overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказала, що 25 грудня 1990 року вона, зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] у відділі ЗАГС Коломийського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 775. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. Від спільного проживання мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Виявилось, що у них різні характери та погляди на сім'ю. Вони неодноразово робили спроби налагодити сімейні відносини, однак виявилося, що подальше проживання однією сім'єю є неможливим. Між ними продовжують виникати сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Вони втратили почуття поваги один до одного. В даний час вони разом, як подружжя, не проживають, не підтримують будь-яких стосунків. Їхній шлюб існує формально. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судовий збір з відповідача на її користь просила не стягувати, а розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу слухати без його участі. Беручи до уваги заяви сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. З позовної заяви та заяви сторін вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сім'ю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище позивача після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON] На підставі наведеного, ст.ст.104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказала, що 27 квітня 1987 року вона зареєструвала шлюбі з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №156, серія 1-НМ №093297. Спільних дітей, які б на даний час були неповнолітніми у них немає, але вирішити з відповідачем питання розірвання шлюбу в добровільному порядку неможливо. самого початку їхнього подружнього життя в сімї склалися хороші сімейні відносини, однак з часом вони зіпсувались. Вона зрозуміла, що вони з відповідачем люди різних характерів і різних поглядів на життєві ситуації. Між нею та відповідачем виникали непорозуміння та конфлікти. Вони не могли прийти до згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. По вказаним причинам їхня сімя розпалась близько одного року тому. З того часу вона з відповідачем не підтримують ніяких стосунків. скільки їхній шлюб носить формальний характер, надії на примирення між нею та відповідачем немає, тому при таких обставинах даний шлюб слід розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений в порядку передбаченому законодавством. Беручи до уваги заяву позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1989 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ №093297. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. З позовної заяви та заяви позивача вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сімю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище позивача після розірвання шлюбу слід залишити Грек. На підставі наведеного, ст.ст.104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1989 року, про це свідчить актовий запис за №6 в Книзі реєстрації шлюбів, зроблений 21 жовтня 1989 року у Бабинопільській сільській раді Косівського району Івано-Франківської області. Неповнолітніх дітей від цього шлюбу немає. Причиною розпаду сімї стало те, що у них немає взаєморозуміння у сімейних відносинах і зокрема щодо ролі кожного у сімї. Відповідач зневажливо ставиться до їхньої сімї та до неї як до дружини, ображає, часто скандалить. На її неодноразові прохання змінити свою поведінку відповідач не реагує. Ці обставини призвели до неможливості подальшого спільного проживання. На даний час цей шлюб носить формальний характер і надій на його поновлення немає. У звязку з цим вона змушена звернутись до суду про розірвання шлюбу. Спору про майно у них немає. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений в порядку передбаченому законодавством. Беручи до уваги заяву позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НМ №390529. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. З позовної заяви та заяви позивача вбачається, що шлюб між сторонами існує формально, зберегти сімю неможливо. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Прізвище позивача після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст.104, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований між нею та відповідачем 10 травня 1997 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 209. Під час шлюбу, у них народилась дочка [PERSON], яка на даний час є повнолітня. Позивач покликається на те, що подружнє життя із відповідачем у них не складалось. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. З 2012 року вони проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, просила шлюб між сторонами розірвати. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась в суд із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення позивачем навчання, тобто до 30 червня 2024 року включно. В обґрунтування зазначено, що відповідач є батьком повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у зв`язку із чим вона потребує матеріальної допомоги. Всі витрати на оплату навчання, харчування, проживання, одяг несе виключно мати позивача. Відповідач коштів не надає. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та дав наступні пояснення. Він визнає той факт, що його дочка після досягнення повноліття потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням і проживанням у м.Львів, проте його заробітна плата становить приблизно 10000 гривень на місяць і він сплачує аліменти на утримання ще двох неповнолітніх дітей, згідно рішення суду. Суд, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення відповідача та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її син - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Позивач зауважує, що у зв»язу з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на житло вона позбавлена можливості реалізувати спадкові права. На її звернення до відділу приватизації державного житлового фонду управління житлового господарства Житомирської міської ради за отриманням дубліката свідоцтва у видачі правовстановлюючого документа відмовлено, видано довідки, що вказують на власників спірного майна. Посилаючись на дані обставини, просить визнати право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з»явилась, надала заяву про можливість слухання справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. [INFO] помер [PERSON] 20.03.2012 року позивач [PERSON] звернулась до Другої Житомирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина. Постановою нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори від 15.05.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дослідженими матеріалами спадкової підтверджено відсутність інших спадкоємців, що прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. Позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без задоволення. Зі змісту довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 15.01.2014 року № 35 вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] є в рівних частках - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Приймаючи до уваги, що за положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), суд вважає необхідним визнати право власності за позивачем на 1/4 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/6 частини квартири [ADDRESS]. Належність майна підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11.12.2006 року. Позивач зауважує, що право власності на вказане майно не було зареєстрованим у порядку ст. 182 ЦК України. На її звернення до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину у вчиненні відповідної нотаріальної дії відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Посилаючись на дані обставини, просить визнати право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з»явилась, надала заяву про можливість слухання справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його дві сутності, позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час розгляду справи повідомлялась. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі розпорядження органу приватизації від 11.12.2006 року № 53589 [PERSON] видане свідоцтво про право власності на житло на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. В порушення вимог ст. 182 ЦК України право власності не є зареєстрованим у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.08.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За змістом довідки нотаріуса від 27.08.2014 року [PERSON] згідно матеріалів спадкової справи, заведеної 13.08.2014 року до майна померлої [INFO] [PERSON], є єдиної спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Приймаючи до уваги, що за положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), суд вважає необхідним визнати право власності за позивачем на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах, під час яких [INFO] вона народила доньку [PERSON] , а [INFO] сина [PERSON] . Відповідач є батьком дітей, проте, у зв`язку з відмовою подати заяву про реєстрацію батьківства, запис про батька у книзі реєстрації народжень проведений в порядку ст. 135 СК України. Посилаючись на вказані обставин, а також на ухилення відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, позивач просить визнати батьківство відповідача відносно дітей, стягувати аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно. У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав в повному обсязі.\~ У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи до уваги ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. За положеннями ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що [INFO] померла її баба - [PERSON], Після її смерті залишилось спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати. Однак у встановлений 6-місячний строк позивач не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, через те, що лише у серпні 2018 року дізналась про те, що спадкоємець першої черги не вступив у спадкові права і відповідно про її можливість прийняття спадщини. За таких обставин позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Представник позивача в судове засідання подала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та справу слухати у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] померла [INFO], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. [PERSON] є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб; свідоцтвом про народження серії [NUMBER], свідоцтвом про шлюб та рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2016 року . Приватним нотаріусом 07.08.2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилось після смерті [PERSON]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, тому [PERSON] має право прийняти спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі вищесказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], [INFO] року помер її батько - [PERSON], а [INFO] помер її брат - [PERSON]. Після їх смерті залишилось спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати. Однак у встановлений 6-місячний строк позивач не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, через те, що вказані документи я знайшла лише у квітні 2018 року. За таких обставин позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] померла [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] 02 лютого 1957 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON]. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] батьками [PERSON] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори 15.05.2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилось після смерті [PERSON]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, тому [PERSON] має право прийняти спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі вищесказаного та

Outcome: approved