Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26.01.2016 вона перебуває у шлюбі з відповідачем. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, оскільки працює, має постійні стабільні доходи, фізично здоровий. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак попередньо подала суду заяву, якою вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розгляд справи просить проводити за її відсутності. Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 26.01.2016 сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 2, та позивачці змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). В шлюбі у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 14.07.2016 (а.с. 7). З довідки, виданої виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №288 від 30.01.2020, встановлено, що до складу сім`ї позивачки [PERSON] входять син [PERSON] , чоловік [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до акту обстеження матеріальних умов, затвердженого селищним головою Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, дитина [PERSON] перебуває на утриманні матері (а.с. 9). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивачки підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України,з відповідачана користь держави слід стягнутисудові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 840, 80 гривень. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved