Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся із позовом, по якому просить суд: -Стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 150 981,00 грн., які були сплачені останньою за договором від 18.08.2017 року; інфляційні витрати в розмірі 33 064,84 грн. та 3% річних в розмірі 13210,75 грн. - Стягнути з відповідача судові витрати. Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 18.08.2017 року укладено договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В подальшому рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року по справі №522/23616/17, зокрема, визнано недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності [PERSON] на зазначений будинок. У зв`язку із тим, що Договір від 18.08.2017 року визнано недійсним, позивач звернувся до суду та просить застосувати наслідки недійсності правочину, встановлені ст. 216 ЦК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте від нього надходило до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні представник позивача зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.08.2017 року між [PERSON] (за договором - Продавець) та [PERSON] (за договором - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомості,предметом якого відповідно до п. 1.1., є відчуження 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: літера «Б» - житловий будинок, загальною площею 408,0 кв. м., у тому числі житловою площею 156 кв. м.. Належність вказаного будинку Продавцю доведена нотаріусом до відома Покупця, а Покупець взяв до уваги той факт, що житловий будинок, Ѕ частка якого відчужується, є особистою приватною власністю Продавця, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на житловий будинок (її частку), у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні, про що подана окрема заява, яка зберігається у справах нотаріуса (п. 4.4. Договору від 18.08.2017 р.). Про факт належності будинку Продавцю також зазначено в п. 1.2., 1.3. Договору від 18.08.2017 р. Продаж будинку, відповідно до п. 2.1. Договору від 18.08.2017 р., здійснено за ціною 150 981,00 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) гривня 00 копійок в національній грошовій одиниці України - гривні. Вказана ціна встановлена за вільним волевиявленням сторін та відповідає їхнім намірам (п. 2.3. Договору від 18.08.2017 р.). З пункту 2.4. Договору від 18.08.2017 р. вбачається, що згідно Звіту про оцінку майна, ідентифікатор за базою ФДМУ № 2057598_03082017_КЯ_170803-023, виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] 03.08.2017 року, оціночна вартість 1/2 частки житлового будинку становить 150 981,00 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) гривня 00 копійок. Факт повного розрахунку за проданий об`єкт нерухомості підтверджується проставленими сторонами підписами в Договорі (п. 2.2. Договору кід 18.08.2017 р.). 18.08.2017 року приватним нотаріусом Чернягіною Наталією Сергіївною зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] право спільної часткової власності в розмірі Ѕ частки житлового будинку, що що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: літера «Б» - житловий будинок, загальною площею 408,0 кв. м., у тому числі житловою площею 156 кв. м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95013805. Підставою звернення до суду із даним позовом стало те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року по справі № 522/23616/17:Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (індексний номер рішення 36386854), на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, площею 408 кв.м., розташований по [ADDRESS] ;Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 21639329 про право власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 408 кв.м, який розташований по [ADDRESS] ;Як наслідок визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частин житлового будинку по [ADDRESS] від 21.08.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] ;Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чернягіни Н. С. (індексний номер рішення 36691706), на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна загальною площею 408 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] .Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 21949056 про право власності [PERSON] на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна, загальною площею 408 кв.м, який розташований по [ADDRESS] .Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частин житлового будинку по [ADDRESS] від 21.08.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] ;Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чернягіної Н. С. (індексний номер рішення 36742502), на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна загальною площею 408 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] .Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 22000795 про право власності [PERSON] на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна, загальною площею 408 кв.м, який розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У зв`язку з тим, що Договір від 18.08.2017 р. визнано недійсними, позивач просить застосувати наслідки недійсності правочину, встановлені ст. 216 Цивільного кодексу України, а саме: зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] 150 981,00 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят одну) гривню 00 копійок, які були сплачені останньою за Договором від 18.08.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до абзацу 3 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 9, вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Відповідно до абзацу 3 п. 7 Постанови Пленуму, за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК. Відповідно до абзацу 1 п. 10 Постанови Пленуму, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. «Реституція у вузькопрактичному розумінні є передусім загальним наслідком недійсності правочинів усіх видів незалежно від підстав недійсності й полягає в приведенні сторін у первісний стан. З урахуванням положень п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК результатом реституції можна визнати такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення. Порушенням права в такому випадку визнається вчинення правочину за наявності станом на момент його вчинення дефекту, який за законом може бути підставою недійсності правочину, а реституція виступає наслідком факту визнання правочину недійсним або констатації недійсності правочину (в разі нікчемності правочину) і заходом, спрямованим на приведення майнового стану сторін недійсного правочину до початкового стану, тобто такого, який вони мали до вчинення правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки Договір від 18.08.2017 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] - визнано недійсним з моменту його укладення, у позивача виникло право на відшкодувати інфляційні втрати, які вона понесла з дати укладання оспорюваного договору. Розрахунок розміру інфляційних втрат: Середній індекс інфляції з вересня 2017 року по серпень 2020 року складає: (105,2* 109,8* 104,1 * 101,4)/100=121,9% Розмір інфляційних втрат складає: 121,9%* 150 981,00 грн.=184045,839-150981,00=33064,84 грн. Розмір 3 % річних. Сума 3% річних за період з вересня 2017 року по серпень 2020 року, які підлягають сплаті на користь [PERSON] становить: 150981,00*3%=4529,43/12=377,45*35(місяців)=13210,75 грн. З наведеного вище слідує, що з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в розмірі 150 981,00+33 064,84+13 210,75=197 256,59грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок порушення прав позивача та невідновлення їх в добровільному порядку відповідачем позивач понесла додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 972,60 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією на зазначену суму . Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved