Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права приватної власності на ? частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 23 травня 1997 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсь\-кими будівлями і спорудами, розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Михайла Коцюбинського (Куйбишева), 86. Будинок належав матері: ? частка на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.09.1993 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1495; 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,вида\-ного 16.09.1993 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1497. Дійсна вартість зазначеного нерухомого майна складає 129\~302 (сто двадцять девять тисяч триста дві) гривні, згідно довідки КП «СМБТІ» № 416 від 03 травня 2017 року. 16 вересня 1993 року [PERSON] залишила заповіт на усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалось на неї, [PERSON] та на її рідну сестру - [PERSON], в рівних частинах, заповіт посвідчено державним нотаріусом [PERSON], яка виконувала обовязки нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1499. Спадщину вона та її сестра, [PERSON],прийняли згідно із ч.2 ст.549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, так як у встанов\-лений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подали до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Вона звернулася до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку спадкового майна. Але нотаріус відмови їй у його видачі в звязку з тим, що вона не надала йому оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Синельникове, вул. Михайла Коцюби\-нського (Куйбишева), 86, що підтверджується постановою нотаріуса про від\-мову у вчиненні нотаріальної дії від 26 червня 2017 року. Оригінали правовстановлюючих документів: свідоцтва про право власності, виданого 16.09.1993 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1495 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.09.1993 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1497, на підставі яких жит\-ловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Михайла Коцюбинського, 86, належить спадкодавцю [PERSON], у неї відсутні, так як їх втрачено. Але збереглися копії вищезазначених правовстановлюючих документів. Також підтвердженням того, що зазначений житловий буди\-нок належить спадкодавцеві є довідка комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 416 від 03.05.2017 року, в якій зазначено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою:м. Синельникове, вул. Михайла Коцюбинського, 86 зареєстрований за [PERSON] на підставі вищезазначених свідоцтв. У звязку з цим, позивач просить визнати за нею [PERSON], 10.09.1948 року народже\-ння, право приватної власності на ? частку житлового будинку з відповідної часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Михайла Коцюбинського, 86 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка настала 23 травня 1997 року. Позивач в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася. Відповідно до документів, отриманих у зв'язку з виконання доручення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій на території Республіки Білорусь відносно відповідача [PERSON] (які долучені до матеріалів цивільної справи), [PERSON] отримала копію позовної заяви з додатками, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує протии визнання за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку розташованого за адресою: м. Синельникове, вул. Михайла Коцюбинського, 86, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка настала 23 травня 1997 року. Не заперечує протии того, щоб справа розглядалася за місцем проживання позивачки та у її відсутності. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. 23.05.1997 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 106624. Після смерті [PERSON], яка настала 23.05.1997 року відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсь\-кими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Михайла Коцюбинського (Куйбишева), 86, який їй належав: ? частка на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.09.1993 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1495 та 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,вида\-ного 16.09.1993 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1497. Факт належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку, господарських будівель та споруд розташованих за адресою: м. Синельникове, вул.. Михайла Коцюбинського (Куйбишева), 86, також підтверджується довідкою КП «Синельниківське МБТІ» №416 від 03.05.2017 року, відповідно до якої за [PERSON] зареєстрований зазначений житловий будинок: ? частка на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.09.1993 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1495; 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,вида\-ного 16.09.1993 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1497. Дійсна вартість зазначеного нерухомого майна складає 129\~302 (сто двадцять девять тисяч триста дві) гривні, 16.09.1993 року на випадок своєї смерті [PERSON] зробила таке розпорядження : усе майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, вона заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. З матеріалів спадкової справи до майна померлої 23.05.1997 року [PERSON] вбачається, що за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулися її діти [PERSON] та [PERSON] Постановою державного нотаруса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26.06.2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належить померлій 23 травня 1997 року [PERSON] відмовлено, оскільки вона не надала правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на житловий будинок за адресою: м. Синельникове, вул. Михайла Коцюбинського (Куйбишева), 86. Так, відповідно до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ч.1ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, позивач як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] своєчасно у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України, про що свідчать матеріали справи. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved