Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн., починаючи з 11.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач аліменти не сплачує, та має заборгованість, яка станом на 01.03.2019 року становить 125500,00 грн. У зв'язку з чим просила стягнути неустойку (пеню) за період з 11.04.2012 року по 01.03.2019 року у розмірі 1540780,00 грн. Крім того, просила змінити спосіб стягнення аліментів на 1/4 частину доходів відповідача, обґрунтовуючи це тим, що вказаного розміру аліментів не вистачає на забезпечення належного рівня життя дитини, яка зростає та потребує значних витрат на навчання, дозвілля, відпочинок, розвиток, одяг, харчування. Дитина ходить до школи, займається англійською мовою та математикою з приватними репетиторами, відвідує гурток з рукопашного бою (карате). Та її доходів не вистачає. Окрім того, вона має від другого шлюбу малолітню дитину. В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його присутності, позов підтримав просив його задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, до суду не подавав, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в суді 01.03.2019 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 03.07.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Встановлено, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.04.2012 року і до повноліття дитини. Встановлено, що судове рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої службі м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ВП № 46650611. Згідно Довідки розрахунку заборгованості по аліментам від 07.06.2019 року за період з квітня 2012 року по травень 2019 року відповідач взагалі не сплачував аліменти на утримання дитини, та має борг у розмірі 128500,00 грн. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. По даній справі встановлено, що відповідачем не сплачувалися аліменти на утримання дитини, що дає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за період з 11.04.2012 року по 01.03.2019 року. У постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц визначено, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинен виконуватись щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо ї сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Станом на 01.03.2019 року борг зі сплати аліментів становить 124000 грн. Розрахунок пені, складений позивачем є відповідним визначеному у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 року порядку розрахунку пені, і сума неустойки складає 1540780,00 грн. Враховуючи вимоги ст. 196 СК України, якими визначено, що сума пені не може перевищувати суму боргу по аліментах, слідує, що по даній справі сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, має становити 124000,00 грн. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи, що у зв'язку із змінами, внесеними до Сімейного кодексу України, визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2012 року, розмір аліментів на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом, та у зв'язку зі зміною економічної ситуації в країні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів підлягають задоволенню, визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частині доходів відповідача, що відповідає реаліям теперішнього рівня життя та потребам дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу, що стосуються аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 2008,40 грн. (1240,00 грн. + 768,40 грн.) На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial