Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку під [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок під [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку з 14.07.2010 року, але не проживає в житловому приміщенні майже 6 років без поважних причин. Сторони по справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але у 2013 році позивач розірвала відносини з відповідачем, тому на даний час їй не відоме його місцезнаходження, так як вона не підтримує жодних стосунків з відповідачем. На даний час особистих речей відповідача в будинку не має. Позивач звернулась до суду з вищевказаною заявою з метою зняття відповідача з реєстрації, так як в зазначеному будинку відповідач не проживає, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення та його реєстрації у вказаному будинку створює позивачці перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 40). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, шляхом надіслання ухвал та судових повісток, також судом було здійснено оголошення про виклик особи на веб-порталі судової влади України, але відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 21, 26, 30, 35, 37). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2003 року серії ВАС № 886834, зареєстрованого в реєстрі за № 816 та угоди від 31.10.2003 року серії ВАО № 276932, зареєстрованої в реєстрі № 1441, належить житловий будинок під [ADDRESS] (а.с. 7, 8). Відповідно до довідок виданих виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 874 від 06.03.2019 року та № 875 від 06.03.2019 року вбачається, що позивачка мешкає в житловому будинку [ADDRESS] разом зі своїми дітьми - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10). Відповідно до довідок виданих виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 876 від 06.03.2019 року та № 877 від 06.03.2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з серпня місяця 2013 року не проживає за вказаною адресою (а.с. 11, 12), що підтверджується також актом складеним та підписаним депутатом В. Дальницької сільської ради Біляївського району Одеської області - Ткаченко Г.П. та сусідами від 06.03.2019 року (а.с. 13). Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , таким, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача в житловому будинку доведено належними і допустимими доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1).

Outcome: approved