Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, щона підставі виконавчого листа Тульчинського районного суду від 10.07.2001 відповідача зобовязано сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 20 грн., щомісячно, починаючи з 25.06.2001 року і до досягнення повноліття дитини. В 2003 році прізвище дитини було змінено з «Олійчук» на «Полянська». Відповідач ухиляється від сплати аліментів. На даний час за ним утворилась заборгованість по виплаті їй аліментів на утримання дочки в сумі 19844,29 грн. Статтею 196 Сімейного кодексу України (надалі СК України) передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За розрахунками за період з квітня 2012 року по квітень 2017 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає: 6630,97 грн. Також, згідно ст.185 СК України, відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дочка в 2015 році вступила на навчання до Вінницького медичного коледжу імені академіка [PERSON] і з 01.09.2015 по теперішній час вона проживає в гуртожитку навчального закладу, за проживання в якому та благоустрій якого було сплачено кошти в сумі 3695,01 грн. Оскільки вона несе додаткові витрати на дитину, тому відповідач має їй відшкодувати половину даних витрат -1847,50 грн. Так як відповідач не має постійного місця роботи, його дохід має мінливий характер, тому необхідно змінити вид і розмір аліментів, які з нього стягуються і в подальшому стягувати їх в твердій грошовій сумі. В звязку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь (неустойку) пеню у ромірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення станом на 27.04.2017 в розмірі 6630,97 грн., додаткові витрати, понесені нею на розвиток здібностей дочки в розмірі 1847,50 грн., змінити вид і розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дочки, і в подальшому стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні змінила позовні вимоги. Просить змінити вид і розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дочки, і в подальшому стягувати аліменти в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Іншу частину позовних вимог залишила без змін. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Згоден виплатити суму неустойки, яка зазначена позивачем у позові, однак заперечує проти інших вимог позивача, посилаючись на те, що в нього на утриманні є ще троє дітей, а тому сума аліментів для нього завелика. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі виконавчого листа Тульчинського районного суду від 10.07.2001 відповідача зобовязано сплачувати [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 20 грн., щомісячно, починаючи з 25.06.2001 року і до досягнення повноліття дитини. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 17.05.2016 (а.с.10), 03.04.2003 прізвище дитини було змінено з «Олійчук» на «Полянська». Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги що відбулися зміни в законодавсті, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом врахованопозицію позивача щодо зміни позовних вимог, яка не суперечать чинному законодавству, інтереси дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, має на утриманннв троє дітей, заперечує проти зміни розміру аліментів в заявленому позивачем розмірі, а тому вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей дитини в розмірі 1847,50 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до положень\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається судом. Згідно вимог ст.ст.\~\~141,\~180 СК України\~батько та мати мають рівні права та обов'язки відносно своєї дитини і зобов'язані спільно її утримувати.\~\~ Позивач у даному позові до додаткових витрат відносить оплату за проживання дочки [PERSON] в гуртожитку та просить стягнути ? даних витрат, що згідно ксерокопії квітанцій №114 від 30.12.2015 (а.с.11), №5321/з53 від 26.08.2015 (а.с.12), №15 від 31.08.2016 (а.с.13) становить 1847, 50 грн. В розумінні ч.1\~ст.185 СК України, додаткові витрати повинні бути викликані саме особливими обставинами. У зв'язку з тим, що оплата за проживання [PERSON] в гуртожитку не може розцінюватись як додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому суд вважає, що правових підстав для їх стягнення немає, а тому дана вимога позивача задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог про стягнення (неустойки) пені у ромірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення станом на 27.04.2017 в розмірі 6630,97 грн., то суд виходить з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, а саме: розрахунку заборгованості боргу по аліментах [PERSON], наданих державним виконавцем Тульчинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.6-7), [PERSON] в період з квітня 2012 по лютий 2017 року сплачував аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] не в повному розмірі та з порушенням щомісячної періодичності їх сплати і його заборгованість станом на 01.03.2017 складає 19844, 29 грн. Аліменти нараховувались в розмірі 30% прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.1\~ст.196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Так як заборгованість із аліментів виникла з вини [PERSON], як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Верховного Суду України від 11.09.2013 у цивільній справі № 6-81 цс 13 визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, враховується розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлюється строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислюється розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначається їх загальна сума. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, виходячи з наступного розрахунку: Заборгованість по неустойці = Нарахована сума аліментів х Кількість днів прострочення х 1%. Згідно розрахунку неустойки (а.с.8-9) вбачається, що станом на 27.04.2017 загальна сума неустойки складає 6630,97 грн. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги позивача щодо стягнення неустойки визнав, а тому, відповідно до ст.174 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з останнього неустойки за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі, зазначеному у вищевказаному розрахунку, а саме 6630,97 грн. Щодо часу, з якого необхідно стягувати аліменти з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. В зв'язку з чим, аліменти у новому розмірі підлягають стягнення з відповідача на користь позивача від дня набрання чинності рішенням суду. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України, відповідно дост. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, позиції сторін щодо позовних вимог, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме можливості збільшення розміру аліментів з 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 20 грн. на 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, від дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття та стягненні з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 6630,97 грн. Згідно п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, відповідно до вимог ст.88 ЦПК Країни, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 1280 грн. , решту судових витрат слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved