Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що доводиться Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 20.12.1993 року та Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.03.2018 року. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , яка з початку листопада 2010 року виїхала з міста та по теперішній час в квартирі не проживає. Тому, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 18.12.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за адресою місця реєстрації. Вказане відправлення відповідачем отримано, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. 15). Станом на 08.02.2021 року відзиву не надано. 13.01.2021 року на адресу суду надійшла заява від відповідача в якій вказує, що позовну заяву визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без її участі. Третя особа правом на надання пояснень не скористалась, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 20.12.1993 року (а.с. 4) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.03.2019 року (а.с. 5). З довідки №20 від 24.11.2020 року, виданої Криворізькою об`єднаною міською довідко-інформаційною службою «Нова-Ком», встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 7). Згідно з Актом від 25.11.2020 року, засвідченого майстром дільниці №4 ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» Останньою Є.В., [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з листопада 2010 року (а.с. 6). Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved