Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом просив визнати відповідача [PERSON] [INFO] такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. На обґрунтування поданого позову вказував, що перебував у шлюбі з відповідачем з 30 вересня 2000 р. і по 26 червня 2012 р.. 30 серпня 2004 р. у період шлюбу він отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS],[NUMBER]. З кінця 2011 р. відповідач у будинку не проживає у зв'язку з чим її слід визнати такою що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначав, що побоюється за будинок, оскільки відповідач схильна до отримання кредитів, а у разі несплати стягнення може бути звернено на будинок. Посилався на ст.ст.71-72 ЖК України за якими при тимчасовій відсутності наймача або членів його ім'ї за ними зберігається право жиле приміщення протягом 6-ти місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги на підставах викладених у позові. Відповідач позов не визнала. Пояснила суду, що перебував у шлюбі з позивачем у період якого був придбаний будинок [ADDRESS]. З 26 червня 2012 р. їхній шлюб є розірваний, але до кінця 216 р. вона періодично приїжджала до будинку, так як там мешкає її син, робила за власний кошт поточні ремонтні роботи, та необхідні прибирання. З 2017 р. позивач почав проживати з іншою жінкою та заборонив їй приїжджати. Також, посилалась на те, що після отримання будинку у серпні 2004 р. вони з позивачем добудовували його будівельними матеріалами які дала її мати. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі з 30 вересня 2000 р., щ було зареєстровано виконкомом Ставківської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№2, а 26 червня 2012 р. їхній шлюб був розірваний за рішенням Березівського районного суду Одеської області, справа 1504/879/212 р. 30 серпня 2004 р. Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області [PERSON] було видано свідоцтво [NUMBER] про право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], згідно даних по господарської книги є зареєстрованою у житловому будинку по [ADDRESS] з 29 листопада 2004 р.. Згідно довідки з Розквітівської сільської ради об'єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області [PERSON] є зареєстрованою але не проживає у будинку по [ADDRESS]. Вивчивши матеріли цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного. Як встановлено у судовому засіданні позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Також, у судовому засіданні встановлено, що позивач і відповідач перебували у шлюбі з 2000 р., який є розірваний за рішенням суду у 2012 р.. Крім цього судом встановлено, що відповідач є зареєстрованою, але не проживає у житловому будинку по [ADDRESS]. Як свідчить з поданого позову позивач просив визнати відповідача [PERSON] [INFO] такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на ст.ст.71-72 ЖК України, за якими при тимчасовій відсутності наймача або членів його ім'ї за ними зберігається право на жиле приміщення протягом 6-ти місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Виходячи з правового аналізу вказаних позивачем правових норм ЖК України слід зробити декілька висновків. По перше вказані норми ЖК України можуть бути застосовані, як підстава для визнання втративши право на проживання, лише особи, яка є або наймачем або членом його сім'ї. По друге на підставі вказаних норм ЖК України можливо визнати особу такою, що втратила право на проживання лише у житловому приміщенні яке відноситься до державного або громадського житлового фонду. При цьому під час звернення до суду позивачем не враховано: По перше позивач і відповідач є розлученими, тобто відповідач не відноситься до членів сім'ї наймача. По друге житловий будинок, по [ADDRESS], у якому є зареєстрованою, але не проживає відповідач є приватною власністю позивача. Отже, виходячи з наведеного позивачем вибраний невірний шлях для захисту своїх прав, у зв'язку з чим його права не підлягають судовому захисту, а поданий позов не може бути задоволений.

Outcome: dismissed