Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила: 1) встановити факт належності [PERSON], померлій 02 квітня 2013 року, наступних правовстановлюючих документів: - Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Нв № 009946 від 22.05.1998 року, що підтверджує набуття нею у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,3281 га за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Королівка, вулиця Рахівнича, 66, - договору купівлі-продажу від 18.03.1998 року, укладеного та Товарній біржі «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» за реєстровим № 39-Н98, зареєстрованого у КП «Новомосковське МБТІ Дніпропетровської області» 19.03.1998 року, що підтверджує набуття нею у приватну власність житлового будинку № 66 по вулиці Рахівнича в селі Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області. 2) визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), право власності на домоволодіння № 66 по вулиці Рахівнича в селі Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 02.04.2013 року, яке складається з: житлового будинку літ. А загальною площею 59,8 кв.м., та житловою площею 31,3 кв.м., що складається з: приміщення 1 сіни загальною площею 3,8 кв.м.; приміщення 2 ванна загальною площею 2,8 кв.м.; приміщення 3 передпокій загальною площею 14,0 кв.м.; приміщення 4 кімната загальною і житловою площею 7,5 кв.м.; приміщення 5 кімната загальною і житловою площею 8,3 кв.м.; приміщення 6 кімната загальною і житловою площею 15,5 кв.м; приміщення 7 кухня загальною площею 7,9 кв.м. разом загальною площею 59,8 кв.м., жилою 31,3 кв.м., та наступних господарських будівель і споруд: літ. Б- л. кухня гараж площею 64,7 кв.м., літ. В- сарай площею 56,1 кв.м., літ. Г- погріб площею 7,5 кв.м., літ. Д- сарай площею 29,9 кв.м., літ. Є- вбиральня площею 10 кв.м., № 1- ворота 5,6 м., № 2- хвіртка 1,4 м., № 3- паркан 36,3 м. 3) визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), право власності на земельну ділянку загальною площею 0,3281 га розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королівка, вул. Рахівнича, 66, яка складається з двох земельних ділянок: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,250 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0781 га, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 02 квітня 2013 року. 4) визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 02 квітня 2013 року, на наступну велику рогату худобу: корову за кличкою «Травка», [INFO], породи Українська червона степова,та приплід від даної худоби: теличку за кличкою «Ляля» віком 2 роки, яка має походження від корови «Травка» четвертого отелення; корову за кличкою «Квітка», [INFO], породи Українська червоно-ряба молочна та приплід від даної худоби: теличку за кличкою «Рижа» віком 1 рік, яка має походження від корови «Квітка» другого отелення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 квітня 2013 року померла рідна сестра позивача - [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу Сторубель). Протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, позивач звернулася до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Також з заявою про прийняття спадщини звернувся й відповідач, [PERSON], пасинок [PERSON] Він не визнає право позивача на спадщину та утримує в себе правовстановлюючі документи на спадкове майно, чим позбавив позивача можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. [PERSON] того протягом цього строку, рідний син [PERSON] - [PERSON], подав до зазначеної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини своєї матері на користь позивача. 21 січня 2014 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] на її квартиру. До спадкового майна також входила домашня худоба та домоволодіння і земельна ділянка розташовані: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Королівка, вул. Рахівнича, 66. Але в правовстановлюючих документах на вищезазначене майно допущені описки та виправлення без відповідних застережень: в Договорі купівлі-продажу від 18 квітня 1998 року вищезазначеного домоволодіння було російською мовою зазначено: «с. Королево,ул. Рахивныча» в ньому буква «р» містить ознаки виправлення, в Державному акті на право приватної власності на землю від 22 травня 1998 року помилково зазначено назву вулиці, а саме: замість «Рахівнича» було помилково зазначено «Рахівнична». Коли позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначене домоволодіння та земельну ділянку, нотаріусом було відмовлено. [PERSON] описок в правовстановлюючих документах підставою відмови зазначено ще й те, що Договір купівлі-продажу від 18 квітня 1998 року вищезазначеного домоволодіння укладений на біржі та не посвідчений нотаріально, хоча і був зареєстрований в БТІ. Оскільки [PERSON] не визнає право на спадщину, позивач позбавлена можливості отримати дублікати правовстановлюючих документів та зареєструвати право власності за померлою особою чи внести зміни в реєстраційні справи на підставі рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судовому засіданні з урахуванням смерті [PERSON] відповідача замінено на спадкоємця [PERSON] [PERSON], виключивши останнього зі складу третіх осіб. Відповідач - [PERSON] подав зустрічну заяву, в якій просив: 1) встановити факт проживання [PERSON], [INFO], разом зі спадкодавцем, [PERSON], померлим 20 вересня 2014 року, однією сімєю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини; 2) визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 20 вересня 2014 року, на наступне майно: 1/4 частину домоволодіння № 66 по вулиці Рахівнича в селі Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 02 квітня 2013 року, яке складається з: житлового будинку літ. А загальною площею 59,8 кв.м., та житловою площею 31,3 кв.м., що складається з приміщення 1 сіни загальною площею 3,8 кв.м.; приміщення 2 ванна загальною площею 2,8 кв.м.; приміщення 3 передпокій загальною площею 14,0 кв.м.; приміщення 4 кімната загальною і житловою площею 7,5 кв.м.; приміщення 5 кімната загальною і житловою площею 8,3 кв.м.; приміщення 6 кімната загальною і житловою площею 15,5 кв.м; приміщення 7 кухня загальною площею 7,9 кв.м. разом загальною площею 59,8 кв.м., жилою 31,3 кв.м., та наступних господарських будівель і споруд: літ. Б- л. кухня гараж площею 64,7 кв.м., літ. В- сарай площею 56,1 кв.м., літ. Г- погріб площею 7,5 кв.м., літ. Д- сарай площею 29,9 кв.м., літ. Є- вбиральня площею 10 кв.м., № 1- ворота 5,6 м., № 2- хвіртка 1,4 м., № 3- паркан 36,3 м; 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,3281 га розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королівка, вул. Рахівнича, 66, яка складається з двох земельних ділянок: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,250 га та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0781 га.; 3) 1/4 частину корови за кличкою «Травка», [INFO], породи Українська червона степова, та 1/4 частину приплоду від даної худоби: теличку за кличкою «Ляля» віком 2 роки, яка має походження від корови «Травка» четвертого отелення; 4) 1/4 частину корови за кличкою «Квітка», [INFO], породи Українська червоно-ряба молочна та 1/4 частину приплоду від даної худоби: теличку за кличкою «Рижа» віком 1 рік, яка має походження від корови «Квітка» другого отелення. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 січня 1988 року між матірю відповідача за первісним позовом - [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу Сторубель) [PERSON], та вітчимом - [PERSON] укладено шлюб. З цього часу відповідач за первісним позовом, його мати, його вітчим та рідний син вітчима - [PERSON], стали проживати разом однією сімєю. [PERSON] та [PERSON] належало домоволодіння № 66 по вулиці Рахівничій в с. Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області, а також земельна ділянка на якій розташовано зазначене домоволодіння та велика рогата худоба. Все зазначене майно набуто ними під час перебування в шлюбі. 06 жовтня 2011 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину вищезазначеного майна. [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, адже вони постійно проживали разом зі спадкодавцем на день його смерті, кожен по 1/4 частині вищезазначеного майна. 02 квітня 2013 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини вищезазначеного домоволодіння, з яких: 1/2 частина зазначеного майна належала їй як частка в майні подружжя; 1/4 частина зазначеного майна належала в порядку ч.3,5 ст.1268 ЦК України, після смерті її чоловіка - [PERSON], померлого 06 жовтня 2011 року. Мати залишила заповіт на імя своєї рідної сестри - [PERSON]. Після смерті матері, [PERSON], прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Відповідач за первісним позовом подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті матері на користь [PERSON]. 20 вересня 2014 року під час розгляду справи в суді помер [PERSON] Заповіту він не залишив. Жодного родича в нього не має. Жодна особа з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] до нотаріуса не зверталася. Після його смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину зазначеного майна, яка належала йому в порядку ч.3, 5 ст.1268 ЦК України після смерті його батька (чоловіка матері відповідача за первісним позовом), [PERSON], померлого 06 жовтня 2011 року. Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини відповідач за первісним позовом до нотаріальної контори не звертався, адже був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавцем більше пяти років до дня відкриття спадщини, а тому відповідно до ч.3,5 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину та відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування в четверту чергу. 23 червня 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 20 вересня 2014 року, проте отримав відмову через не доведення родинних відносин між [PERSON] та померлим. Факт постійного проживання та спільної реєстрації разом зі спадкодавцем підтверджується довідками виданими виконкомом Миколаївської сільської ради, а також буде підтверджений показами свідків. [PERSON], претендує відразу на все спадкове майно, а тому не визнає право [PERSON] на спадкування 1/4 частини спадкового майна, крім того відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому відповідач за первісним позовом позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права. В судовому засіданні представник позивачів та позивач підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Заперечили проти зустрічного позову. Відповідач в судовому засіданні визнав первісний позов частково, заперечив проти права позивача на 1/4 частину майна. Треті особи до суду не з`явились. Згідно заяв, отриманих судом, просили розглядати справу за їх відсутності. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю з 1998 року. Вказали, що [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання ставилися один до одного, як до рідних братів. Мали спільний бюджет, не сварилися, допомагали один одному та батькам. Підтримували один одного. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 січня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб /т.1 а.с.136/. 18 березня 1998 року [PERSON] придбала нерухоме майно будинок, розташований за адресою: «Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Королево, вул. Рахивныча, 66» (мовою оригіналу). Договір зареєстровано ТБ «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» за № 39-Н98. Право власності на означений будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королево, вул. Рахівнича, 66. зареєстровано в КП «Новомосковське МБТІ» 19 березня 1998 року за № 11 /т.1 а.с.13-14/. У відповідності до технічного паспорту на домоволодіння від 10 березня 1998 року, власником домоволодіння, розташованого за адресою: с. Королево, вул. Рахівнича, 66. є [PERSON] /т.1 а.с.17-19/. 22 травня 1998 року згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв009946, на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради народних депутатів № 11/105 від 14 листопада 1997 року, [PERSON] набула у власність земельну ділянку площею 0,3281 га, розташовану за адресою: с. Королево, вул.Рахівнича, 66 Миколаївської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення підсобного господарства 0,0781 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9946 /т.1 а.с.20/ 06 жовтня 2011 року помер [PERSON] /т.1 а.с.226/, батько [PERSON] /т.1 а.с.126/. Згідно з довідкою Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради № 1805 від 01 листопада 2013 року [PERSON], [INFO], проживав без реєстрації в с. Королівка, вул. Рахівнича, 66, Новомосковського району Дніпропетровської області з 1998 року по день смерті 06 жовтня 2011 року з дружиною [PERSON], сином [PERSON] та з 2001 року з [PERSON] /т.1 а.с.39/. Доказів на підтвердження наявності осіб, які звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] суду не надано. 02 квітня 2013 року померла [PERSON] /т.1 а.с.23/ - рідна сестра [PERSON] та рідна мати [PERSON] /т.1 а.с.24, 25, 27-28, 29, 30, 31/. У відповідності до довідки Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради №1008 від 03 липня 2013 року [PERSON], [INFO], проживала без реєстрації в с. Королівка, вул. Рахівнича, 66, Новомосковського району Дніпропетровської області по день смерті 02 квітня 2013 року з 2001 року з сином [PERSON] та з березня 1998 року з [PERSON] /т.1 а.с.39/. У відповідності до паспорту на велику рогату худобу: корову за кличкою «Травка», [INFO], породи Українська червона степова належить [PERSON] /т.1 а.п.40/. Корова за кличкою «Квітка», [INFO], породи Українська червоно-ряба молочна належить [PERSON] /т.1 а.п.40/. У відповідності до спадкової справи після смерті [PERSON] /а.с.103-159/, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини 12 квітня 2013 року звернулась [PERSON], також 12 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини після [PERSON] на користь [PERSON] 16 липня 2013 року до нотаріуса звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою нотаріуса від 07 грудня 2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] через відсутність доказів на підтвердження встановлення факту родинних відносин між ним та померлою. Постановою нотаріуса від 31 січня 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та спадковий будинок, розташовані за адресою: вул. Рахівнича, 66, с. Королівка, Новомосковського району Дніпропетровської області через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: «Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Королево, вул. Рахивныча, 66» (мовою оригіналу), зареєстрованого ТБ «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» за № 39-Н98. [PERSON] того, в правовстановлюючих документах на вищезазначене майно допущені описки та виправлення без відповідних застережень: в Договорі купівлі-продажу від 18 квітня 1998 року вищезазначеного домоволодіння російською мовою зазначено: «с. Королево, ул. Рахивныча» буква «р» містить ознаки виправлення, в Державному акті на право приватної власності на землю від 22 травня 1998 року помилково зазначено назву вулиці, а саме: замість «Рахівнича» помилково зазначено «Рахівнична». Згідно копії інвентарної справи домоволодіння, розташоване за адресою: вул.Рахівнича, 66, с. Королівка, Новомосковського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі продажу зареєстрований за [PERSON] /т.1 а.с.180-195/. У відповідності до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо реєстрації права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Рахівнича, 66, с. Королівка, Новомосковського району Дніпропетровської області /т.1 а.с.204-205/. 20 вересня 2014 року [PERSON] помер /т.2 а.с.6/. Спадкова справа після смерті [PERSON] станом на 23 квітня 2015 року не заводилась /а.с.30/. Листом нотаріуса від 23 червня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність доказів на підтвердження родинних відносин з померлим. Розглядаючи питання щодо належності спадкодавцю домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Рахівнича, 66, с. Королівка, Новомосковського району Дніпропетровської області суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно з роз'ясненнями Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Водночас, реєстрація КП «Новомосковське міжміське бюро технічної інвентаризації» за відповідачем права власності на спірну нерухомість на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на березень 1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004р. за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно ст.ст. 242, 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст.ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч.1 ст.128 ЦК України (1963р.)), а у відповідності зі ст.153 ЦК України (1963 р.) договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як убачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належної продавцю на праві власності житлової квартири. Сторонами усі умови за договором виконані. Згідно з п. 2 вищевказаного договору відчужувана нерухомість продана позивачу за 21400,00 грн. які отримані Продавцем від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог ст.237 ЦК України, суду не надано. Договір в наступному зареєстровано органом, який на момент його вчинення здійснював державну реєстрацію права власності у відповідності до Указу Президента України від 09 грудня 1997 № 1342/97. Водночас, ч.2 ст.47 ЦК УРСР передбачалось, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Доказів того, що правочин є недійсним оскільки угоду не виконано повністю або частково суду не надано внаслідок чого спадкодавець набув належним чином право власності на майно. Щодо права спільної сумісної власності, то нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинного на час придбання майна передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ст.22). При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (ст.23). Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном (ст.24). В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (ст.28). Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу (ст.29). За таких обставин, суд вважає, що оскільки домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Рахівнича, 66, с. Королівка, Новомосковського району Дніпропетровської області придбано 18 березня 1998 року, земельна ділянка за Державним актом на право приватної власності на землю набута 22 травня 1998 року для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, тобто в період, під час якого [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, означене нерухоме майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і належало їм у рівних долях, тобто по 1/2 частині кожному. Щодо факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного. Відповідно п. 6 ч. 1, ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як свідчить укладений договір купівлі продажу, 18 березня 1998 року [PERSON] придбала у [PERSON], що проживає за адресою: [INFO] нерухоме майно будинок, розташований за адресою: «Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Королево, вул. Рахивныча, 66» (мовою оригіналу - російською). Договір зареєстровано ТБ «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» за № 39-Н98. Право власності на означений будинок зареєстровано в КП «Новомосковське МБТІ» 19 березня 1998 року за № 11, та згідно якого реєстрація проведена щодо будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королево, вул. Рахівнича, 66. У відповідності до технічного паспорту на домоволодіння від 10 березня 1998 року, власником домоволодіння, розташоване за адресою: с. Королево, вул. Рахівнича, 66. є [PERSON] Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Королево, вул. Рахівнича, 66. 22 травня 1998 року згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв009946, на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради народних депутатів № 11/105 від 14 листопада 1997 року, [PERSON] набула у власність земельну ділянку площею 0,3281 га, розташовану за адресою: с. Королево, вул.Рахівнича, 66 Миколаївської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення підсобного господарства 0,0781 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9946 /т.1 а.с.20/. Згідно адміністративно територіального устрою Новомосковського району Дніпропетровської області, на території Новомосковського району Дніпропетровської області знаходиться с. Королівка, із органом місцевого самоврядування - Миколаївська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, яке містить вул.Рахівнича. [PERSON] адміністративно-територіальна одиниця не містить. За таких обставин є всі підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], померлій 02 квітня 2013 року: на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Нв № 009946 від 22.05.1998 року, належала на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0,3281 га за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Королівка, вулиця Рахівнича, 66; на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 1998 року, укладеного та Товарній біржі «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» за реєстровим № 39-Н98, зареєстрованого у КП «Новомосковське МБТІ Дніпропетровської області» 19 березня 1998 року, на праві приватної власності належав житловий будинок № 66 по вулиці Рахівнича в селі Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області. [PERSON] того, про належність означених документів свідчать і довідки Миколаївської сільської ради, які підтверджують проживання [PERSON] в означеному домоволодінні, розташованому на відповідній земельній ділянці, матеріали інвентаризаційної справи домоволодіння, згідно яких домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Рахівнича, 66, с. Королівка, Новомосковського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі продажу зареєстроване за [PERSON] /т.1 а.с.180-195/. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] більше п`яти років до часу відкриття спадщини, то у відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз'яснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. З СК України, про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільними побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов'язки. Аналізуючи викладене, з урахуванням наявних у справі довідок Миколаївської сільської ради, пояснень свідків, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] проживав із [PERSON] однією сім'єю, як брати не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, встановлення факту проживання необхідне заявнику для реалізації спадкових прав, іншого порядку встановлення означеного факту немає. Щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1262 ЦК України встановлює, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Ст.1267 ЦК України встановлює, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1, 5 ст.1273, ч. 2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. За таких обставин, вбачається, що після смерті [PERSON] 06 жовтня 2011 року, його частку у спільному сумісному майні на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняли в порядку спадкування за законом дружина [PERSON], (1/2 частку від 1/2 частки спільної сумісної власності) та рідний син - [PERSON] (1/2 частку від 1/2 частки спільної сумісної власності), які не оформили своїх спадкових прав. Право на спільної сумісної або спільної часткової власності за життя [PERSON] та [PERSON] не визначалось. Після смерті [PERSON] 05 квітня 2013 року єдиним спадкоємцем першої черги є рідний син останньої - [PERSON], який відмовився від своєї частки у спадщині [PERSON] на користь спадкоємця другої черги [PERSON] [PERSON] має право на 1/4 частину спільного сумісного майна, яке фактично прийняте після смерті [PERSON] [PERSON], з урахуванням відсутності поділу майна та реєстрацію останнього на [PERSON] [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку четвертої черги спадкування за законом, та який подав заяву про прийняття спадщини та отримав відмову. Внаслідок викладеного [PERSON] має право на 3/4 частини спірного майна, належного за життя подружжю [PERSON] та [PERSON] та яке станом на момент смерті останньої було зареєстроване за [PERSON]Л, а [PERSON] має, відповідно, право на 1/4 частину. Відтак, первісний позов в частині нерухомого майна підлягає задоволенню частково, а зустрічний в цій же частині підлягає задоволенню в повному обсязі. Стосовно вимог первісного та зустрічного позовів щодо визнання права власності на велику рогату худобу: корову за кличкою «Травка», [INFO], породи Українська червона степова, та приплід від даної худоби: теличку за кличкою «Ляля» віком 2 роки, яка має походження від корови «Травка» четвертого отелення; корову за кличкою «Квітка», [INFO], породи Українська червоно-ряба молочна та приплід від даної худоби: теличку за кличкою «Рижа» віком 1 рік, яка має походження від корови «Квітка» другого отелення, суд зазначає, що матеріали справи свідчать про належність тварин корови за кличкою «Травка», [INFO], породи Українська червона степова корови за кличкою «Квітка», [INFO], породи Українська червоно-ряба молочна [PERSON] за паспортами великої рогатої худоби /а.с.198, 200/. Відтак позовні вимоги та зустрічний позов в цій частині задоволенню не підлягають, як не підлягають задоволенню і вимоги щодо приплоду від даних корів на підставі ст.180, 189 ЦК України. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial