Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до Синельниківського міськрайонного суду з вище зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 1971 року позивач разом з чоловіком [PERSON] стали проживати в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Ключі, домову книгу, технічний паспорт на будівлю їм надала [PERSON]. З 1971 року вони добросовісно, відкрито та безперервно володіли житловим будинком, розташованим за вищевказаною адресою. Провели газове опалення, повністю оплачували комунальні платежі за газ та електроенергію по теперішній час. [INFO] року чоловік [PERSON] помер. На даний час позивач продовжую користуватись цим будинком разом з сином [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 1172 від 09.10.2018 року, виданої КП «Синельниківське МБТІ» житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] за інвентаризовано на [PERSON]. Право власності на вищевказане нерухоме майно в Синельниківському МБТІ станом на 31.12.2012 рік (до вступу в дію ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) не зареєстровано. Первинна інвентаризація проводилась станом на 1960 рік. Станом на 27.09.2018 рік на вищевказаній земельній ділянці розташовані: А-1 житловий будинок ( з цегли) загальною площею 58.6 кв.м., житловою 43.4 кв.м., Б-1 сарай (з шлакоблоку); Г-1 літня кухня (з шлакоблоку); В-1 гараж (з цегли); П-1 погріб (з цегли) №1-2 огорожа (штахет). Інвентаризаційна вартість вищезазначеного будинку складає - 177519 (сто сімдесят сім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 00 коп. Протягом всього часу володіння будинком позивач впевнилася, що на майно не претендують інші особи, так як ніхто і ніколи не заявляв своїх прав на житловий будинок, і добросовісно володіє будинком протягом 47 років. Просить визнати за нею [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), право приватної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку набувальної давності. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно ч.1ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З 06.03.1971 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], про що Луб'янською с/радою Синельниківського району Дніпропетровської області, 06.03.1971 року зроблено відповідний актовий запис №1(а.с.12). Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 27.09.2018 року та довідки № 1172 від 09.10.2018 року, виданої КП «Синельниківське МБТІ» - житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS], за інвентаризовано на [PERSON]. Право власності на вищевказане нерухоме майно в Синельниківському МБТІ станом на 31 12 2012 рік (до вступу в дію ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) не зареєстровано. Первинна інвентаризація проводилась станом на 1960 рік. Станом на 27.09.2018 рік на вищевказаній земельній ділянці розташовані: А-1 житловий будинок ( з цегли) загальною площею 58.6 кв.м., житловою 43.4 кв.м., Б-1 сарай (з шлакоблоку); Г-1 літня кухня (з шлакоблоку); В-1 гараж (з цегли); П-1 погріб (з цегли) №1-2 огорожа (штахет)(а.с.7-10). Зі свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції від [INFO] року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року( а. с.13). З довідки виданої квартальним комітетом №27 15.09.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], з 06.08.1971 року. Разом з нею проживає син [PERSON] 1975 р.н.(а.с.11). Згідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При вирішенні цього спору суд враховує наступне: задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно яке не має власника. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт добросовісного заволодіння позивачем [PERSON] нерухомим майном: житловим будинком ( з цегли) загальною площею 58.6 кв.м., житловою 43.4 кв.м., Б-1 сарай (з шлакоблоку); Г-1 літня кухня (з шлакоблоку); В-1 гараж (з цегли); П-1 погріб (з цегли) №1-2 огорожа (штахет), що розташований за адресою: [ADDRESS], а також те, що позивач відкрито, безперервно володіє цим нерухомим майном понад десять років. Тобто, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved