Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про припинення права власності на частку в спільному майні з виплатою грошової компенсації вартості частки та визнання права власності в якій посилається на те, що вона зареєстрована та постійно проживала у вказаному будинку із лютого 2008 року по листопад 2012 року та після цього у звязку із сімейними обставинами переїхала на проживання до іншого місця. У звязку із минуванням обставин, які перешкоджали їй проживати у вказаному будинку, позивач має намір відремонтувати будинок і квартиру, яка в ньому знаходиться, та мешкати там знову, оскільки в неї та в її доньки іншого житла немає. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] являються громадянками [PERSON] Федерації, постійно мешкають в Росії, де й зареєстровані за своїм постійним конкретним місцем проживання. У спірній квартирі відповідачі не зареєстровані та не проживають. Позивач одноособово несе весь тягар щодо сплати комунальних послуг, квартирної плати, інших платежів, що стосуються вказаної вище квартири. Крім цього вона, за допомогою своєї доньки, утримує цю квартиру в стані, наближеному для нормального в ній проживання, здійснюючи всі необхідні для цього роботи. Натомість відповідачі по справі спірною власністю не користуються, взагалі не приймають зусиль в утриманні квартири та догляді за нею, тобто не тільки не приймають в цьому фінансової участі, а й жодним чином не цікавляться станом квартири та будинку, самоусунулись від обовязку здійснювати будь-які дії щодо збереження спільного майна. Відповідно до Висновку № 14123 експертного будівельно-технічного дослідження, ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 93702 грн, таким чином ринкова вартість 1\\4 частки даної квартири становить 23425 грн. Здійснення виділу в натурі 1\\2 частки квартири є неможливим по причині відсутності необхідних площ та необхідного складу приміщень, які б відповідали нормативним вимогам будівельних норм і правил для виділення кожній стороні ізольованої повноцінної однокімнатної квартири з окремим входом. Вказує, що 18.10.2014 року представником позивача були направлені відповідачам листи-пропозиції щодо відчуження ними на мою користь належних їм часток у спірній квартирі, проте вказані листи ними були проігноровані. Враховуючи той факт, що відповідачі постійно проживають на території [PERSON] Федерації, та являються її громадянками, їх частка у спірній квартирі є незначною, не можливий ні її поділ в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласнику, а також те, що відповідачі довготривалий час не проживають в квартирі, не утримують її, не вносять коштів в рахунок її ремонту та плати комунальних послуг, не цікавляться її станом та не відвідують квартиру [ADDRESS] зважаючи, що припинення права відповідачів на частку (по 1\\4) у спільному майні, яким є вищезазначена квартира, не завдасть істотної шкоди їх інтересам, просить суд ухвалити рішення яким припинити право спільної часткової власності сторін, припинити право власності відповідачів по 1/4 частині на вказаний будинок, визнати за нею право власності на нього та виплатити відповідачам відшкодування відповідачам у розмірі по 23425, 00 гривень. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов лист в якому відповідач просить завчасно повідомити її про розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності разом із [PERSON] та [PERSON], належить 1\\2 частка квартири № З в будинку № 37, що по вулиці Галицького Семена в м. Чернівці. Вказаним відповідачам належить по 1/4 частині зазначеної квартири, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 07.05.2012 року Чернівецьким КОБТІ та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 10.12.2014 року, наданим Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції. (а.с.11-12) Право власності [PERSON] на 1/4 частину вказаної квартири було визнано за нею рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 18.08.2010 року в справі № 2-666\\2010р. Право власності [PERSON] на 1/4 частину вказаної квартири було визнано за нею рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.10.2009 року в справі № 2-317\\2009 р. Відповідно до висновку № 14123 експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 09.10.2014 року судовим експертом [PERSON], ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 93702 грн, відповідно ринкова вартість 1\\4 частки даної квартири становить 23425 грн. (а.с.23-37) У спірній квартирі з лютого 2008 року по листопад 2012 року була зареєстрована та постійно проживала позивач, що підтверджується відмітками органу внутрішніх справ про реєстрацію місця проживання в її паспорті, а також із 2008 року по цей час її донька [PERSON] (а.с.18-19) Натомість відповідачі по справі, згідно довідки № 50 від 21.07.2014 року виданої квартальним комітетом № 19 з 1983 року у вказаній квартирі не проживають та зареєстровані не були. (а.с.22) Встановлено також, що [PERSON] та [PERSON] є громадянками [PERSON] Федерації та місце їхнього постійного проживання зареєстроване в містах Вороніж по вул. Ростовській, 50/23 та у місті Санкт-Петербург по вул. Джона Ріда, 4/2. (а.с.20-21) Згідно ч.1 ст. 355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Із змісту ст. 365 ЦК України вбачається, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбаченні пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Також обовязковою умовою є внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним. Аналізуючи норми законодавства та застосовуючи їх до конкретної справи, судом враховуються наступні обставини. Так, частка кожного із відповідачів складає 1/4 частину квартири, в той час як позивачу належить 1/2 її частина. Як встановлено із вищезгаданого висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 14123, здійснення виділу в натурі 1\\2 частки квартири є неможливим по причині відсутності необхідних площ та необхідного складу приміщень, які б відповідали нормативним вимогам будівельних норм і правил для виділення кожній стороні ізольованої повноцінної однокімнатної квартири з окремим входом. Таким чином є неможливим виділити внатурі 1/2 частину належного позивачу майна. Судом при прийнятті рішення враховується і та обставина, що відповідачі протягом тривалого невстановленого часу не цікавляться квартирою, її технічним станом, не беруть участь у проведенні капітальних чи поточних ремонтів, не беруть участь у оплаті комунальних послуг, взагалі не виявляють ніякого інтересу до будинку та квартири, які перебувають у ветхому стані. Вказані обставини свідчать про те, що вказане майно не представляє великого інтересу для відповідачів, які мають постійне місце проживання за межами України, де і перебувають тривалий час. До того ж, відповідачами не використовується житлове приміщення для будь-яких цілей, а тому все вищевикладене дає підстави вважати, що припинення права відповідачів на частку в майні не завдасть жодної істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд, однак, не бере до уваги її посилання про ігнорування [PERSON] та [PERSON] пропозиції, скеровану відповідачам у формі листа, про відчуження майна на її користь, оскільки на підтвердження такої позиції позивачем не надано доказів про відправлення на адресу відповідачів такої пропозиції та отримання її ними. Позивач також вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти, які відповідають розміру ринкової вартості 1/4 частки спірної квартири, по 23425,00 грн. на кожну 1/4 частку, що складає матеріальну компенсацію для відповідачів за умови задоволення позовних вимог, як це вбачається із квитанції Приватбанку 0.0.327770202.1 та 0.0.3277712402.1 від 17.12.2014 року. Таким чином, враховуючи викладене, підстави ст. 365 ЦК України, необхідні для припинення права особи на частку у спільному майні у їх взаємодії, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки частки відповідачів у спільному майні є незначними у зрівнянні із часткою позивача, спірна квартира не може бути поділена внатурі у відповідності до розміру часток сторін, та припинення права відповідачів на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди їхнім інтересам та членам їхньої сім'ї.

Outcome: approved