Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця та стягувати їх починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. 22.11.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вказала, що син [PERSON] має чимало потреб, зокрема, повноцінне харчування, одяг, належні умови проживання, повноцінний розвиток інтересів, творчих та пізнавальних здібностей, достойне медичне обслуговування, повноцінний відпочинок та оздоровлення. Позивач зазначає, що оскільки відповідач не цікавиться життям та здоровям сина, в добровільному порядку не надає коштів на його утримання позивач змушена звернутися з позовом до суду. Позивач 11.01.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві вказала, про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.17). Відповідач 11.01.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві вказав про те, що позовні вимоги визнає повністю. (а.с. 18). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2005 року по 22 листопада 2016 року. Сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №051173, виданого 22.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.6), який проживає з [PERSON], що не оспорюється відповідачем та підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» №3011 від 29.11.2016 року (а.с.7). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною третьою ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зі змісту свідоцтва про народження вбачається, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] отже, рівною мірою зобов'язані його утримувати (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки, відомості щодо надання відповідачем допомоги на утримання дитини не встановлені суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Крім того, як зазначалося вище, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, за подання вимоги про стягнення аліментів позивач був звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved