Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про вселення її та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в квартиру [ADDRESS], встановлення порядку користування житловим приміщенням квартирою №67 по пр-ту Івана Мазепи 10 в м. Вишгород Київської області, виділивши позивачу та її неповнолітнім дітям в користування житлову кімнату, площею 16,9 кв.м. та балкон, площею 0,8 кв.м., коридор площею 8,5 кв.м., санвузол площею 2,0 кв.м., кухню площею 7,4 кв.м., вбудовану шафу площею 0,3 кв.м. залишити в загальному користуванні, зобовязання відповідачів не чинити перешкод у користуванні виділеною житловою кімнатою площею 16,9 кв.м. та балконом, площею 0,8 кв.м. в квартирі [ADDRESS], стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 1654,40 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона та відповідачі являються співвласниками квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира складається із двох ізольованих кімнат, площею 10,2 кв.м. та 16,9 кв.м., балкону площею 0,8 кв.м., коридору площею 8,5 кв.м., санвузла площею 2,0 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., вбудованої шафи площею 0,3 кв.м. З моменту одруження позивача, а саме з 2003 року, вона разом зі свої чоловіком та дітьми проживала в квартирі та користувалася кімнатою площею 16,9 кв.м. Крім родини позивача в квартирі зареєстровані та мешкають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які користувалися житловою кімнатою площею 10,2 кв.м., а інші приміщення перебували у спільному користуванні. В жовтні 2014 року погіршились стосунки [PERSON] з відповідачами, це виразилось у перешкоджанні у користуванні належною частиною квартири, крім того відповідачі встановили нові вхідні двері та змінили замок, однак ключів [PERSON] не надали. З приводу перешкоджання у користуванні належної [PERSON] частини квартири, вона зверталась до міліції та прокуратури. Оскільки у добровільному порядку визначити порядок користування житловим приміщенням в спірній квартирі неможливо позивач звернулась до суду за захистом свої прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідачів, в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі та прийняти рішення на підставі наявних документів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON] та представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до довідки-характеристики виданої комунальним підприємством «Вишгородським Бюро технічної інвентаризації», квартира №67 буд.10 пр-т. Мазепи м. Вишгород належить на праві приватної спільної частково власності позивачу та відповідачам, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.04.2004 року, а також свідоцтвом на прав овласності на житло від 03.03.2004 року серія САА №852933. Згідно довідки форми №3 виданої [PERSON] 07.09.2015 року №1533, на житловій площі мешкають та зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з висновку наданого 05.05.2015 року ДІМ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області молодшого лейтенанта міліції [PERSON] розглянувши матеріали перевірки ЄО №3126 від 30.04.2015 року по заяві гр. [PERSON] проживаючої [INFO], встановлено, що 30.04.2015 року до чергової частини Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області надійшла заява про те, що батьки заявниці встановили нові двері та не пускають до її помешкання де вона прописана разом із своїми дітьми. В ході виконання даного повідомлення опитано гр. [PERSON] яка пояснила, що вона є співвласником квартири за адресою м. Вишгород, пр-т. Мазепи, 10, кв.67, де прописана разом зі своїми дітьми. В жовтні місяці 2014 року її батьки гр. [PERSON] та гр. [PERSON] встановили нові двері та не дають ключі від них, чим перешкоджають користуватись її часткою майна. В ході виконання даної заяви здійснено вихід за вище вказаною адресою, але вхідні двері ніхто не відчинив та опитати батьків заявниці не представилось можливим. Крім того, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.09.2015 року, [PERSON] [INFO], що проживає в [INFO], про те, що [PERSON] зареєстрована за даною адресою, на момент обстеження не має доступу до квартири. Ключі від квартири у неї відсутні, а двері ніхто не відкриває. Даний акт складено депутатом Вишгородської міської ради [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині щодо вселення [PERSON] та її неповнолітніх дітей в квартиру [ADDRESS]. В частині позовних вимог, щодо встановлення порядку користування житловим приміщеннями квартирою №67 по пр-ту Івана Мазепи 10 в м. Вишгород Київської області, виділивши позивачу та її неповнолітнім дітям в користування житлову кімнату, площею 16,9 кв.м. та балкон, площею 0,8 кв.м., а також щодо зобовязання відповідачів не чинити перешкод у користуванні виділеною житловою кімнатою площею 16,9 кв.м. та балконом, площею 0,8 кв.м. в квартирі [ADDRESS], слід відмовити оскільки, враховуючи положення ст.358 ЦК України, позивачем в судовому засіданні не надано доказів домовленості з відповідачами, які являються співвласниками квартири, щодо користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Крім того, житлова кімната, площею 16,9 кв.м. та балкон, площею 0,8 кв.м., не відповідає 1/5 частці майна, що перебуває у праві спільної часткової власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial