overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2014 року, від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], на даний час сім'я розпалася, сторони мають різні погляди на сімейне життя, тривалий час проживають окремо, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про продовження розгляду справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений особисто під розписку, в судовому засіданні від 24.05.2017року - позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 26.11.2014 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Позивач вказує на основні підстави розірвання шлюбу - відсутність розуміння та поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя, Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити - «[PERSON]». Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат по справі -640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2009року. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] 18.08.2009р.н. На даний час сім'я розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття любові, а тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій вказала що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що сторони 27.02.2009 року зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського МРУЮ Київської області, актовий запис № 179. Наведене підтверджується матеріалами справи(а.с.4) Сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, подружжя тривалий час проживає окремо. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просила залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

\~ Позивач звернулась\~ до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що\~ перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з\~\~ 29.06.2013 року, від шлюбу мають малолітню доньку Олександору [INFO],\~ на даний час сімя розпалася, через несумісність характерів, втрату почуттів, між сторонами відсутнє взаєморозуміння,\~ а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала\~ у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районногоуправління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №225414. Від шлюбу мають малолітню доньку Олександру [INFO].\~ Тривалий час шлюбні стосунки не підтримуються, шлюб має формальний характер, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу шлюбу змінити прізвище позивача «Лебєдєва» на дошлюбне «Ширяєва».\~ На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31.05.1997року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей, дочок [PERSON] [INFO].н.,та [PERSON] [INFO] На даний час сім'я розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття любові, а тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій вказала що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 31.05.1997 року зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів громадянського виконкому Тернівської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 80. Наведене підтверджується матеріалами справи(а.с.4) Сторони мають двом неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO].н.,та [PERSON] [INFO] (а.с.5). Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, подружжя тривалий час проживає окремо. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просила залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31.05.1997року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей, дочок [PERSON] [INFO].,та [PERSON] [INFO]. На даний час сім'я розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття любові, а тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій вказала що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 31.05.1997 року зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів громадянського виконкому Тернівської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 80. Наведене підтверджується матеріалами справи(а.с.4) Сторони мають двом неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO].,та [PERSON] [INFO]. (а.с.5). Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, подружжя тривалий час проживає окремо. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просила залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернулась\~ до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що\~ перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з\~ 28.08.2010 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку Дар»ю [INFO],\~ на даний час сімя розпалася, через несумісність характерів, втрату почуттів, між сторонами відсутнє взаєморозуміння,\~ а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтрималау повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився про день і час розгляду справи був повідомлений\~ належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1032. Від шлюбу мають неповнолітню\~ доньку Дар»ю\~ [INFO]. Тривалий час шлюбні стосунки не підтримуються, шлюб має формальний характер, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. \~\~\~\~\~ На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити- «Юрченко». Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, укладеному 08.05.1998 року в Міському відділі РАГС м.Херсона, актовий запис №174. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, оскільки на даний час шлюбні стосунки припинені. Відповідач працює, допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила слухати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. В зв'язку з наведеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.05.1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис №174. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, враховуючи ці обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина знаходяться на утриманні та виховуються позивачкою одноособово. Батько, відповідач по справі ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач, посилаючись на відсутність у відповідача постійного місця роботи, просить стягнути на свою користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1170 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на обґрунтування суми, яку просить стягувати з відповідача суду пояснила, що в січні на доньку її витрати склали близько 2500 грн., інші місяці менше, але відповідач взагалі нічого не допомагає, навіть не купує продукти. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів, має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8). Як вбачається з поданої позовної заяви, донька проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, офіційно не працює. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує доньку одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки не заперечував, а заперечував щодо розміру аліментів, стан здоров'я дитини та платника аліментів. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано та від якого у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Батько дітей, відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в суді позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час між ними розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2013 року, яке набрало законної сили 26.02.2013 року. Батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, батько дітей, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved