Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: м.Херсон, вул. Літейна (Ливарна), буд. 50, мотивуючи тим, що їй належить спірний житловий будинок, у якому зареєстрований відповідач, який є її онуком та з 2009 року у ньому не проживає, комунальні послуги не сплачує, витрат по утриманню будинком не несе. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2019 року задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків, судове засідання відкладено. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Зазначила, що відповідач у 2009 році поїхав до м. Миколаїв на навчання та більше не повертався. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач її мати, а відповідач - син, який поїхав в м. Миколаїв на навчання у 2009 році та більшен не повертався. В інтернеті бачила, що він одружився. Речі свої забрав ще у 2009 році коли нікого не було вдома, у нього є ключі, вселитись до будинку не намагався. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Відповідач не бажає спілкуватися ні з нею, ні зі своєю бабусею, уникає будь-яких контактів, коштів за комунальні послуги не надає. Суд, заслухав вступне слово позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Будинок F55 по вулиці Літейній у м. Херсоні належить на праві власності позивачеві [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.02.1995 р., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.10.2004 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно F5493528 від 18.11.2004 р. (арк. справи 6-8). Згідно довідки F170 від 18.08.2018 р. виданої головою органу самоорганізації населення квартального комітету F4, за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, буд. 55 зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (арк. справи 9). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімFї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обFєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач чи інші особи не чинили, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному будинку з 2009 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звFязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 15 травня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved