Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом , в якому просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку за період з 09.09.2014р. по 23.10.2017р. за 783 робочих днів в розмірі 167 283,50 грн. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належно, заперечень суду не надав. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. З 06.06.2012 року по 11.09.2013 року [PERSON] працювала на посаді в.о. доцента кафедри суспільних і політичних дисциплін у Державному вищому навчальному закладі «Київський університет управління та підприємництва». 11.09.2013 року була звільнена у зв'язку із закінченням строку трудового договору, за п. 2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом від 29.08.2013 року № бЗ-з (а.с.6). У своїх вимогах посилається на те, що при звільненні остаточного розрахунку на день звільнення не відбулося, що є порушенням ст. 116 КЗпП України, згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 14.05.2014 року рішенням Подільського районного суду м. Києва ( суддя В.В. Гребенюк) задоволено позовну заяву [PERSON], стягнуто з ДВНЗ «КУУП» суму заборгованості при звільненні, суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за період з 12.09.2013 р. по 10.12.2013 р.) та стягнуто компенсацію за спричинену моральну шкоду . 06.08.2014 року рішенням Апеляційного суду м. Києва рішення Подільського райсуду м. Києва віл 14 травня 2014 року змінено, зменшений розмір моральної шкоди з 3000,00 грн. до 500,00 грн., в іншій частині рішення залишено без змін. 09.09.2014 року Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві виконало рішення Апеляційного суду м. Києва та провело безспірне списання коштів за виконавчими листами Подільського райсуду про стягнення заборгованості при звільненні, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні (за період з 12.09.2013 р. по 10.12.2013 р.), компенсації за спричинену моральну шкоду. Проведено 09.09.2014р. шляхом списання коштів з рахунку відповідача на особовий рахунок позивача у ПАТ КБ «Надра» : 5377,67 грн. заборгованість при звільненні, 9973,12 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП та ст. 116 КЗпП виплата працівникові його середнього заробітку проводиться за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто по 09 вересня 2014 року. На цій підставі позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, по день виплати боргу. 22.12.2014 р. рішенням Подільського районного суду м.Києва ( суддя Неганова Н.В.) задоволено позов, стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.12.2013 р. по 08.09.2014 р. в розмірі 28516,89 грн. та моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Отже, як встановлено в судовому засіданні, існує рішення суду про стягнення середнього заробітку за час затримки - до фактичного розрахунку з позивачем, але воно не виконується. Повторне стягнення за час затримки розрахунку при звільненні не передбачено, і статтями 116, 117 КЗпП України, на які посилається позивач, не регулюються питання щодо невиконання рішення суду, що стало підставою для звернення з даним позовом. А тому вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню. Позивач не позбавлена права звернутись в суд в порядку Розділу УІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Outcome: dismissed