Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом яким, просив суд, винести рішення про стягнення з відповідача суму боргу відповідно розписки, а також суму боргу згідно індексу інфляції та 3% річних від основної суми боргу, оскільки добровільно останній відмовляється виконувати взяті на себе обов'язки та у визначений строк борг не повернув. Позивач в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутність. Позов підтримує та жодних заперечень стосовно заочного розгляду справи не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і завчасно повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Жодного клопотання про відкладення слухання справи або клопотання про слухання справи у його відсутність не адресу суду не надходило, в зв'язку з чим і на підставі положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалено проводити слухання справи в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідно ним правовідносини. 10 січня 2013 року відповідач отримав від позивача кошти в сумі 9200 гривень, остаточною датою повернення боргу сторонами домовлено 5 жовтня 2013 року. Даний факт посвідчено розпискою, яка міститься в матеріалах справи з підписом відповідача, як зазначено в розписці (а.с.6). Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості з індексом інфляції та сумою заборгованості у розмірі 3% річних, відповідно до чинного законодавства. Сума заборгованості в розмірі 9200 гривень; індекс інфляції в розмірі 119,60 гривень; 3% річних від простроченої суми в розмірі 92 гривні. Загальна сума заборгованості в розмірі 9411,60 гривень. В свою чергу, відповідач добровільно до цього часу борг позивачу не повернув, в зв'язку з чим, останній вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача вищезазначену суму коштів в судовому порядку. Отже, оскільки відповідачем сума позики вчасно позивачу не повернута, та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов'язаний сплати крім основної суми боргу, індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми боргу на користь позивача, суд дійшов висновку, про задоволення позову в частині стягнення боргу за розпискою. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сто п'ятдесят гривень на правову допомогу, суд вирішує, відмовити на підставі наступного. За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката). Тобто оплата повинна підтверджуватися фінансовими документами. Таких фінансових документів, які вимагає закон, позивач суду не надала і їх у справі немає. Зазначені правовідносини врегульовані наступним нормативними актами. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначних родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На позичальника покладається обов'язок передбачений ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Отже, враховуюче вищевикладене, та те, що відповідач добровільно умови договору не виконав, кошти позивачу вчасно не повернув, що потягнуло за собою створення боргу, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, дані обставини порушують права позивача, які в свою чергу підлягають судовому захисту, суд дійшов висновку, про задоволення позову в частині стягнення основного боргу та боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми боргу. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу, суд відмовляє, оскільки даний факт, позивачем документально не підтверджений. Але, враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, з відповідача, слід стягнути на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог на підставі положень ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial