Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та аліментів на повнолітню дитину на період навчання, мотивуючи тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є троє дітей: повнолітня [PERSON], [INFO], та неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти потребують додаткових витрат, зокрема на розвиток здібностей: англійська мова, танцювальний гурток, відвідування логопеда та інші освітні послуги, які позивач не в змозі сама оплатити. Оскільки діти часто хворіють, позивач доглядає за ними та не має стабільного заробітку. На даний час сторони разом з дітьми проживають в одній квартирі, оскільки переїхати з дітьми на іншу квартиру позивач немає можливості. Також позивач [PERSON] хворіє на цукровий діабет та стоїть на обліку, має ускладнення внаслідок цієї хвороби, почуває себе незадовільно, та потребує лікування, постійного контролю та діагностики. Чоловік на даний час допомагає не регулярно. Діти в більшості на матеріальному утриманні позивача. Оскільки в добровільному порядку сторонами не узгоджено суму аліментів, у звязку з наведеним просила суд стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення ними повноліття, стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в сумі 1000грн. щомісячно на період її навчання до досягнення 23-річого віку та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов частково заперечив, надав довідку про свої доходи, та просив суд стягувати з нього аліменти в передбаченому законом розмірі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ГЮ № 018483 (а.с.10). Від шлюбу у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою, та неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.18,19,20). Позивач зазначила, що тимчасово не працює, хворіє на цукровий діабет, що підтверджується копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.14). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, і спроможний платити аліменти на утримання дітей. Згідно копії довідки про доходи [PERSON], він працює у ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» на посаді менеджера, та загальна сума його доходу за період з червня 2017 року по листопад 2017 року становить 17495,25грн. Як вбачається з копій виписок із медичних карт амбулаторного (стацінароного) хворого (а.с.15,16), неповнолітні [PERSON] та [PERSON] хворіють. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати неповнолітніх дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дітей у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 950 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 27 листопада 2017 року до досягнення ними повноліття. Крім цього у відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Повнолітній дочці [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, є студенткою 1 року навчання (бюджет без надання стипендії) денної форми навчання факультету іноземних мов спеціальності 035 Філологія (переклад англійської, китайської українською), що підтверджується копією довідки Державного закладу Південноукраїнський національний педагогічний університет [PERSON] (а.с.13), у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має таку допомогу надавати, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на її утримання на час навчання. Крім зазначених обставин, суд враховує, що навчання дитини є бюджетне, повнолітня дитина сторін навчається на денній формі навчання та не може самостійно себе утримувати, обов'язок обох батьків щодо утримання дітей, наявність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, та вважає, що заявлений позов в цій частині слід також задовольнити частково та визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 27.11.2017 року та до закінчення її навчання у Державному закладі Південноукраїнський національний педагогічний університет [PERSON] Міністерства освіти і науки України, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 640 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191, 199 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial