оскільки прийнятим рішенням державний реєстратор фактично легалізував об`єкт, збудований без дозвільних документів на території, яка тривалий час перебуває у користуванні позивача, та на якій він веде мисливське господарство, здійснює діяльність з використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства, здійснює любительське і спортивне рибальство, проводить роботи з охорони й відтворення водних біоресурсів, здійснює рекреаційну діяльність, проводить освітньо-виховну, культурно-виховну та науково-дослідну діяльність, здійснює поліпшення середовища перебування тварин, природоохоронних заходів, заходи з попередження та сприяння боротьбі з браконьєрством та іншими порушеннями природоохоронного законодавства на відведених позивачу територіях, а будівництво на не відведеній для цього земельній ділянці, без дозвільних документів на ведення будівельних робіт, здійснення комерційної діяльності в природоохоронній зоні, що може бути розцінено як неналежне виконання позивачем умов вищевказаних договорів, що є підставою для дострокового їх розірвання. Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», права користувачів мисливських угідь охороняються законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~встановлено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши норми матеріального права, які підлягають застосування до даних правовідносин суд дійшов висновку, що державна реєстрація права власності була проведена з порушенням норм чинного законодавства, а саме: проведена на документів, що не відповідають вимогам законодавства, та порушують права та інтереси позивача, визначені рішеннями повноважних органів та умовами договорів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму\~ВСУ\~№\~14\~від\~18.12.2009\~року\~«Про\~судове\~рішення\~у\~цивільній\~справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового\~рішення вимагає,\~аби такі\~рішення достатньою \~мірою висвітлювали \~мотиви,\~ на яких \~вони ґрунтуються.\~Межі такого\~обов`язку\~можуть різнитися\~ залежно від \~природи рішення\~ і мають \~оцінюватись у\~ світлі обставин \~кожної справи.\~ Національні суди,\~ обираючи аргументи \~та приймаючи \~докази, \~мають обов`язок \~обґрунтувати свою \~діяльність шляхом \~наведення підстав\~ для такого\~рішення.\~Таким чином,\~суди мають\~дослідити основні\~доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю\~змагальні документ, що стосуються прав\~та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку стягнути солідарно з відповідачів на користь громадської організації «Мисливців та рибалок «Придністровське» судовий збір, сплачений за подачу позову до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved