Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила надати [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] до країн Чехія, Польща та Німеччина в період з 17 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року включно; надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проїзних документів на тимчасовий виїзд за кордон України у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] до країн Чехія, Польща та Німеччина в період з 17 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року включно; а також згідно уточнених позовних вимог просила надати [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд в період з 14 листопада 2017 року по 27 листопада 2017 року за кордон України до держави Ізраїль у супроводі тренера [PERSON] без супроводу батьків: [PERSON] та [PERSON], та без згоди батька [PERSON]; надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проїзних документів на тимчасовий багаторазовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в період з 14 листопада 2017 року по 27 листопада 2017 року за кордон України до держави Ізраїль у супроводі [PERSON] без супроводу батьків: [PERSON] та [PERSON], та без згоди батька [PERSON]; надати [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд в період з 28 листопада 2017 року по 04 грудня 2017 року за кордон України до держави Білорусь у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON]; надати гр. [PERSON] дозвіл на виготовлення проїзних документів на тимчасовий багаторазовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в період з 28 листопада 2017 року по 04 грудня 2017 року за кордон України до держави Білорусь у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вона має малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. 07 вересня 2005 року рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що її донька [PERSON] з чотирьох років займається художньою гімнастикою та є ученицею Комунального позашкільного навчального закладу спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву з гімнастики художньої Дніпропетровської міської ради. Тренери школи покладають великі надії на її доньку [PERSON], перелік та графік міжнародних турнірів та змагань, у яких вони планують її участь, вже відомий більш ніж за два роки уперед. З метою досягнення спортивних цілей та розвитку спортивної кар'єри, доньці позивача [PERSON] необхідна можливість виїжджати за кордон для участі у змаганнях. У листопаді 2017 року в Ізраїлі пройдуть змагання «R.G. OPEN INTERNATIONAL CHAMPIONSHIP - EILAT 2017» та EILAT GRAND-PRIX-2017 у зв'язку з чим з 14 листопада 2017 року по 27 листопада 2017 року участь в даних змаганнях [PERSON] заявлена КПНЗ СДЮШОР з гімнастики художньої м.Дніпро. Для того, щоб представити країну та збірну України на цих змаганнях донька позивача має мати можливість виїзду за межі України у супроводі тренера [PERSON]. Також позивач зазначає, що у листопаді - грудні 2017 року в Білорусі пройдуть змагання з художньої гімнастики на призи Олімпійської Чемпіонки [PERSON], а саме з 28 листопада 2017 року по 04 грудня 2017 року, у яких участь [PERSON] також заявлена КПНЗ СДЮШОР з гімнастики художньої м.Дніпро. Для того, щоб представити країну та збірну України на цих змаганнях донька позивача повинна мати можливість виїзду за межі України у її супроводі. Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно відмовляється в наданні дозволу для виїзду їхньої доньки за кордон, чим фактично ставить хрест на її професійному майбутньому та подальшому розвитку у гімнастиці. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року позовні вимоги позивача в частині надання [PERSON], [INFO], дозволу на тимчасовий виїзд за кордон у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] до країн Чехія, Польща та Німеччина в період з 17 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року включно, а також надання [PERSON] дозволу на виготовлення проїзних документів на тимчасовий виїзд за кордон України у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] до країн Чехія, Польща та Німеччина в період з 17 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року включно залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України у зв'язку з подачею позивачем до суду заяви про залишення позову в даній частині без розгляду. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказує, що [PERSON] навчається в СШ №23 та за інформацією відповідача має велику кількість пропусків через спортивні змагання. Що стосується досягнень в професійному спорті, то відповідачу відомо, що в цьому році спортивні досягнення доньки нижче ніж очікувалося позивачем та тренерами, всього лише 11 місце на кубку Дерюгіної в Києві, 9 місце на чемпіонаті України серед кандидатів в майстри спорту 2002-2004 року народження. Представник відповідача [PERSON] зазначає, що Настя дуже негативно реагує на отримані нею низькі бали у змаганнях, зайняті низькі місця на них, а прагнення присвятити себе у тренерській роботі у цьому віці не є свідомим, оскільки вона ще дитина. Та обставина, що донька відповідача є кандидатом майстру спорту вже є спортивним досягненням для неї. Представник відповідача [PERSON] також зазначив, що позивач не вказує скільки часу витрачає дитина на тренування, адже вона займається спортом шість днів на тиждень, два рази на день і майже всі останні роки. Взагалі не зрозуміло яким чином звання майстра спорту з художньої гімнастики зробить дитину щасливою, оскільки спортивна кар'єра гімнасток закінчується в ранньому віці, та не зрозуміло чи буде збережено здоров'я. Крім того, представник відповідача [PERSON] вказує не те, що позивачка в судовому засіданні надала для ознайомлення відповідачу довідку про власний сукупний щомісячний дохід за місцем роботи, який становить 4500 грн. за наявності у неї двох неповнолітніх дітей. Сама дитина власного джерела заробітку не має, інших доказів щодо фінансової спроможності забезпечити утримання дитини як за кордоном, так і те, що фінансові витрати щодо вивезення дитини в подальшому не призведуть до порушення нормальних умов утримання та виховання дитини позивачем не надано. Також представник відповідача [PERSON] зауважив на тому, що позивач повідомила, що застрахувала дитину від нещасних випадків, але ні відповідачу, ні його представнику невідомі умови, предмет та розмір такого страхування. Враховуючи викладене, представник відповідача [PERSON] наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог позивача, перш за все в інтересах самої дитини [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила ухвалити рішення на користь позивача та пояснила, що [PERSON] є дуже обдарованою і гідна представляти інтереси України в змаганнях міжнародного рівня, такий досвід їй піде тільки на користь. Життя дитини застраховано, в школі дитина має дуже добрі оцінки, гімнастикою займається з великим задоволенням, а тому, на думку третьої особи [PERSON], є всі передумови, окрім згоди відповідача, щоб дитина взяла участь в міжнародних змаганнях. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON], [INFO], є донькою сторін по справі (а.с.6). Відповідно до довідки № 74 від 23 серпня 2017 року, встановлено, що [PERSON], [INFO], тренується у Комунальному позашкільному навчальному закладі «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву з гімнастики художньої» Дніпровської міської ради (а.с.49). Згідно довідки Комунального позашкільного навчального закладу «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву з гімнастики художньої Дніпровської міської ради» №115 від 02 жовтня 2017 року, [PERSON] направляється для участі у Міжнародному турнірі та Гран-Прі у м.Єйлат (Ізраїль), згідно Міжнародного календаря змагань на 2017 рік, в період з 15 листопада 2017 року по 27 листопада 2017 року, у супроводі тренера - [PERSON], а також для участі у Міжнародному турнірі на призи Олімпійської Чемпіонки [PERSON], який буде проходити у м.Мінськ (Республіка Білорусь), згідно Міжнародного календаря змагань на 2017 рік, в період 27 листопада 2017 року по 04 грудня 2017 року (а.с.36). В судовому засіданні встановлено, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини. З клопотання Дніпропетровської міської Федерації з гімнастики художньої за вих.№ №20/10-1 від 20 жовтня 2017 року, встановлено, що [PERSON] з чотирьох років займається художньою гімнастикою, є Чемпіонкою України серед кандидатів у майстри спорту (КМС) у групових вправах 2016, Переможницею V Спартакіади школярів України 2016 серед КМС, бронзовою призеркою Чемпіонату України з індивідуальної першості 2015, 1 розряд, срібна призерка Чемпіонату України у групових вправах 2015, 1 розряд, бронзова призерка Чемпіонату України у групових вправах 2013, багаторазова чемпіонка Дніпропетровської області з індивідуальної першості та групових вправах, багаторазова переможниця міжнародних та всеукраїнських турнірів, бронзова призерка Всеукраїнського турніру в рамках Кубка Дерюгіної 2017, Член збірної команди Дніпропетровської області з 2011 року, резерв юнацької збірної України з 2015 року, член юнацької збірної України з 2017 року (а.с.48). Так, згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України закріплено обов'язок батьків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Вирішуючи пред'явлені позовні вимоги суд враховує, що участь неповнолітньої [PERSON] у змаганнях та її перебування за кордоном разом з матір'ю, тренером та іншими дітьми жодним чином не призведе до зміни режиму спілкування дитини з відповідачем, порядку участі у вихованні дитини, а також до зміни звичного соціального, культурного, мовного середовища дитини, тобто не вплине негативно на питання, пов'язані з її подальшим життям, розвитком і вихованням. З огляду на наведене, суд встановив, що виїзд дитини за межі України повністю відповідає інтересам дитини, жодних обставин, які б свідчили про можливе порушення прав дитини, судом не встановлені, а тому суд дійшов висновку, що заявлений позов в частині надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд в період з 14 листопада 2017 року по 27 листопада 2017 року за межі України до держави Ізраїль без згоди батька [PERSON] та надання дозволу на тимчасовий виїзд в період з 28 листопада 2017 року по 04 грудня 2017 року за межі України до держави Білорусь у супроводі позивача без згоди батька [PERSON] є обґрунтованим. Твердження представника відповідача [PERSON] щодо ненадання позивачем доказів наявності фінансової можливості утримувати дитину за кордоном на час та після поїздки суд не приймає до уваги, з огляду на те, що судом встановлено, що дитина за кордоном буде брати участь у змаганнях та її перебування за кордоном разом з тренером та іншими дітьми здійснюється за рахунок коштів спонсорів та спортивних організацій. Позовні вимоги в частині надання дитині дозволу на тимчасовий виїзд в період з 14 листопада 2017 року по 27 листопада 2017 року за кордон України до держави Ізраїль у супроводі тренера [PERSON] без супроводу батьків, надання [PERSON] дозволу на виготовлення проїзних документів на тимчасовий багаторазовий виїзд неповнолітньої дитини в період з 14 листопада 2017 року по 27 листопада 2017 року за кордон України до держави Ізраїль у супроводі [PERSON] без супроводу батьків та без згоди батька та надання дитині дозволу на виготовлення проїзних документів на тимчасовий багаторазовий виїзд неповнолітньої дитини в період з 28 листопада 2017 року по 04 грудня 2017 року за кордон України до держави Білорусь у супроводі матері без згоди та супроводу батька задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Так, нормами п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, визначено порядок виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не передбачено окремої вимоги розгляду в судовому порядку питання щодо надання дозволу на тимчасовий виїзддитини за межі України в супроводі окремо визначених осіб, у даному випадку тренера [PERSON], враховуючи, що позивач згодна на уповноваження такої особи на супровід її дитини під час здійснення виїзду за кордон за умови наявності рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини з України без згоди та супроводу батька. Суд враховує, що у випадку наявності такого рішення позивач вільна уповноважити будь-яку особу на власний розсуд в супроводі якої буде здійснений виїзд дитини за межі України. Також діючим законодавством не передбачено розгляду в судовому порядку питання щодо надання дитині чи особі, з якою дитина буде у супроводі під час виїзду з України, дозволу на виготовлення проїзних документів на виїзд за межі України. Крім того, в судовому засіданні позивач та представник позивача також не змогли пояснити, на виготовлення яких саме проїзних документів на виїзд неповнолітньої дитини вони не зможуть отримати дозвіл у випадку наявності рішення про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пред'явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.20,64).

Outcome: partial