Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/5 частки житлового будинку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 24 серпня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті спадкоємцями майна, яке йому належало залишились, вона та його дружина, її мати [PERSON]. [PERSON] відмовляється оформлювати спадщину після смерті чоловіка, каже, щоб вона оформлювала її на своє імя. Після смерті батько залишилось спадкове майно, яке складається з 3/5 частки житлового будинку № 231 по вул. Лівобережній (колишня Кірова) у м. Краматорську Донецької області. Батько володів даним майно відповідно до рішення народного суду м. Краматорська від 01.07.1980 р. Відповідно до вищезгаданого судового рішення [PERSON] на праві особистої власності було виділено 3/5 частки домоволодіння № 231 по вул. Лівобережній (колишня Кірова) у м. Краматорську. Дана частка складається з тамбура «І» площею 1,2 кв. м., веранди «2» площею 8,8 кв.м, кухні «4» площею 13,2 кв.м, жилої кімнати «7» площею 1,2 кв.м, крильця, сараю «В» з кухонним вогнищем, гаражу «Г», погребу «Д», вбиралень «Е» та «Н», навісу «Ж» та «И», душу «З», сараю «Л», сараю «М», колодязю «К», 1/2 воріт, заборів, замощень та саду. Спадщину після смерті батька вона прийняла, тому що на момент смерті батька проживала та була зареєстрована за однією з ним адресою. 24.11.2017 р. вона прибула до нотаріальної контори з метою оформлення вищезгаданої частки будинку на своє імя, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що з правовстановлюючого документу на спадкове майно вбачається спірність, в державному реєстрі прав зареєстровані ідеальні долі на будинок, без виділу їх в натурі, про що видав відповідну постанову. Таким чином, в даний час склалася така ситуація, що вона не може оформити спадщину на своє імя. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 3/5 частки житлового будинку №231 по вулиці Лівобережна (колишня Кірова) в м. Краматорськ, Донецької області, позначений в плані літерою «А-1» загальною площею 48,30 кв.м, жилою площею 35,1 кв.м, яка складається з тамбура «І» площею 1,2 кв. м., веранди «2» площею 8,8 кв.м, кухні «4» площею 13,2 кв.м, жилої кімнати «7» площею 17,1 кв.м, крильця, сараю «В» з кухонним вогнищем, гаражу «Г», погребу «Д», вбиралень «Е» та «Н», навісу «Ж» та «И», душу «З», сараю «Л», сараю «М», колодязю «К», ? воріт, заборів, замощень та саду. Судом було витребувано інформацію щодо спадкової справи, після смерті [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, втім, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом достовірно встановлено, що відповідно до рішення народного суду м. Краматорська від 01.07.1980 [PERSON] на праві особистої власності було виділено 3/5 частки домоволодіння № 231 по вул. Лівобережній (колишня вул. Кірова) у м. Краматорську Донецької області. (а.с. 17-19). В судовому засіданні встановлено, що постановою державного нотаріуса Другої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] від 20.02.2018 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки при дослідженні документа, який підтверджує право власності [PERSON] на частку зазначеного будинку було встановлено, що в рішенні суду яке є правовстановлюючим документом зазначено «Виділити [PERSON] на праві приватної власності частку домоволодіння ... яка складається з тамбура І, веранди 2, кухні 4, житлової кімнати 7, крильцо, сарай В, гараж Г, погріб Д, вбиральня Е та Н, навіс Ж, та И, душ 3, сараї Л,М, колодязь К, ? частка воріт, заборів замощень та саду». Жодного зазначення ідеальної частки не вказано, але 05.06.1997 року БТІ м. Краматорська провело реєстрацію права власності на підставі зазначеного рішення суду, яким зареєструвала 2/5 частки житлового будинку за [PERSON]. У відповідності до заяви про відмову у прийнятті спадщини від 20.12.2016, [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON]. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, встановлено, що [PERSON], який помер 24.08.2016 року, на праві власності належав житловий будинок № 231 по вул. Лівобережній (колишня вул. Кірова) у м. Краматорську Донецької області, даний будинок входить у спадкову масу, та, оскільки, правовстановлюючий документ в позасудовому порядку позивачем, як спадкоємцем, отримати неможливо, що позбавляє його право успадкувати будинок, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Понесені витрати позивач бере на себе, як зазначено нею в позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved