Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила звільнити з-під арештів та заборон на відчуження, автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору,номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: № [NUMBER], який належить [PERSON]. Уточнивши позовні вимоги просила звільнити з-під арештів та заборон на відчуження, накладених постановами Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відносно [PERSON], автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: № [NUMBER], який їй належить та скасувати заходи по забезпеченню позову, застосовані ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-591/10 від 4 березня 2010 року шляхом зняття арешту з рухомого майна, яке належало [PERSON] та яке належить [PERSON], а саме: - автомобіль MITSUBISHI PAJERO, чорного кольору, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: № [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30 березня 2015 року між ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» (який є правонаступником прав та обов'язків ПАТ «КРЕДОБАНК») та [PERSON] було укладено Договір №18-03/2015 відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив позивачу всі права вимоги за Кредитним договором №52/07-Ф від 19.09.2007 року, а також ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив, а позивач набула права та обов'язки належні ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» згідно Договору застави № 57/07/Ф-3 від 19.09.2007 року. Також, на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2015 року по справі № 203/4720/15-ц право власності на автомобіль MITSUBISHI PAJERO, колір - чорний, шасі (кузов, рама, коляска) - [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], тип Т3 - легковий-універсал-В, зареєстрований РП РЕВ 2-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, 19.09.2007 року, визнано за [PERSON]. В момент перереєстрації вказаного автомобіля виявилось, що Кіровським ВДВС міста Дніпропетровська у виконавчих провадженнях та ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-591/10 від 4 березня 2010 року про забезпечення позову, були накладені арешти, які перешкоджають їй зареєструвати право власності на рухоме майно. Таким чином, накладення арештів порушує законні права позивача як власника автомобіля, щодо вільного розпорядження майном. Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.09.2007 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 52/07-Ф. Відповідно до п.п. 2.1. кредитного договору ВАТ «КРЕДОБАНК» видав Відповідачу кредит у сумі 204925 грн. на строк до 18.09.2014р., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ВАТ «КРЕДОБАНК» і [PERSON] 19.09.2007р. уклали договір застави № 57/07/Ф-3. Згідно з п. 1.1 договору застави [PERSON] надав в заставу автомобіль MITSUBISHI PAJERO, колір - чорний, шасі (кузов, рама, коляска) - [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], тип Т3 - легковий-універсал-В, зареєстрований РП РЕВ 2-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, 19.09.2007 року. Предмет застави належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого РП РЕВ 2-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, 19.09.2007 року. Даний договір застави був посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В., та зареєстрованим в реєстрі № 2098. Також, 30 березня 2015 року між ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» (який є правонаступником прав та обов'язків ПАТ «КРЕДОБАНК») та позивачем було укладено договір №18-03/2015 відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив Позивачу всі права вимоги за Кредитним договором № 52/07-Ф від 19.09.2007 року, а також ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив, а позивач набув права та обов'язки належні ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» згідно Договору застави № 57/07/Ф-3 від 19.09.2007 року. Даний договір про відступлення прав за договором застави був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В, та зареєстрованим в реєстрі № 468. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2015 року по справі №203/4720/15-ц право власності на автомобіль MITSUBISHI PAJERO, колір - чорний, шасі (кузов, рама, коляска) - [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], тип Т3 - легковий-універсал-В, зареєстрований РП РЕВ 2-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, 19.09.2007 року, визнано за позивачем. Судом встановлено, що постановами Кіровського ВДВС міста Дніпропетровська у виконавчих провадженнях від 21.07.2010 року та від 11.01.2014 року та ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-591/10 від 4 березня 2010 року, були накладені арешти на автомобіль MITSUBISHI PAJERO, колір - чорний, шасі (кузов, рама, коляска) - [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], які перешкоджають позивачу зареєструвати право власності на рухоме майно. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законним підставах. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших сторін, які беруть участь у справі. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині звільнення майна з-під арешту, накладеного органами державної виконавчої служби, оскільки обставини, викладені позивачем у позові, віднайшли своє підтвердження. Стосовно скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-591/10 від 4 березня 2010 року, суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч.4 ст.154 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Ухвала за наслідками розгляду даної заяви може бути переглянута в апеляційному порядку, згідно п.2 ч.1 ст.293 ЦПК України. Оскільки ст.154 ЦПК України визначено інший порядок зняття арешту з майна, ніж пред'явлення позовних вимог у позовному провадженні, окрім цього, повноваженнями зі скасування ухвал та рішень судів першої інстанції наділені лише суди вищих інстанцій, суд першої інстанції не може скасувати ухвалу іншого суду першої інстанції, так як не наділений такими повноваженнями. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок відповідача, пропорційно задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial