Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить встановити факт належності [PERSON] 33/100 частин домоволодіння [ADDRESS] та визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на вказані частини домоволодіння після смерті її матері [PERSON] В судове засідання позивач не з'явилась, натомість подала до суду письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати без своєї присутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача надав до суду письмову заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову. Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора явку свого представника у судове засідання не забезпечила, проте звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі її представника. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2014р. визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], право власності на 33/100 частин домоволодіння, [ADDRESS], які складаються з житлового будинку бет. літ. Б-1 загальною площею 32,9 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м.; прибудови б-1 площею - 7,4 кв.м., В - літної кухні площею - 11,7 кв.м., в - навісу, площею - 6,5 кв.м., Д - погрібу з шийкою площею 11,5 кв.м., Ж - сараю площею 6,6 кв.м., И - вбиральні, площею 1,2 кв.м., № 3-4,6 споруди, № 1-11,І - споруди в загальному користуванні (а.с.17-21). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1992 (а.с.8). Враховуючи вищевказане рішення суду, яке набрало чинності 13.01.2015р., суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 33/100 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. [PERSON] наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач є донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.31). Позивач прийняла спадщину після померлої матері, оскільки 15.07.2015р. у передбачені ЦК України строки звернулась до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (з.а.с.42). Суд зазначає, що матеріали спадкової справи не містять заяв та відомостей про звернення інших осіб про прийняття спадщини або відмови від неї після померлої [PERSON], а на момент її смерті ніхто постійно з нею не проживав. За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Водночас, постановою державного нотаріуса Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 05.04.2016р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.47). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту її права як спадкоємця шляхом визнання за нею права власності на 33/100 частин домоволодіння розташованого у [ADDRESS]. Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту належності [PERSON] померлої [INFO], частини спірного домоволодіння, оскільки такого роду вимоги фактично є вимогами про визнання права власності за померлою особою.

Outcome: partial