Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся у Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади с. Таганча в особі Таганчанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. У позові зазначив, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай), яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю. [PERSON] був хворим та потребував постійного догляду. Позивач проживав по сусідству з померлим, дуже давно його знав і знаходився з ним в теплих відносинах. В зв'язку з тим, що інших родичів у [PERSON] не було, позивач надавав йому всіляку допомогу і матеріальну підтримку, постійно - протягом тривалого часу доглядав за ним. Коли [PERSON] помер, то саме позивач за власний кошт організував поховання. Позивач звернувся до Канівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що він пропустив строк на прийняття спадщини. Цей строк пропустила через свою необізнаність з чинним законодавством. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай), яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Таганчанської сільської ради №2-10 від 26.07.202 року, яка відкрилася після смерті [PERSON], визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] в м. Канів Черкаської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади с.Таганча в особі Таганчанської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду телефонограму про визнання позову, просять справу розглядати у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - з свідоцтва про смерть [NUMBER] від 02.09.2014р., що [PERSON] помер [INFO] в м. Каневі Черкаської області (а.с.4); - згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 20.11.2003 року, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,048 га та розташована на території Таганчанської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області (а.с.5). Згідно повідомлення Канівської державної нотаріальної контори № 68/01-16 від 21.01.2016р. (а.с.28,29) вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] заяви про прийняття спадщини в нотконтору не надходили. Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідач в позовній заяві керується ч.2 ст. 1259 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON] ні однієї із черг спадкування за законом відповідно до ст.ст. 1261-1265 ЦК України, доказів, які б підтверджували факт того, що він має право на спадкування майна після смерті [PERSON] він не надав, а тому до нього не можуть бути застосовані положення статтей 1259, 1272 ЦК України. А тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення додаткового строку не підлягає до задоволення, оскільки він не являється спадкоємцем після смерті [PERSON] Крім цього, відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини, а тому позовні вимоги позивача в цій частині також не підлягають до задоволення. З урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, а тому у позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed