Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 03.09.2013 року відповідач, [PERSON] отримав кредит б/н у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, відповідач станом на 26.09.2018 року має заборгованість у розмірі 15815,52 грн., що складається з: 2991,42 грн. тіло кредиту; 3488,83 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8105,96 грн. нараховано пені; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 729,31 штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 15815,52 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим, підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 03.09.2013 року та отримав кредит б/н у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В заяві-анкеті [PERSON] особисто підписав наступне: «Я згоден з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною та Банком договір про надання банківських послуг». Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як зазначено вище, 03.09.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України), який відповідає вимогам чинного законодавства та волі сторін, які його підписали. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Наданий Банком розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував. Станом на 26.09.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 15815,52 грн., що складається з: 2991,42 грн. тіло кредиту; 3488,83 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8105,96 грн. нараховано пені; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 729,31 штраф (процентна складова). Правильність наданих банком розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Разом із цим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь Банку пені та штрафу, суд виходить з наступного. Відповідно до Умов і правил про надання банківських послуг передбачено застосування пені та штрафу як виду цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Як зазначено в правовій позиції у справі N 6-2003цс15 (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 р.), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Разом із тим, суд враховує положення ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вирішуючи спір, суд враховує умови кредитного договору, а саме Умов і правила про надання банківських послуг щодо відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним та приходить до висновку, що за умовами договору пеня та штраф нараховується банком за одне й те саме порушення строків виконання грошового зобов'язання. У звязку з тим, що нарахування штрафу носить разовий характер, в той час як пеня нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобовязання за кредитним договором, враховуючи встановлений кредитним договором подвійний характер відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 7709,56 грн., що складається з: 2991,42 грн. тіло кредиту; 3488,83 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 729,31 штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 858,79 грн.

Outcome: partial