Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений між нею та відповідачем та посвідчений 04.04.2007 року. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 04 квітня 2007 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку з усіма надвірними будівлями. Відповідно до даної договору відповідач мав сплатити позивачу 55000 гривень до 15 квітня 2007 року, а позивач в свою чергу мала написати покупцю [PERSON] письмову розписку про повний розрахунок. Однак, відповідач сплатив їй частково суму коштів в розмірі 40240грн. за будинок з усіма надвірними будівлями, а іншу суму в розмірі 14760 грн. категорично відмовився сплатити. В зв'язку з цим, позивач просить суд розірвати вищезазначений договір та повернути їй будинок, а вона в свою чергу повертає відповідачу сплачені їй кошти в розмірі 40240 гривень. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь сплачені кошти за надання їй юридичних послуг в розмірі 80 гривень. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, надіслали до суду, заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, а також надіслали клопотання, в якому просили зупинити провадження у справі, до вирішення справи за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа [PERSON], про визнання недійсним договору іпотеки, у суді касаційної інстанції - Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а також просив відмовити позивачу в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені вимоги, а також клопотання про зупинення справи не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 203 ч. 1 п. 3 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 4 ч. 1 ст. 201 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи. Оскільки рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18.02.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26.05.2014 року залишено без змін - набрало законної сили, а тому в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі необхідно відмовити. Крім того, згідно матеріалів справи встановлено, що 04.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] передає у власність [PERSON] житловий будинок з усіма надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], за який останній зобов'язується сплатити обговорену суму 55000,00 грн. (а.с. 4). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] 05.04.2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2007 року зареєстрував право власності на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.49). Відповідно до кредитного договору № ZRZ0G100003730 від 13.04.2007 року, який укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 6800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.04.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 13.04.2007 року укладено договір іпотеки № ZRZ0G100003730, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв в іпотеку житловий будинок загальною площею 96,10 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 вересня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 04 липня 2013 року, позов [PERSON] задоволено, а саме: розірвано договір купівлі-продажу від 04 квітня 2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за надання правової допомоги в розмірі 80 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково - рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27.09.2007 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 04.07.2013 року скасовано. (а.с. 104-105). Відповідно до рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18.02.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26.05.2014 року залишено без змін, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа [PERSON], щодо визнання недійсним договору іпотеки № ZRZ0G100003730 від 13.04.2007 року, який укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», - відмовлено повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 182 ЦК України передбачено, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та і інших випадках, встановлених договором або законом. Установлено, що 04 квітня 2007 року між сторонами укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. Згідно з п. 2.1 договору продаж вчинений за суму 55 тис. грн., які покупець зобов'язувався сплатити продавцю в повному обсязі до 15 квітня 2007 року. Продавець при отриманні суми договору зобов'язувався видати покупцю письмову розписку, яка свідчитиме про факт повного розрахунку. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 4.4. договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 04.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON], право власності на житловий будинок у покупця ([PERSON]) виникає з моменту державної реєстрації. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено істотних порушень відповідачем договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 04.04.2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], даний договір укладено з додержанням вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, відповідно до ст. 334 ЦК України та п. 4.4 договору купівлі-продажу від 04.04.2007 року відповідач зареєстрував своє право власності на вказаний будинок, рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18.02.2014 року, яке набрало законної сили 26.05.2014 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа [PERSON], щодо визнання недійсним договору іпотеки спірного будинку № ZRZ0G100003730 від 13.04.2007 року, який укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», - відмовлено повністю. Відтак, суд вважає, що відсутні підстави для розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.04.2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: dismissed