Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , після її смерті залишилась спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Бабуся позивача під час свого життя заповіту не склала. Відповідно до закону спадкоємцем першої черги є її син, батько позивача [PERSON] , однак він не звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та не вчинив жодних дій для прийняття спадщини. Відповідач по справі зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , однак тривалий час не мешкає за вказаною адресою, місце його знаходження не відоме, спадковим майном він не цікавиться. Спадкоємцями п`ятої черги після смерті [PERSON] є її онуки [PERSON] та її брат [PERSON] , останій також не вчиняє жодних дій стосовно прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач прийняла спадщину, після померлої [INFO] бабусі [PERSON] , оскільки на момент смерті спадкодавця, проживала разом з нею за однією адресою та утримувала її. 15.03.2017 року звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] , але нотаріусом їй було відмовлено у видачі вищезазначеного свідоцтва, тому вона звернулась до суду з відповідною заявою. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, але позивач надала до суду заяву в якій просила справу розглядати у їх відсутність, на позові наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 76). Відповідачі до судового засідання не з`явились, хоча були повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили (а.с. 54, 55). Згідно ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`являлась в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 732 (а.с. 10). Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) за адресою: [ADDRESS] , проживають та прописані 5 чоловік: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до акту про не проживання від 03.02.2017 року, підписаного сусідами: [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , не мешкають за адресою: [ADDRESS] з 2015 року, місце їх проживання невідоме (а.с. 9). Згідно договору купівлі-продажу від 05.03.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д., Бузовкіній А.В. належить 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Позивач на момент смерті спадкодавця, проживала разом з нею за однією адресою та утримувала її, про що свідчить технічний паспорт виданий на її ім`я (а.с. 12). Відповідно до листа Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 03.04.2018 року № 1271/02-14 позивач 15.03.2017 року звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] , але нотаріусом їй було відмовлено у видачі вищезазначеного свідоцтва та роз`яснено, що спадкоємцем першої черги є син померлої [PERSON] , а вона є спадкоємцем п`ятої черги. Заява про його відмову від спадщини у спадковій справі відсутня, а спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (а.с. 17). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, права та обов`язки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі\~ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист\~прав\~усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, встановлено, що спадкоємець зобов`язаний отримати свідоцтво про право на спадщину, якщо в складі спадкового майна є об`єкти нерухомості. Частиною 2\~ст.1259 ЦК України\~передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З аналізу змісту ч.2\~ст.1259 ЦК України\~вбачається, що підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та положеннями\~Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «[PERSON] Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. При таких обставинах позов є обґрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved