overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за її позовом до [PERSON], Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації з питання щодо розподілу судових витрат (судового збору). Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників процес справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду. В даному випадку немає необхідності у виклику сторін, а тому сторони в судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення по справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, виходячи з наступного. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.12.2018 задоволено позов [PERSON] до [PERSON], Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації. Згідно з квитанцією №95 від 11.10.2018 за подання до суду вищезазначеного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. Однак при ухваленні рішення, судом не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, враховуючи те, що в даному випадку було задоволено позов в повному обсязі, судові витрати - судовий збір у відповідності до положень статті 141 ЦПК України необхідно стягнути зі сторони відповідачів на користь позивача. Оскільки в рішенні суду не зазначено про стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 1762 грн., є необхідність в ухваленні додаткового рішення в цій частині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з заявою, якою просить ухвалити додаткове рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04.01.2018 року в цивільній справі № 328/2447/17, а саме стягнути з Комунальної установи Токмацька центральна лікарня на користь [PERSON] витрати на судовий збір в розмірі 640 грн. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає що заява про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом не було вирішено питання про судові витрати. 04.01.2018 року позов [PERSON] до Комунальної установи Токмацька центральна лікарня про визнання незаконним та скасування наказу задоволено. Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України \~розподіл судових витрат між сторонами покладається у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з з тих підстав, що вона з 1995 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвали, згідно рішення Сумського районного суду Сумської області. Після розірвання шлюбу колишній чоловік уклав шлюб з [PERSON] і змінив прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Вона також вступила в шлюб і змінила прізвище на «[PERSON]». Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання. Позивач самостійно не в змозі утримувати доньку. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ? частини усих видів його заробітку на період навчання. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позов підтримала повністю, просила слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] для розгляду справи до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. 3-я особа [PERSON] в письмовій заяві позов підтримала в повному обсязі, просила слухати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 1995 року (а.с. 7). 09 лютого 2009 року позивач з відповідачем розірвали шлюб, згідно рішення Сумського районного суду Сумської області. Після розірвання шлюбу [PERSON] вступив в шлюб з [PERSON] і змінив прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 5). 19 листопада 1999 року позивач також уклала шлюб з [PERSON], після чого її прізвище стало «[PERSON]» ( а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття (а.с. 3). [PERSON] продовжує навчання в Сумському медичному коледжі I рівня акредитації першого курсу спеціальності Лікувальна справа» на денній формі навчання на бюджетній основі (а.с. 8). Термін закінчення навчання - 30 червня 2016 року (а.с. 8). Відповідач працездатний, має змогу надавати кошти на її утримання, тому з нього слід стягнути аліменти на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст.213,215 ЦПК України, ст..ст.199, 200 СК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду зі зміненою позовною заявою до [PERSON] та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] в розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до повноліття дитини. Просить допустити негайне виконання рішення в частині передбаченого платежу за один місяць. Позивач у судове засідання не прибула, надала суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності, на змінених позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності, змінені позовні вимоги визнає. Суд, беручи до уваги заяву позивача про розгляд справи за її відсутності та наполяганні на змінених позовних вимогах, заяву відповідача про згоду з позовними вимогами позивача та розгляд справи за його відсутності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, оскільки судом встановлено наступне у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с. 4), на даний час відповідно до наданої позивачем довідки дитина проживає з нею (а.с. 8), оскільки сторони розірвали шлюбні відносини, що підтверджується копією рішення від 20.06.2015 року (а.с. 3). Батько дитини працевлаштований та отримує заробітну платню (а.с. 9). У відповідності до\~ст.180 СК України\~обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно\~\~ ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, згідно із\~ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дані правовідносини регулюються ст. 181, 182, 183 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом, в якому просить суд визнати за нею та за [PERSON] право власності по 1/8 частці за кожним окремо трьохкімнатної квартири №10, розташованої в будинку №6 на мкр. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, розташованої на третьому поверсі девятиповерхового будинку, загальною площею 61,4 кв.м., жилою площею 40,3 кв.м. та по 1/2 частці за кожним окремо двохкімнатної квартири №70, розташованої в будинку №1 на пл. Артема в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, розташованої на пятому поверсі 3-4-5-ти поверхового будинку, загальною площею 56,8 кв.м., жилою площею 46,1 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 23.06.2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що згідно Свідоцтва про право власності на житло №Ж-560 від 06.08.2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.08.2008 року, квартира №10, що розташована в будинку №6 на мкр. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на праві спільної часткової власності, по 1/4 частці за кожним окремо, належала їй, її синові [PERSON], її дочкі [PERSON] та її онукі [PERSON]. Окрім того, згідно ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2013 року, яка 14.02.2013 року набрала законної сили, її синові [PERSON] на праві приватної власності належала квартира №70, що розташована в будинку №1 на пл. Артема в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. 23.06.2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому за життя квартири №70, розташованої в будинку №1 на пл. Артема в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та 1/4 частки квартири №10, розташованої в будинку №6 на мкр. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вона, як спадкоємець першої черги після смерті сина, звернулась до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову у звязку з тим, що між нею та [PERSON], яка є законним представником її онуки [PERSON], виник спір з приводу розподілу спадкового майна та їй було рекомендовано звернутись до суду. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні визнав предявлені позовні вимоги у повному обсязі. Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позаяк представник відповідача визнав предявлені позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні належною їй квартирою №40, розташованою в будинку №17 на вул. Мелешкіна у м. Кривому Розі, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування її квартирою, оскільки відповідач, будучи в квартирі зареєстрованою, в ній не проживає з 2009 року, однак на відповідача продовжують нараховуватись комунальні платежі, які вимушена сплачувати особисто вона. Позивач у судове засідання повторно не з'явилась, повторно надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явилась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири №40, розташованої в будинку №17 на вул. Мелешкіна у м. Кривому Розі, в якій зареєстрована відповідач (а.с.3-5). Як на підставу своїх вимог позивач посилається на обставини не проживання відповідача в її квартирі з 2009 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна\~сторона\~зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу.\~Докази\~подаються сторонами та іншими\~особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення\~рішення\~у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак у порушення зазначеної норми позивач не довела обставин, що відповідач не проживає в її квартирі з 2009 року, жодними доказами, якими могли бути відповідні документи або показання свідків, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні її 1/4 часткою у спільній частковій власності у вигляді квартири [ADDRESS] шляхом вселення її в квартиру, оскільки відповідач, безпідставно займаючи всю квартиру, її до квартири не пускає, чим створив їй перешкоди у користуванні власністю. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечував, пояснив суду, що пустить позивача до квартири, зокрема, після того, як та відшкодує йому оплату за комунальні послуги, які він сплачував за неї на протязі тривалого часу. Треті особи в судове засідання не з'явились. Заслухавши показання сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, факт належності позивачеві 1/4 частки квартири [ADDRESS] (далі - Спірна квартира) на праві спільної часткової власності з відповідачем та третіми особами, підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності на житло (а.с.7, 8). Відтак, позовні вимоги про усунення позивачеві перешкод у користуванні її 1/4 часткою Спірної квартири шляхом її вселення до квартири є обґрунтованими, позаяк право позивача користуватися та розпоряджатися своїм майном передбачено ст. ст. 321 та 358 ЦК України, а в ст. 391 цього ж Кодексу передбачено право власника вимагати усунення йому перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом до [PERSON] бази «Реаліт», в якому просить витребувати у директора [PERSON] бази «Реаліт» [PERSON] на її користь належні їй грошові кошти в сумі 27500 грн., які не були доплаченими їй з боку [PERSON] за переданого йому належного їй коня чистокровної англійської верхової породи, а саме гнідої кобили Денжер, яку вона через [PERSON] продала власнику ПП «Лідер» [PERSON] У судове засідання від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів [PERSON] та Приватного підприємства «РЕАЛ КРИВБАС», замінених ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2015 року, предявлених позовних вимог не визнали, послались, зокрема, на те, що ці вимоги не доведені жодними доказами, а також надали у судове засіданні письмові заперечення та заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2015 року відповідач [PERSON] база «Реаліт» замінена на відповідачів [PERSON] та Приватне підприємство «РЕАЛ КРИВБАС» (а.с.64). Однак позивач елементів свого позову, тобто його складових частин, які характеризують його суть, його зміст та правову природу, не змінила, його предмет та підстава продовжували стосуватись порушення її прав з боку директора [PERSON] бази «Реаліт» [PERSON]. Разом з тим, позивач відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду належних доказів, які б підтверджували обставини порушення її права на отримання грошових коштів за проданого коня взагалі та з боку відповідачів [PERSON] та Приватного підприємства «РЕАЛ КРИВБАС» зокрема. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом обґрунтування якого здійснює в позовній заяві та просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], який зареєстровано 14 листопада 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській обаласті, актовий запис № 2114; дитину [PERSON], [INFO], для подальшого проживання залишити з відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився надіславши до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, що заявлений позов він підтримує повністю, не проти прийняття заочного рішення. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталась, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд провів судове засідання на підставі наявних у справі документів та пояснень позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали між собою шлюб 14 листопада 2009 року, під час перебування у шлюбі у них народилася дитина, як слідує із позовної заяви, подружні відносини між сторонами не склались, подружжя перестало розуміти одне одного, а тому позивач твердо переконаний, що зберегти сімю неможливо. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що сімя розпалась, збереження її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить суд визнати його право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], скільки ця квартира є об'єктом спільної сумісної власності його та відповідача, позаяк була придбана під час їхнього, однак право власності було оформлене на відповідача, який заперечує його встановлене законом право на половину квартири. Представник позивача підтримала уточнений позов у повному обсязі. Відповідач проти його задоволення не заперечувала. Заслухавши показання сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2003 року, який було розірвано 29 жовтня 2012 року (а.с.9). 26 червня 2004 року відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS] (далі - Спірна квартира) (а.с.10, 11). Право власності на Спірну квартиру було зареєстрованим за відповідачем (а.с.12). Виниклі правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року). У ст. ст. 368 ЦК України та 60 СК України закріплено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловікові й дружині на праві спільної сумісної власності. Рівність часток у спільному сумісному майні подружжя передбачена ст. 71 СК України за умови, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом установлено та сторонами прийнято без заперечень, що Спірна квартира була придбана за час їхнього шлюбу, а відтак квартира є спільною сумісною власністю сторін. Разом з тим, судом не встановлено ніякої домовленості між сторонами або наявності між ними шлюбного договору про інший розмір часток у спільній сумісній власності у вигляді Спірної квартири, або інших обставин, що мають істотне значення, на підставі яких суд має відступити від рівності часток у Спірній квартирі, тому суд приходить до висновку, що частка кожної із сторін у цій квартирі є рівною та складається із 1/2 її частки. Відтак, суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та право власності на 1/2 частку автомобіля «ОПЕЛЬ КОРСА», вмотивувавши свої уточнені вимоги тим, що зазначене майно було придбано під час її з відповідачем шлюбу, укладеного 08 листопада 2013 року, а відтак, хоча й було зареєстроване на відповідача, є їхньою спільною власністю і частки кожного з них є рівними. Представник позивача надав суду заяву про те, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить вирішити справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. У ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України закріплено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловікові й дружині на праві спільної сумісної власності. Рівність часток у спільному сумісному майні подружжя передбачена ст. 70 СК України за умови, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як видно з матеріалів справи, наступне майно, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та транспортний засіб марки «ОПЕЛЬ КОРСА», р/н [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], було придбане сторонами під час їхнього шлюбу (а.с.13-26). Відтак, з урахуванням приписів зазначених норм, суд доходить висновку про те, що зазначене майно хоча й було зареєстроване на відповідача, однак є спільною сумісною власністю сторін, і частка кожної зі сторін у цьому майні є рівною, а саме як 1/2 частка. Отже, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку, що з боку позивача надано достатньо доказів, які підтверджують наведені нею обставини на підтвердження її уточнених позовних вимог, у зв'язку з чим ці вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved