Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами укладено шлюб 20.11.2004. Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю. спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено. Відповідач постійно ухиляється від утримання спільних дітей. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача. Просить розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 30% від заробітної плати (доходу) щомісячно. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.11.2004 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1548 (а.с. 8). Сторони від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 7), та [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, враховуючи те, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, шлюб сторін підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з ч. 2 та ч. 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що діти проживають разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, суд вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 30% від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2018 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір по справі в розмірі 704,80 грн., а також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. З викладеного,

Outcome: approved