Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 13.09.2013 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті про виклик в суд. Судові повістки, що направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення (а.с.24,25,26,35,44,45). В зв`язку з цим, повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалося шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.42,49). З опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про розгляд справи. У визначений судом строк відзив на позовну заяву не направив, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13.09.2013 зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 20.04.2017 серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки виданої 12.08.2019 за № 472 Ставецьким старостинським округом Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] (а.с.8). Як зазначає позивач у позовній заяві, вони з відповідачем не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сім`я існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог не подав, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просила місцем проживання дитини визначити її місце проживання, та те, що відповідач будь-яких заперечень до суду не направив, суд вважає, що місцем проживання [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання його матері. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 24, 112, 113, 115, 160 СК України,

Outcome: approved