Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 01 липня 1989 року його батько [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на 3/4 жилого будинку в с. Загайпіль вул. 1 Травня, 1. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ дане свідоцтво зареєстроване в реєстровій книзі № 1 під реєстровим №1 реєстраційний № 26918428. 26 квітня 1991 року його батько [PERSON] помер. Вказує, що оскільки він проживав з батьком на день його смерті, то прийняв спадщину та набув право власності на спадкове майно. Позивач вказує, що після смерті його батько заповіту не залишив, і він одержав право на спадкування за законом. З часу відкриття спадщини, позивач вказує, що вступив в управління та володіння спадковим майном: 3/4 жилого будинку в с. Загайпіль вул. 1 Травня, 1, оскільки був зареєстрований за цією адресою та постійно там проживав на момент смерті батька. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 3/4 частки: житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Загайпіль, вул. 1 Травня, 1 Коломийського району Івано-Франківської області. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів викладених в позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що 3/4 частки: житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Загайпіль, вул. 1 Травня, 1 Коломийського району Івано-Франківської області, належало на праві власності [PERSON], про що йому виконкомом Коломийської районної ради видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок (а.с.8). 29 квітня 1991 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-НМ № 284244 від 29 квітня 1991 року( а.с. 7). З свідоцтва про народження серія ІІ-НМ №302952 виданого Загайпільською сільською радою Коломийського району, [PERSON] [INFO] вбачається , що він являється сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів виданої Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 02.08.2016 р. №56531, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, за померлим [PERSON] зареєстровано 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с.9). Відповідно до довідок виданих Загайпільською сільською радою 29.06.2017 року №№237,238, 239 на момент смерті батька [PERSON], який помер 04.05.1991 р. разом з ним проживали: [PERSON] дружина, померла 08.06.2010 р., [PERSON] син, помер 13.07.2007 р., [PERSON] син, помер 29.08.2014 р., [PERSON] син. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом Загайпільської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] [INFO] зареєстрований в [INFO] з 07.08.2002 року по даний час. [PERSON], який помер, дійсно проживав в [INFO] із 01.11.1979 року по день смерті(а.с.18-20). Однак державним нотаріусом [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 26). Відповідно до повідомлення державного нотаріуса [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 26 квітня 1991 року, відкрита спадкова справа №273/2016. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 392, 1216, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved