Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що згідно ордеру №10568 серія Б виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів від 30.10.1985 року батьку сторін [PERSON] була надана у користування квартира [ADDRESS] на сім`ю з 7 осіб. В даній квартирі на даний час зареєстровано 8 осіб, серед яких і сторони по справі. Відповідачка [PERSON] після укладення шлюбу виселилась із спірної квартири в 2012 році і проживає на житловій площі чоловіка в [ADDRESS] . З 2012 року відповідач в квартирі не з`являється, житлово-комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться і будь-яких перешкод у користуванні їй не чинилось. За таких обставин просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки вона не проживає і не користується спірним житлом понад 6 місяців. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що як до, так і після укладення шлюбу вона проживала в спірній квартирі, але позивач постійно з нею та її чоловіком влаштовує сварки та бійки. В одній із таких бійок вона вдарила її табуретом по спині і відповідач після того є прикутою до інвалідного візка. Позивач постійно виганяє її з квартири і заперечує щодо проживання в ній відповідача з чоловіком. З цього приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів, але сімейні сварки з приводу користування житлом продовжуються між сторонами і по цей день. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до ч.1, 3, ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні, згідно ордеру №10568 серія Б виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів від 30.10.1985 року батьку сторін [PERSON] була надана у користування квартира [ADDRESS] на сім`ю з 7 осіб, серед яких [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі (а.с.2). В даній квартирі зареєстровано 8 осіб (а.с.3), серед яких і позивач та відповідач (а.с.7). Дана квартира є п`ятикімнатною, ізольованою, неприватизованою з усіма зручностями, жилою площею 69,1 м2, розташованою на 1 поверсі 9-ти поверхового будинку (а.с.2-3). Вказані обставини сторони не заперечували у судовому засіданні, тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.81 ЦПК України. За приписами ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2012 року в задоволенні позову [PERSON] та інших осіб до [PERSON] про виселення з жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку квартири було відмовлено. В даному процесуальному документі було зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] з серпня 2011 року почали виникати непорозуміння, конфлікти та сварки з приводу порядку користування кімнатами у спірній квартирі, які переростали у бійки, що стало підставами для неодноразових звернень до правоохоронних органів. Судом було встановлено, що винність вказаних дій правоохоронними органами була встановлена як з боку відповідача, так і з боку позивачів, включаючи і [PERSON] . Також судом було встановлено, що між даними сторонами склались вкрай негативні та неприязні відносини, які неодноразово закінчувались бійками, під час яких тілесні ушкодження отримували обидві сторони (а.с.11-12; 28-30). Вказані обставини були також підтверджені постановами про відмову в порушенні кримінальної справи та іншими процесуальними документами (а.с.25-27; 31-33). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2013 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2012 року було залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] - без задоволення (а.с.13-14). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2015 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму жилого приміщення було також відмовлено. Даним рішенням також було встановлено, що між сторонами по справі постійно виникають конфлікти та сварки з приводу порядку користування спірним житлом. [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою, тому відповідач покинула дане житло (а.с.34-35). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 27.09.2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2015 року та Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24.02.2016 року залишено без змін, а касаційну скаргу [PERSON] відхилено (а.с.36-38). Згідно п.1, 2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вкрай негативні відносини між сторонами по справі саме з приводу порядку користування квартирою продовжились і після 2015 року, що стало приводом чисельних звернень до правоохоронних органів та органів прокуратури відповідача та її чоловіка [PERSON] , що підтверджено наданими документами, датованими у період з 2015 року по 2019 рік (а.с.39-44; 48-66). Суд не може покласти в основу рішення пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] дуже давно не проживає в спірній квартирі і нею не цікавиться, оскільки вони спростовуються описаними вище доказами, крім того [PERSON] пояснила, що не знає причин не проживання відповідача в спірній квартирі. У відповідності до ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач [PERSON] чинить перешкоди відповідачу [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] , між сторонами протягом 2012 - 2019 років склались вкрай негативні, неприязні відносини з приводу порядку користування спірним житлом, тому відповідач була відсутня в спірній квартирі понад 6 місяців з поважних підстав і її не можна визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , таким чином відмовивши у задоволенні позову позивачу.

Outcome: dismissed