Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 30 січня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбу Водянською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області зроблено відповідний актовий запис за № 03. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в період спільного проживання в сімї відбулися конфлікти та суперечки. Все це призвело до того, що з 01.05.2018 року шлюбні відносини між подружжям були припинені, сторони проживають окремо один від одного. [PERSON] залишилась проживати з матірю у батьків позивача. Син [PERSON] залишився проживати з батьком, за взаємною згодою подружжя. Враховуючи той факт, що шлюбу на сьогодні фактично не існує, його збереження є неможливим, призначення строків на примирення недоцільним. Спір щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя відсутній. Відповідач не заперечую проти розірвання шлюбу, але розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану неможливе враховуючи наявність малолітніх дітей. Просить ухвалити рішення яким розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.01.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 060405 (а.с.5) Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], на підтвердження свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про народження серії І-ЖС № 126260 від 01.09.2009 року та серії І-ЖС № 227860 від 11.06.2013 року (а.с.6,7). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження сім»ї неможливо. Згідно вимог ч.1 ст.\~142\~ЦПК\~України та у відповідності до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~Позивачем документально підтверджено понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідач до початку розгляду справи визнав позовні вимоги щодо розірвання шлюбу у повному обсязі, а тому суд вважає, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору (704 грн. 80 коп. : 2 = 352 грн. 40 коп.) \~Суд вважає, що інша сплачена частина судового збору в сумі 352 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved