Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що її матері - [PERSON] (дошлюбне прізвище Стасюк) [PERSON], яка померла 08.02.2009 року, належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Черемхів, вул. 1 травня, ( перейменовано на Коновальця), 2 Коломийського району Івано-Франківської області. Позивач звернулась до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 07.03.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по тій причині, що право власності на майно колгоспного двору підтверджується лише на голову двору, зокрема на [PERSON] (д.п Стасюк) [PERSON], а щодо іншого члена двору [PERSON], який проживав в дворі на час ліквідації колгоспних дворів і на час смерті [PERSON] (д.п Стасюк) К.В. не було вирішено в частині виділення частки. Просить суд, в звязку із виниклими обставинами, визнати за нею право власності на житловий будинок в с. Черемхів, по вул. Коновальця, 2 Коломийського району Івано-Франківської області. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 2 по вул. Коновальця, в селі Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області не претендують, визнають позов повністю та не заперечують проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів. Судом встановлено, що будинковолодіння с. Черемхів, по вул. 1 травня (перейменовано на Коновальця), 2 Коломийського району Івано-Франківської області належало на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON] (дошлюбне прізвище Стасюк) [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане на основі рішення виконкому Коломийської районної ради народних депутатів № 104 від 14.07.1988 року (а.с. 26). Наведене стверджується Випискою з інвентаризаційних матеріалів виданої Коломийським МБТІ 28 жовтня 2014 року ( а.с. 9). Станом на 01 липня 1990 року у вказаному будинковолодінні були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору, яка була єдиним і останнім членом селянського двору, [PERSON]І - чоловік, який помер 11.05.2014 року. Згідно заповіту від 20 листопада 2002 року [PERSON] все своє майно заповіла позивачці. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок с. Черемхів, вул. 1 травня, ( перейменовано на Коновальця), 2 Коломийського району Івано-Франківської області. Позивач, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 20 листопада 2002 року. Також підставність позову підтверджується наступними матеріалами справи: випискою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», довідками Черемхівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, копією технічного паспорта, копією свідоцтва про право приватної власності, копією заповіту. Крім того, відповідачі даний позов визнали повністю і проти його задоволення не заперечили, а тому беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 328, 376, 392, 1234, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved