Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] з даним позовом посилаючись на те, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1999 р., позивач [PERSON] є власником 1/20 частини домоволодіння під [ADDRESS], житлова площа якої становить 48,4 кв.м. Я вказано у позові, в даному будинку також зареєстрований відповідач, якиє сином позивача - [PERSON] Відповідач з моменту реєстрації фактично та постійно проживає у будинку, а позивач тимчасово мешкає за іншою адресою. На початку 2015 року відповідач звернувся до позивача з вимогою передати йому правовстановлюючі документи на спірний будинок, для реєстрації його як співвласника підставі того, що ним здійснено переобладнання та прибудова належної позивачу частини будинку за свої грошові кошти і будівельні матеріали, внаслідок чого створено ; приміщення. Разом з тим (зі слів позивача), відповідач здійснив лише капітальний ремонт, який включає невідокремлювані поліпшення житлового приміщення. Позивач [PERSON] вважає, що у зв'язку з проведеною відповідачем перебудовою приміщення, вона обмежена у своєму праві розпоряджатись своїм майном, оскільки змінилась його фактична площа. Згідно до будинкової книги позивач є зареєстрованою у [ADDRESS]. У відповідності до технічного паспорту на спірний [ADDRESS] загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м. що знаходиться у будинку під літерою «А» та складається з житлової кімнати площею 11,6 кв.м., житлової кімнати площею 9,1 кв.м., кухні площею 10,3 кв.м., вітальні площею 7,9 кв.м., веранди площею 5,1 кв.м., санвузлу площею 3,5 кв.м. Тому на підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на [ADDRESS], загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м., що знаходиться у будинку під літерою «А» і складається з житлової кімнати площею 11,6 кв.м., житлової кімнати площею 9,1 кв.м., кухні площею 10,3 кв.м.. вітальні площею 7,9 кв.м., веранди площею 5,1 кв.м., санвузлу площею 3,5 кв.м. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що відповідачем здійснено переобладнання та прибудова належної позивачу частини будинку за свої грошові кошти і будівельні матеріали, внаслідок чого створено нове приміщення і відповідач повинен бути співвласником цього приміщення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.1999 р. посвідченого завідуючою четвертої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], позивач [PERSON] є власником 1/20 частини домоволодіння під [ADDRESS], житлова площа якої становить 48,4 кв.м. У даному будинку, на належній [PERSON] частині, окрім неї, також зареєстрований її син - відповідач [PERSON], що підтверджується будинковою книгою. Відповідач [PERSON] з моменту реєстрації фактично та постійно проживає у будинку, а позивач тимчасово мешкає за іншою адресою, що було підтверджено в судовому засіданні представниками сторін. Як було встановлено судом, на початку 2015 р. відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] з вимогою передати йому правовстановлюючі документи на спірний будинок, для реєстрації його як співвласника на підставі того, що ним здійснено переобладнання та прибудова належної позивачу частини будинку за свої грошові кошти і будівельні матеріали, внаслідок чого створено нове приміщення. Як з ясував суд, відповідач [PERSON] лише здійснив капітальний ремонт, який включає невідокремлювані поліпшення житлового приміщення. Згідно до ч. 4 ст. 778 ЦК України наймач стає співвласником нової речі, яка створена в результаті поліпшення, тільки при наявності згоди на здійснення цих поліпшень наймодавця. Згідно ч. 2 ст. 815 ЦК України наймач не має права проводити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Самовільне проведення відповідачем поліпшення житлового приміщення, не створює нову річ, а лише його поліпшує. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності становлять три складові - право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника встановлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, всупереч викладеним вище нормам, позивач [PERSON], в зв'язку з проведеною відповідачем перебудовою приміщення, обмежений у своєму праві розпоряджатися своїм майном, оскільки змінилась його фактична площа. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як з'ясовано судом, згідно будинкової книги позивач [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS]. У відповідності до технічного паспорту на [ADDRESS] загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м. знаходиться у будинку під літерою «А» і складається з житлової кімнати площею 11,6 кв.м., житлової кімнати площею 9,1 кв.м., кухні площею 10,3 кв.м., вітальні площею 7,9 кв.м., веранди площею 5,1 кв.м., санвузлу площею 3,5 кв.м. Тому враховуючи обставину, що позивач [PERSON] обмежена у своєму праві розпоряджатися своїм майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м.

Outcome: approved