Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS], який був придбаний на підставі договору дарування від 29.11.2004 року, в якому з 27.09.2005 року зареєстрований [PERSON]. Відповідач чинить насильство в сім`ї, що підтверджується постановами Куйбишевського районного суду м. Донецька про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності тим самим перешкоджає користуватися власністю, що суттєво порушує її права як власника. У зв'язку з вищевикладеним просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS], зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби у Донецькій області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та висилити його з будинку [ADDRESS]. 04.01.2014 року представником позивача подана заява про уточнення первісних позовних вимог, якою уточнено позовні вимоги, а саме просить зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби у Донецькій області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS], висилити [PERSON] з будинку [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області в судове засідання не з'явилась, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], відповідно до договору дарування, зареєстрованому в реєстрі за №2-3451, посвідченого державним нотаріусом П'ятої донецької нотаріальної контори Сафроновою Н.Л., на праві власності належить будинок [ADDRESS]. Згідно до домової книги в будинку [ADDRESS], [PERSON], [INFO] зареєстрований за вказаною адресою з 22.09.2005 року. Постановами Куйбишевського районного суду м. Донецька від 14.06.2011 року, 25.08.2011 року, 11.03.2013 року, 27.03.2012 року, 03.07.2013 року, 09.08.2013 року [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ст. 185 КУпАП, ч. 2 ст. 154 КУпАП. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Положеннями ст. 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, [PERSON] систематично порушує правила соціалістичного співжиття, чим робить неможливим для позивача проживання з ними в одному будинку. Крім того, факт реєстрації та проживання відповідача, [PERSON], в буд. [ADDRESS], сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача, [PERSON], у користуванні власністю. Тому, суд приходить до висновку, що наявність реєстрації та мешкання відповідача, [PERSON] в будинку, який належить на праві приватної власності [PERSON] обмежує її у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження власністю, тому позовні вимоги в частині виселення [PERSON] з будинку [ADDRESS] підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Частиною 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки, питання про зняття з реєстраційного обліку відносяться до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial