Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 188 881,44 гривень завданої матеріальної шкоди в порядку регресу та судових витрат. Позов мотивує тим, що між позивачем та [PERSON] 26 грудня 2011 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-01-16-300003008, предметом якого було страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з експлуатацією забезпеченого наземного транспортного засобу автомобіля KIA Sorento д.р.н. [NUMBER]. 26 серпня 2012 року на 327 км автодороги Львів-Рава-Руська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу та автомобіля KIA Sportage д.р.н. [NUMBER], під керуванням відповідача та з вини останнього, що підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2012 року. 25 вересня 2012 року позивачем на підставі вищеназваного договору було виплачено 238 881,44 гривень страхового відшкодування. Звернення до відповідача про досудове врегулювання спору, останнім було проігнороване. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення позовних вимог позивач посилається на статті 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». В судовому засіданні представник позивача Бондарук І.Ю., яка діяла на підставі довіреності від 12 грудня 2013 року № 24-2014 позов підтримала, пояснення надала аналогічним викладеним в ньому, просила його задовольнити. Крім того, відносно розстрочення рішення суду не заперечила. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і заявив клопотання про розстрочення виконання рішення суду у зв'язку з великою сумою заборгованості та його матеріальним становищем. Просить розстрочити рішення суду шляхом сплати суми боргу рівними частинами у розмірі 7 870,06 гривень щомісячно, строком на два роки. Представник відповідача [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 4 лютого 2013 року позов визнав, клопотання про розстрочку виконання рішення суду підтримав і просив його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та [PERSON] 26 грудня 2011 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-01-16-300003008, предметом якого було страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з експлуатацією забезпеченого наземного транспортного засобу автомобіля KIA Sorento д.р.н. [NUMBER]. Вигодонабувачем по договору було публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (а.с. 4-6). З постанови Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2012 року вбачається, що відповідач 26 серпня 2012 року о 20 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем KIA Sportage д.р.н. [NUMBER] на ділянці автодороги сполученням Львів-Рава-Руська між населеними пунктами с. Гряда с. Грибовичі Жовківського району Львівської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями KIA Sorento д.р.н. [NUMBER] (під керуванням [PERSON].), Deawoo Lanos д.н.р. [NUMBER] (під керуванням [PERSON].), Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] (під керуванням [PERSON].), спричинивши пошкодження вказаним автомобілям. На час розгляду справи вищеназвана постанова суду неоскаржена та не скасована, а тому є чинною. Стаття 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалену постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11895 від 25 вересня 2012 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля KIA Sorento д.р.н. [NUMBER], з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 238 881,44 гривень (а.с. 17-59). З розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу № 132747575-1 від 5 листопада 2012 року та страхового акту № 132747575-1 від 5 листопада 2012 року вартість матеріального збитку та сума проведених виплат становить 238 881,44 гривень (а.с. 61-63). З платіжного доручення № 37992 від 7 листопада 2012 року вбачається, що позивачем перераховано філії Волинське обласне управління АТ Ощадбанк м. Луцьк 238 881,44 гривень страхового відшкодування (а.с. 65). Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Позивач звертався до відповідача з вимогами про відшкодування шкоди, однак така не відшкодована (а.с. 66, 67, 71). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що шкода, заподіяна відповідачем, відшкодована позивачем в розмірі 238 881,44 гривень, внаслідок чого до позивача перейшло право зворотної вимоги по сплаті страхового відшкодування. Враховуючи суму позовних вимог і визнання позову відповідачем, з останнього слід стягнути в користь позивача 188 881,44 гривень. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення понесені позивачем судові витрати в розмірі 1 888,81 гривень. Згідно з ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У відповідності до п. 37 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. У разі задоволення заяви в ухвалі суду, крім відомостей, передбачених статтею 210 ЦПК, зазначається строк дії відстрочки (розстрочки), а при наданні розстрочки, крім того, розмір періодичних платежів, які підлягають стягненню для погашення присудженої суми. Межі дії відстрочки (розстрочки) можуть бути визначені не лише датою, але й настанням якоїсь події (зміна матеріального становища відповідача, видужання тощо). З матеріалів справи вбачається, що позивач має на утриманні малолітню дитину [INFO] та беручи до уваги розмір задоволених позовних вимог і думку представника позивача, яка не заперечила щодо розстрочки виконання рішення суду, суд приходить до переконання про задоволення клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, шляхом сплати відповідачем 188 881,44 гривень щомісячно рівними частинами в розмірі 7 870,06 гривень, строком два роки (двадцять чотири місяці), починаючи з наступного місяця за місяцем в якому рішення набрало законної сили.

Outcome: approved