Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду, свої вимоги мотивував тим, що в лютому 2014 року між ним як фізичною особою та ПП «Обрій» в особі його директора [PERSON], було досягнуто домовленості купівлі-продажу нерухомого майна, будівель телятника та корівника, що розташовані в с. Макове, по вул.. Колгоспна, 4, Шосткинського району, Сумської області. На виконання зазначеної домовленості, позивач протягом лютого грудня 2014 року, передав відповідачу кошти в загальній сумі 72 000 гривень, після чого 12.12.2014 року між ними було улкдадено договір купівлі-продаже зазначених об,єктів, а 12.02.2015 року, складено акт прийому-перелдачі вказаних будівель. При зверненні до реєстраційний органів, позивачу було відмовлено в реєстрації його права власнсності на вказані нерухомі об,єкти за відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, чого в даний час він позбавлений можливості виконати у зв,язку із смертю [PERSON], тому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу будівель корівника та телятника, розташованих за адресою - Сумська область, Шосткинський район, с. Макове, вул. Колгоспна 4, укладений 12 грудня 2014 року між [PERSON] та приватним підприємством «Обрій» в особі директора [PERSON]. Та визнаити за ним право власності на вказані об,єкти нерухомості. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, мотивуючи тими ж обставинами. Залучена в якості відповідача по справі донька померлого директора ПП «Обрій», [PERSON] і його спадкоємиця, [PERSON], не заперечувала проти позовних вимог зазначивши, що вона дійсно прийняла спадщину після смерті свого батька, та просила суд в подальшому розглядати справу у її відсутність ( а. с. 64) Заслухавши позивача та його представника, дослідивши по справі докази, суд дійшов наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 12.12.2014 року, ПП «Обрій» в особі директора [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір за яким Продавець отримав від Покупця 72000 гривень, за корівник та телятник, розташованих по вул. Колгоспній, в с. Макове, Шосткинського району ( а. с. 7). Актом прийму-передачі основних засобів від 25.03.2003 року підтверджується, що спірні споруди належали на час продажу ПП «Обрій» ( а. с. 11). Квитанціями ( а. с. 9 10 ) підтверджується, що позивач сплатив 72 000 гривень, на виконання договору. Згідно акту прийому-передачі ПП «Обрій» передало, а [PERSON] прийняв у власність вказані споруди ( а. с. 8). Відповідно наданого копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 21 лютого 2015 року ( а. с. 16 ). З технічного паспорту вбачається, що на території с. Макове по вул. Колгоспній, 4, розташовані, приміщення телятника позначене літерою «Б та приміщення корівника позначене літерою «Г» ( а. с. 17-24). Свідок [PERSON] суду показав, що у свій час він був керівником «Агрофірми «[PERSON]», яка у 2002 році роз,єдналася на «Агрофірму «[PERSON]» та ПП «Обрій» і спірне майно було передане останньому. Статтею ст. 203 ЦК України, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3,4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Дослідженими доказами по справі підтверджується, що сторони домовились щодо істотних умов договору (обєкта продажу, ціни) та повністю виконали договір - ПП «Обрій» передало [PERSON] визначні договором обєкти, а [PERSON] сплатив обумовлену договором ціну. Зважаючи на вказане, та визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовної вимоги про визнання дійсним зазначеного договору купівлі-продажу. Оскільки договір визнано судом дійсним, то у визнанні за позивачем права власності на вказані об,єкти не має потреби, у звязку з відсутністю спору про право позивача на вказане нерухоме майно.

Outcome: partial