Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку № 40 по вул. Кооперативній смт. Комишани у місті Херсоні. За даною адресою також перебувають на реєстраційному обліку брат позивачки [PERSON]. Проте, з 1994 року відповідач у будинку не проживає, виїхав на інше постійне місце проживання та з цього часу до будинку не зявляється, місце його перебування невідоме. Знаходження відповідача на реєстраційному обліку у зазначеному будинку порушує права позивачки як власника. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 40 по вул. Кооперативній смт. Комишани у місті Херсоні. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не з» явився, надав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Крім того, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме судовими повістками за адресою місця реєстрації, проте вони не одноразово поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідач відсутній за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, \~- за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. \~ Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 15.01.2010 року, є власником житлового будинку № 40 по вул. Кооперативній смт. Комишани у м. Херсоні. Право власності зареєстровано ХБТІ 18.01.2010 року за реєстровим № 6725396. З довідки голови квартального комітету № 7 Виконавчого комітету Комишанської селищної ради м. Херсона від 04.09.2016 року вбачається, що за адресою: м. Херсон, см. Комишани, вул. Кооперативна, буд. 40, зокрема, перебуває на реєстраційному обліку [PERSON], але за даною адресою не проживає з 1994 року, що ні ким не оспорювалося. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила факт не проживання [PERSON] у будинку позивача тривалий час. Також зазначила, що особисті речі відповідача у будинку відсутні. При цьому, відсутність відповідача за місцем реєстрації підтверджується повідомленням Комишанської селищної ради від 30.08.2017 року за № 983/0219 з якого вбачається, що інформація щодо фактичного проживання [PERSON] у сільраді відсутні, за місцем реєстрації останній не перебуває. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, відсутністю будь-якої домовленістю між сторонами щодо користування спірним будинком, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved