overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником житлового будинку №58 по вул. Попудренко в м. Дніпрі на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 02.07.1996 року. У зазначеному будинку, крім позивача, його дружини [PERSON] та онука [PERSON] зареєстрована відповідач по справі, яка з 2011 року в будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в будинку немає. У звязку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втрати право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації. Позивач в судове засідання не зявився, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення, про що надав письмову заяву. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі Свідоцтва про право приватної власності від 02.07.1996 рокуналежить житловий будинок №58 по вул. Попудренко в м. Дніпрі. Відповідно до довідки про склад сімї у даному будинку зареєстровані: позивач по справі - власник, [PERSON]. [INFO], дружина позивача, [PERSON]. [INFO], онук позивача, та відповідач по справ, донька позивача. Відповідач по справі, не проживає з 2011 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в будинку немає, що підтверджується пояснювальними записками сусідів [PERSON] та [PERSON], затверджених головою квартального комітету №27. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником житлового будинку №85 по вул. Робспєра в м. Дніпрі на підставі рішення виконавчого комітету про затвердження акту прийняття індивідуального житлового будинку. У зазначеному будинку, крім позивача, зареєстрований відповідач по справі, який з 2007 року в будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає. У звязку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення, про що надав письмову заяву. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої приватної власності від 07 жовтня 1958 року,належить житловий будинок №85 по вул. Робспєра в м. Дніпрі. Відповідно до довідки про склад сімї у даному будинку зареєстровані: позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON]. Відповідач по справі, не проживає з 2007 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає, що підтверджується актом обстеження домоволодіння від 15.05.2017 року, який складено та підписано представником квартального комітету №5. Згідно ч.2 ст.. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2006 року. У зазначеному будинку, крім позивача та [PERSON] зареєстрований відповідач по справі, [PERSON], який з травня 2016 року в будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщеннямта зняття з реєстрації. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення, про що надав письмову заяву. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Євчук І.Л.належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї у даному будинку зареєстровані: позивач по справі - [PERSON], [PERSON], та відповідач по справі - [PERSON]. Відповідач по справі не проживає з червня 2016 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає, що підтверджується довідкою обстеження домоволодіння від 21.08.2017 року, який складено та підписано головою квартального комітету №10. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації у вказаному житловому приміщенні. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.2017 року. У зазначеному будинку, крім позивача та [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відповідач по справі, який з 2002 року в будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення, про що надала письмову заяву. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.2017 рокуналежить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї у даному будинку зареєстровані: позивач по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідач по справі - [PERSON]. Відповідач по справі, не проживає з 2002 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає, що підтверджується актом обстеження домоволодіння від 10.04.2017 року, який складено та підписано представником квартального комітету №19. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що йому на підставі спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], а саме: 1/3 частина на підставі договору довічного утримання від 29.09.2014 року укладеного з [PERSON] та 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.06.2007 року. Інша 1/3 частина зазначеної квартири належить[PERSON]. У зазначеній квартирі, крім позивача та [PERSON] зареєстрований відповідач по справі, [PERSON], який з січня 2014 року в квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартині немає. У звязку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення, про що надав письмову заяву. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Треті особи в судове засідання не зявилися, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], а саме: 1/3 частина на підставі договору довічного утримання від 29.09.2014 року, укладеного зі [PERSON] та 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.06.2007 року. Інша 1/3 частина зазначеної квартири належить[PERSON]. Відповідно до довідки про склад сімї у даній квартирі зареєстровані: позивач по справі [PERSON], [PERSON], та відповідач по справі [PERSON]. Відповідач по справі не проживає з січня 2014 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.10.2016 року та 23.06.2017 року, який складено та підписано головою ОК «ЖБК №170 «ВОДИТЕЛЬ». Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

позивач звернувся суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11 травня 1996 року, який був зареєстрований Боратинською сільською Радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 01. За час подружнього життя у них народилось четверо дітей: 23.01.1997 року син - Дмитро, 31.08.1998 року син [PERSON], 10.11.2001 року син [PERSON] та 28.11.2011 року син [PERSON]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати. До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.05.1996 року, який зареєстрований Боратинською сільською Радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 01. (а.с. 3 ). За час подружнього життя у них народилось четверо дітей: 23.01.1997 року син - Дмитро, 31.08.1998 року син [PERSON], 10.11.2001 року син [PERSON] та 28.11.2011 року син [PERSON]. (а.с. 4, 5, 6, 7 ). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~ жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про\~ побудову\~ сімейних відносин між собою\~ та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік\~ зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина\~\~ зобовязана\~ утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік\~ відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування\~ до припинення шлюбних\~ відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена\~ Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому,\~ що шлюб може бути розірвано\~ в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї\~ стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного, подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Спору про розподіл майна на даний час немає. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

позивач звернувся суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 01.06.2013 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №. 174 При цьому позивач вказує, що сімейне життя почало погіршуватись, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення ніж ними шлюбних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем припинено. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають спільну дитину- доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій позовні вимоги визнав та просив шлюб розірвати. Повно з'ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.06.2013 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис № 174. Від шлюбу сторони мають спільну дитину- доньку [PERSON], [INFO] , свідоцтво про народження : серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сім'я існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати, так як причини які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

позивач звернувся суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 02.03.2012 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 62. При цьому позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, їх відносини почали погіршуватися, що у кінцевому результаті призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем припинено. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Враховуючи викладене, повно з'ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.03.2012 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис № 62. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сім'я існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати, так як причини які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

позивач звернувся суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 07.06.2003 року у Міському відділі державної реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 649. При цьому позивач вказує, що сімейне життя не склалося, з квітня 2016 року вони не спілкуються, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають спільну дитину- сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій позовні вимоги визнав та просив шлюб розірвати. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно з'ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.06.2003 року у Міському відділі державної реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис № 649. Від шлюбу сторони мають спільну дитину- сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження : Серія [NUMBER] від 18.03.2006 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сім'я існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати, так як причини які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

позивач звернувся суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 09.07.2011 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 258. При цьому позивач вказує, що спільне життя не склалося, у відповідача вже є інша сім»я. Від шлюбу сторони мають спільну дитину- доньку [PERSON]»ю Сергіївну, [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій позовні вимоги визнала та просила шлюб розірвати. Повно зясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.07.2011 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис № 258. Від шлюбу сторони мають спільну дитину- доньку [PERSON]»ю Сергіївну, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження : Серія І-ВЛ № 163430 від 10.10.2011 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сімя існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати, так як причини які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сімї стали неможливими.

Outcome: approved