Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернулась в Орджонікідзевський міський суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги, які підтримані нею в судовому засіданні в повному обсязі, мотивує тим, що 08 грудня 2011 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області розірваний шлюб між нею та відповідачем. Від цього шлюбу в них є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які зараз постійно проживають з позивачем і повністю знаходяться на її утриманні. Будучи рідним батьком дітей відповідач достатньої матеріальної допомоги своїм дітям не надає. Позивач не має можливості самостійно належним чином утримувати їхніх дітей тому, що на даний час вона не працює. Тому звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхній неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача до повноліття дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви. Згідно письмових пояснень та наданих у судовому засіданні усних пояснень повноважного представника відповідача, останній заперечує щодо визначеного позивачем розміру аліментів та вважає за можливе встановлення на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно на кожну дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на неналежне використання позивачем аліментів, які надавались відповідачем добровільно, а також зазначає про народження у відповідача 04.09.2017р. ще однієї дитини, зважаючи на що на теперішній час на його утриманні перебуває його новонароджена донька та дружина. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 3-4) та які на даний час постійно проживають з позивачем. Відповідач, за попередньою згодою позивача, надавав матеріальну допомогу у виді грошових коштів на картковий рахунок позивача. Так, у січні 2016р. 2010,05грн., у лютому 2016р. 2000,00 грн., у березні 2016р. 2000,00грн., у квітні 2016р. 2000,00 грн., у травні 2016р. 2000,00 грн., у червні 2016р. 2000,00 грн., у липні 2016р. 2010,00 грн., у серпні 2016р. 2000,00 грн., у вересні 2016р. 2000,00 грн., у жовтні 2016р. 2000,00 грн., у листопаді 2016р. 2000,00 грн., у грудні 2016р. 2000,00 грн. та 2010,05 грн., у лютому 2017р. 2010,05 грн., у березні 2017р. 2979,03 грн., у квітні 2017р. 2979,03 грн. та 3015,08 грн., що підтверджується копіями чеків (а.с. 25-41). Також у вересні 2017р. відповідач купив дітям ортопедичне взуття на загальну суму 1741,00 грн., дві футболки на загальну суму 198,00 грн., костюм вартістю 446,00 грн., білизну на загальну суму 118,00 грн. та придбав канцелярію на загальну суму 639,60 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 18-22). Однак, із червня 2017р. відповідач припинив надавати грошове утримання на своїх неповнолітніх дітей, що у свою чергу слугувало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною\~постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон, у тому числі і норми міжнародного права, покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 коментованого нормативно-правового акту передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, державою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір часток від доходу платника аліментів на утримання дітей, який зможе забезпечити належне її утримання. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ч. 1\~ст. 182 СК України\~враховує матеріальне становище позивача, яка на даний час працює та на утриманні якої знаходиться двоє дітей, матеріальне становище відповідача, згідно наданих ним податкових декларацій та щорічної декларації за 2016р.,\~який є приватним підприємцем та депутатом Покровської міської ради, наявність у відповідача нерухомого майна, а тому останній має можливість сплачувати аліменти, стягнень з його заробітку по виконавчим документам не проводиться, має на утриманні немовля та дружину. Згідно ст.2 Конвенції прав дитини держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що всі діти є рівними у своїх правах, а тому присудження до стягнення із відповідача на користь своїх двох неповнолітніх дітей частки від доходу у розмірі 1/3 (тобто по 1/6 на кожну дитину) відповідатиме вказаному принципу рівності, у той час як запропонована відповідачем частка 1/5 на утримання двох його дітей необґрунтовано поставить у невигідне та дискримінаційне становище дітей, які проживають окремо від відповідача у порівнянні із новонародженою його донькою, яка також перебуває на його утриманні. У свою чергу посилання відповідача та його представника на те, що відповідач може надавати утримання своїм дітям лише у натуральній формі у виді певних речей без надання грошового утримання суд вважає безпідставними, оскільки нормами СК України передбачено обовязок, у тому числі і батька, надавати відповідне грошове утримання своїм неповнолітнім дітям для забезпечення належних умов їх проживання. Також не заслуговують на увагу посилання відповідача щодо неналежного розпорядження позивачем добровільно наданих відповідачем грошових коштів на утримання своїх дітей, оскільки останнім не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, а є лише припущеннями. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведені приписи чинного законодавства, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, та виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства та захисту прав неповнолітньої дитини, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, суд зазначає, що у разі зміни, в подальшому, матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved