Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, яка знаходиться в м. Луцьку по вул. Загородній, 4/51. У вказаній квартирі вона проживає разом з синами [PERSON], [PERSON], дочкою [PERSON] Також у вказаній квартирі зареєстрований відповідач. Вказує, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2012 року, участі в її утриманні приймає і вона змушена сплачувати за нього комунальні платежі. З врахуванням наведеного, просить визнати його таким, що втратив право користування житлом та зняти з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча був повідомлений про час і місце розгляду справи. А тому, зі згоди позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як зясовано в судовому засіданні, співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно договору обміну жилих приміщень від 05.12.1995 року (а.с. ). З довідки про склад сімї від 08.06.2017 року, виданої відділом ведення Реєстру територіальної громади Луцької міської ради, вбачається, що за адресою: м. Луцьк, вул. Загородня, 4/51 зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). При цьому, як слідує з пояснень позивача та повідомлення Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області від 29.05.2017 року, відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: м. Луцьк, вул. Загородня, 4/51 не проживає на протязі останніх пяти років (а.с. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Крім того, із свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №032394 від 04.08.1997 року, [PERSON], яка є одним із співвласників згаданої квартири, померла 03.08.1997 року (а.с. ) і доказів про наявність чи відсутність спадкоємців після її смерті суду не представлено. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач всупереч ст.60 ЦПК України не представила суду належних, допустимих і достатніх доказів того, що відповідач втратив право на користування спірним жилим приміщенням, не проживає у ньому тривалий період часу, а тому, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. При цьому, судом неодноразово зверталась увага позивача та їй розяснювались права і обовязок доказування тих обставин, на які вона посилається, однак суду не представлено беззаперечних доказів в обґрунтування заявлених вимог. Єдине повідомлення з поліції про проведену перевірку з цього приводу не може слугувати безумовним доказом відсутності відповідача як члена сімї без поважних причин у згаданому житлі понад один рік та втрату інтересу до нього.

Outcome: dismissed