Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 03.06.1995 року Палацом одруження «Центральний» м. Харкова, актовий запис № 664, посилаючись на те, що спільне життя не склалося, в червні 2019 року подружжя вирішило розірвати шлюб, оскільки мають різні погляди на життя, втратили довіру та повагу один до одного. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет, не ведуть спільного господарства, не проживають разом, збереження сім`ї стало неможливим. Вирішення конфлікту між ними є неможливим, у зв`язку із чим у наданні строку на примирення немає потреби. Відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Розірвання шлюбу не суперечитиме інтересам подружжя та спільної дитини. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». У підготовче засідання позивач не з`явилась, представник надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення засідання за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, висловив згоду на розірвання шлюбу. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 03.06.1995 року Палацом одруження «Центральний» м. Харкова, актовий запис № 664, повторно видане свідоцтво про шлюб 19 липня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії [NUMBER] . Після одруження прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, збереження сім`ї не можливо. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно ч.3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, приймаючи до уваги обставини справи встановлені судом за результатами судового розгляду, з урахуванням спільної позиції щодо предмету позову, з`ясував фактичні взаємовідносини між подружжям, встановивши дійсні причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що дійсно подальше спільне життя між подружжям і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам кожного з них, у зв`язку з чим вбачаються правові підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами справи. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного. Відповідності до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 3ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Разом з тим, ухвалюючи рішення в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу приймає до уваги, що позивачем в цій частині не було належним чином доведено, з посиланням на належні та допустимі докази, що нею дійсно понесені витрати на правову допомогу, зокрема в матеріалах справи відсутні доручення, які передбачені договором, якими встановлені розміри гонорарів за надані послуги, акти приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, обґрунтований розрахунок таких витрат з урахуванням предмету позову, який буде співмірним зі складністю справи, з зазначенням витраченого часу на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині за недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 768,40 грн., також підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial