Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.09.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Шлюбні відносини між ними припинені, на даний час позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач проживає окремо, він припинив спілкування з позивачем та з дитиною. Вихованням сина не займається, коштів на його утримання не надає. Позивач самостійно не може належним чином матеріально утримувати дитину, якій необхідно харчування, одежа як для дорослої людини. Крім того, необхідно надавати кошти в фонд школи(ремонт, охорона). До того ж позивач за свої кошти купує дитині зошити, канцелярське приладдя. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості відносно порядку сплати та розміру ана утримання сина. Враховуючи викладене позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення до суду. Позивач - [PERSON] не з'явилась, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) було зареєстровано шлюб (а.с.6). Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за №146 та видане відповідне свідоцтво (а.с.7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення». Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні не має, позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про доцільність визначення розміру аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач не позбавлена можливості у разі зміни матеріального стану відповідача звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а також про стягнення додаткових витрат, пов'язаних із необхідністю придбання ліків та забезпечення літнього відпочинку дитини у спеціалізованих санаторно-курортних закладах у зв'язку із станом здоров'я. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат і вважає за необхідне стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved