Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що згідно договору купівлі продажу квартири ВАР №341571 від 03 жовтня 2003 року, а також згідно з витягом №1880304 про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02 листопада 2003 року, їй на праві приватної власності належить вищезазначена квартира. Син позивача - відповідач, за згодою позивача 23 квітня 2010 року був зареєстрований у спірній квартирі, і до кінця липня 2014 року постійно проживав в цій квартирі. Позивач зауважує, що наприкінці липня 2014 року відповідач добровільно, повідомивши телефоном про свій виїзд до Білорусі, забрав свої речі і залишив квартиру, та з того часу відповідач в квартирі не проживає, жилим приміщенням не користується. Позивач зазначає, що відповідач в оплаті комунальних послуг і витратах на утримання будинку і прибудинкової території участі не брав, протягом трьох років в квартирі і будинку не зявлявся. Місце перебування або фактичного проживання відповідача позивачу невідоме. Також позивач зазначає, що комунальні послуги по квартирі, а саме з опалення, вивозу побутового сміття, а також витрати на утримання будинку і прибудинкової території вона сплачує за відсутнього понад три роки відповідача. На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Додатково позивач зазначила, що відповідач виїхав до Білорусі разом зі своєю дружиною, його місце проживання їй не відомо, спілкується з ним лише по Скайпу. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач, на підставі договору купівлі продажу квартири від 03 жовтня 2003 року, є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.11). Відповідно до довідки № 207 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14 грудня 2017 року, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Також довідкою, наданою підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській областівід 20 грудня 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], з 23 квітня 2010 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.21). У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є донькою позивача та сестрою відповідача, зазначила, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], відповідач проживав зі своєю дружиною. Однак в 2014-2015 роках він зібрав свої речі та добровільно виїхав з квартири у звязку з переїздом до Республіки Білорусь, де він проживає і працює по цей час. Свідок [PERSON] зазначив, що є другом відповідача, та пояснив, що відповідач проживав за місцем реєстрації, але з ким саме йому невідомо. Приблизно два рази на тиждень вони зустрічалися у звязку з чим йому відомо, що у 2014 році відповідач добровільно виїхав до Республіки Білорусь. Свідок з відповідачем підтримують спілкування і по цей час, відомості стосовно чинення перешкод відповідачу у користуванні квартирою йому не відомі. Копією акту про непроживання особи від 02 грудня 2017 року, встановлено, що відповідач за адресою: [ADDRESS], з кінця липня - серпня 2014 року не проживає (а.с.5). Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з нього на користь позивача підлягає\~стягненню сума судового збору у\~розмірі 640 грн.

Outcome: approved