Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області по справі № 707/2577/16-к від 30.11.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 02 вересня 2016 року близько 16 год., перебуваючи на території домоволодіння за адресою [ADDRESS] на грунті раптово виниклих неприязних відносин із [PERSON] умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, схопив її за обидві руки та за одяг в області грудної клітки, штовхнув на диван, внаслідок чого потерпіла впала та вдарилась правою стороною голови, схопив за плечі та сильним поштовхом посадив на диван, чим спричинив останній наступні тілесні ушкодження: забої з набряками та синцями верхніх ти нижніх кінцівок, куприку, забій з набряком м'яких тканин голови, які згідно висновку експерта № 02-01/2080 від 20 жовтня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Позивач вказує, що їй було завдано відповідачем матеріальної шкоди на суму 130 грн, витрачених нею на лікування. Також позивач вказує, що вчиненим відповідачем злочином їй було завдано моральної шкоди, що полягає у моральних та фізичних стражданнях, яку вона оцінила у 3000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь заподіяну їй матеріальну шкоду у розмірі 130 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн. До початку розгляду справи по суті позивач подала заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача 1101,08 грн. матеріальних збитків та 10000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач збільшені позовні вимоги заяви підтримала у повному обсязі із зазначених у позові підстав та просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні з зазначених у запереченні підстав. У судовому засіданні відповідач не визнав позовні вимоги, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки вважав, що позивач не надала допустимих доказів заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне. Згідно вироку Черкаського районного суду Черкаського районного суду Черкаської області по справі № 707/2577/16-к від 30.11.2016 року, який набрав законної сили 31.12.2016 р., [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 02 вересня 2016 року близько 16 год., перебуваючи на території домоволодіння за адресою [ADDRESS], Черкаського району Черкаської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин із [PERSON] умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, схопив її за обидві руки та за одяг в області грудної клітки, штовхнув на диван, внаслідок чого потерпіла впала та вдарилась правою стороною голови, схопив за плечі та сильним поштовхом посадив на диван, чим спричинив останній наступні тілесні ушкодження: забої з набряками та синцями верхніх ти нижніх кінцівок, куприку, забій з набряком м'яких тканин голови, які згідно висновку експерта № 02-01/2080 від 20 жовтня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Виходячи з наведеної норми, суд вважає, що винність відповідача у спричиненні тілесних ушкоджень [PERSON] доведена і на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. (ст. 1166 ЦК). Позивачем на підтвердження заподіяння їй відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 1101,08 грн. надано товарний чек на суму 130 грн. за рентгенплівку, квитанцію на суму 100,00 грн. за проходження ультразвукового дослідження, які суд вважає належними та допустимими доказами та такими, що підтверджують понесення витрат позивачем, оскільки дані дослідження проводились за призначенням лікаря з приводу отриманих позивачем тілесних пошкоджень, що відповідають обставинам справи та медичним документам. Квитанції на суму 593,88 грн. від 29.05.2017 р. та на суму 277,20 грн. від 28.05.2017 р. суд не приймає до уваги, оскільки вказані документи є нефіскальними чеками, також чек на суму 277,20 грн. свідчить про проведення касової операції, однак не підтверджує факт придбання ліків для лікування отриманих ушкоджень, та не можливо встановити на що саме витрачені зазначені кошти. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167ЦК). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами від 25.05.2001р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Аналізуючи вищезазначені норми та надані суду матеріали справи, що обґрунтовують позов, суд зазначає, що позивачу [PERSON] було завдано моральної шкоди, оскільки вина відповідача у нанесенні легких тілесних ушкоджень є доведеною, однак враховуючи, що позивачу було завдано легких тілесних ушкоджень, виходячи з засад розумності та справедливості суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення у розмірі 4000 грн. Оскільки під час подачі позову [PERSON] була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати необхідно стягнути з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial