Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28.09.2002 року по даний час. В період шлюбу за спільні кошти 09.06.2021 року, вони з відповідачем придбали 21/1000 частин в праві власності на комплекс нежитлових будівель, а саме Гараж Г - 1 за № 34, що розташований на території Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області на земельній ділянці кадастровий номер 7124982500:02:002:0948 в адмінмежах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Вона була присутня разом із відповідачем при передачі коштів продавцю - [PERSON] при укладанні правочину у нотаріуса, але жодних нотаріальних документів не підписувала та не була з ними ознайомлена, всі оригінали правочинів знаходились у відповідача. В листопаді місяці 2021 року відповідач повідомив їй, що фактично 09.06.2021 року були укладені не договори купівлі - продажу, а договори дарування. Вважає, що дана обставина порушує її права, оскільки позбавляє права на частку у спільному майні подружжя. А тому в зв`язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду та просить суд визнати удаваними договори дарування, а натомість були укладені договори купівлі-продажу. Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження від 07.12.2021 року розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилась, але на адресу суду надійшла заява від її представника, в якій розгляд справи просить розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але на адресу суду від нього надійшла заява, в якій розгляд справи просить провести без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа в судове засідання не з`явилась, але на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.09.2002 року, виданого Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, з 28.09.2002 року по даний час. 09.06.2021 року були укладені договори дарування, а саме: Договір дарування частки в праві власності на комплекс нежитлових будівель від 09.06.2021 р., посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2954; Договір дарування частки в праві власності на земельну ділянку від 09.06.2021 р., посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2955. Відповідно до розписки від 09.06.2021 р. даною [PERSON] , вона отримала 10173,16 грн. від [PERSON] в рахунок оплати вартості 21/100 частин в праві власності в комплексі нежитлових будівель. Відповідно до ч.1\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1\~ст. 717 ЦК України\~визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Таким чином, головна відмінність зазначених договорів полягає у тому, що договір дарування є безоплатним, тобто одна сторона вчиняє певні дії на користь другої без отримання певної винагороди за це. З точки зору закону право власності-це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користування і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що укладений між відповідачами договір дарування є удаваними, оскільки сторони насправді уклали договір купівлі-продажу. Відповідно до\~статті 235 ЦК України\~удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони\~\~умисно оформляють правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі\~статті 235 ЦК України\~має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин (висновок Верховного Суду України у постанові від 07 вересня 2016 року в справі № 6-1026 цс 16). Якщо правочин, який насправді вчинено суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним має довести: 1) факт укладення правочину, що є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин ніж тих, що передбачені насправді вчинених правочинів, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Таким чином, оскільки відповідно до ч. 1 ст.\~202, ч. 3 ст.\~203 ЦК України\~головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з`ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на вищевикладене, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, а також їх достатність та взаємозв`язок, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи ту обставину, що між відповідачем та третьою особою фактично був укладений договір купівлі-продажу, що підтверджується розпискою третьої особи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved