Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів мотивуючи свої вимоги тим, що з липня 1998 року по червень 2020 року вона проживала без реєстрації шлюбу спільно з [PERSON] . За час проживання з відповідачем народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З червня 2020 року сторони проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Зважаючи на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей позивач вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення із відповідача на утримання дітей аліментів у розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину. Позивач в судове засідання не з`явилась, у відповіді на відзив просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву із проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає частково; подав до суду відзив, у якому погоджується сплачувати аліменти в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, що становить 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, офіційно не працює, від спільного проживання з позивачкою є ще 3 повнолітні дитини та змушений доглядати свою перестарілу маму [PERSON] , 1939 року народження, тому немає можливості сплачувати аліменти у такому розмірі, як заявила позивач. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: судом встановлено, що батьком неповнолітніх дітей є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (а.с.5) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно довідки Яблунівської селищної ради с. Текуча №100 від 09.02.2021 року: діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні матері [PERSON] (а.с.7). Факт проживання неповнолітніх дітей сторін [PERSON] та [PERSON] із матір`ю не заперечується та не спростовується відповідачем. Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дітей наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] . Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд бере до уваги те, що відповідач не працевлаштований, не є приватним підприємцем, інших доходів не має, проживає із мамою [PERSON] , 1939 року народження, яка потребує стороннього догляду по стану здоров`я, у незадовільних житлово-побутових умовах, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №22 від 29.03.2021 року Яблунівської селищної ради с.Акрешори Косівського району; позивач працездатна. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Мінімальна заробітна плата станом на час звернення до суду із позовом становить 6000 гривень, а на момент розгляду справи також становить 6000 гривень. Враховуючи, що відповідач стверджує, що він на даний час офіційно не працює суд виходить саме з цієї суми встановленої законом мінімальної заробітної плати. 50% від 6000 гривень складає - 3000 гривень. Прожитковий мінімум для неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років становить 2395. 50% від 2395 гривень складає 1197,50 гривні. Отже, запропонована відповідачем сума аліментів відповідає передбаченому законом мінімальному розміру аліментів на одну дитину. Так, розмір аліментів не повинен перевищувати 3000 гривень на обох дітей та не бути меншим 1197,50 гривні на одну дитину. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, недоведеність позивачем спроможності відповідача виплачувати на утримання дитини аліментів у розмірі саме по 2000 гривень щомісяця та/або витрат відповідача на придбання нерухомого або рухомого майна вартістю понад десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, наявності у відповідача майна чи майнових прав, суд приходить до висновку, що з що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 гривень (з урахування тенденції до збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 22.02.2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: partial