Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого між сторонами, стягнення на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та матеріальної допомоги на своє утримання у твердій грошовій сумі 500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Свій позов обґрунтовує тим, що 12 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис № 2045 в книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, як стверджує позивач в тексті позовної заяви, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини відмовляється, тому позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні 13 червня 2014 року позивач [PERSON] відмовилась від позовних вимог в частині стягнення матеріальної допомоги на своє утримання у твердій грошовій сумі 500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON]., [INFO], трирічного віку і провадження в справі в цій частині ухвалою суду було закрито. Одночасно позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Таким чином, суд, вислухавши позивача та відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11визначено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що сім'я розпалась остаточно. Шлюбних відносин сторони не підтримують, не проживають разом з липня 2013 року, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є суперечливі погляди сторін на життя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку шлюб між сторонами існує формально, тому суд приходить до висновку його розірвати. Згідно ст. 180-183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено,що сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 12 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що свідчить актовий запис № 2045 в книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується записами у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с.05). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в ході розгляду справи сторони припинили подружні відносини, разом не проживають, неповнолітня дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини відмовляється в добровільному порядку надавати кошти на її утримання. В ході розгляду справи судом також встановлено, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, не сплачує аліменти на утримання інших дітей, матеріально забезпечений, на даний час офіційно не працевлаштований, але отримує мінливий дохід. Відповідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що відповідач має нерегулярний, мінливий заробіток, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved