Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вона з травня 2000 року проживала однією сім'єю з відповідачем без укладення шлюбу, та мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Стверджує, що на даний час вони з відповідачем разом не проживають. Зазначає, що вона з дитиною бажає поїхати на відпочинок до Російської Федерації для відвідування родичів у місті Батайськ Ростовської області, для чого необхідний дозвіл відповідача, однак він останнім часом уникає зустрічі з нею, спекулює дитиною та в категоричній формі відмовляє у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. Просить суд визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої [PERSON], [INFO], безпідставною; надати дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON], [INFO], за кордон строком на один рік у супроводі матері - [PERSON], без згоди батька - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі та про вирішення спору на розсуд суду. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області (а.с.8), [PERSON] народилась [INFO]; батьки - [PERSON], громадянин України, та [PERSON], громадянка України, про що виконкомом Світлодарської міської ради м.Дебальцеве Донецької області 1 серпня 2002 року зроблено відповідний актовий запис №67. Позивач проживає та зареєстрована у [ADDRESS] Згідно з відомостями позовної заяви, дитина проживає з матір'ю-позивачем. Відповідач до жовтня 2003 року був зареєстрований у [ADDRESS], 28 жовтня 2003 року знятий з реєстрації у гуртожитку без відмітки у паспорті за клопотанням Вуглегірської ТЕС (а.с.16). На даний час місце його реєстрації та проживання суду не відоме. У судові засідання відповідач викликався оголошенням у друкованих засобах масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження. Відповідно до статей 7, 15 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією «Про права дитини», а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. За положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до абз.3 ч.3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктами 2, 4, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, передбачено оформлення проїзного документа дитини на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За наявності заперечень одного із батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном, а надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування суперечить вимогам чинного законодавства, а тому числі і положенням статей 141, 153, 157 Сімейного кодексу України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків стосовно виховання дитини, чим фактично позбавив батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що вказуючи у позовній заяві про наміри відвідати з неповнолітньою донькою родичів у місті Батайську Ростовської області Російської Федерації, позивач не подає доказів проживання родичів у цьому місті, а у прохальній частині позовної заяви просить надати дозвіл на виїзд за кордон, без визначення конкретної держави та конкретного часового проміжку; позивач не обґрунтовує та не підтверджує належними доказами необхідність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька строком на один рік. Звертає на себе увагу також те, що позивач просить визнати безпідставною відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої, однак доказів такої відмови не представила, як вказано у позовній заяві засоби зв'язку з відповідачем їй не відомі, так як і місце його фактичного перебування. При цьому, відсутність згоди не свідчить про наявність відмови. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed