Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 28 липня 2001 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1360. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, покликається на те, 28 липня 2001 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилось двоє синів- Гавалевич [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом трьох останніх років сімейне життя, між ними, поступово погіршувалось відносини, почали виникати непорозуміння, розійшлись погляди щодо сімейних цінностей та обовязків, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом усього подружнього життя вони не змогли утворити міцної сімї, не налагодили сімейні відносини, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю. Відповідач зловживає алкогольними напоями та не забезпечує матеріально сімю. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. За таких обставин вважає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їхніх дітей. Позивач переконана, що сімя розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально. Після розірвання шлюбу просить прізвище залишити «Гавалевич». Ухвалою від 27.02.2018 року у справі відкрито провадження. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує проти розірвання шлюбу. Покликається на те, що за час перебування у шлюбі у них практично не було непорозумінь, сварок та скандалів також не було. Він любить свою дружину та дітей, та переконаний, що дітям потрібні матір та батько для гармонійного піклування про них. Водночас зазначає, що він працював та надавав кошти на утримання сімї, оплачував заняття молодшого сина у спортивній секції по футболу. Алкогольними напоями не зловживає, випиває зрідка, однак це не носить систематичний характер. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). \~ Згідно п.10\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№ 11\~від 21.12.2007\~року проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2001 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1360 (свідоцтво про шлюб серія 1-СГ № 115330 від 28 липня 2001 року) /аркуш справи 4/. У шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /аркуші справи 5-6/. У позивача з відповідачем подружні відносини не склалися із-за відсутні взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюбні відносини між ними припинено, шлюб існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу\~одна з основних його засад. Шлюб\~це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Враховуючи зазначене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Витрати по справі підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved