Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовною\~заявою,\~в якій\~просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що у квартирі за вказаною адресою відповідач зареєстрований, але не мешкає з 2003 року, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, в разі неявки в судове засідання відповідача просила винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, тоді як про день, час та місце слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відзив, письмові та електронні докази до суду не подавав. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором найму (оренди) житла № 19 від 02.04.2019 року (а.с.7). У зазначеній квартирі на даний\~час зареєстровані\~члени сім`ї\~позивача,\~в тому\~числі відповідач\~ [PERSON] ,\~якийне проживає за місцем реєстрації з 15 липня 2003 року, що підтверджується актами від 12.01.2018р., 15.08.2018р., 18.03.2019р. (а.с.8-10). У відповідності до ст.71\~ч.1\~Житлового Кодексу\~Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку. Відповідач в даному разі своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права користування, а саме нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» на ствердження вибуття на інше постійне місце проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, зокрема повідомлення про те у листах, розписках, переадресуванні кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих п.10 Постанови «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, у справах щодо визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад шість місяців без поважних причин, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснює, а тому він втратив право на користування жилим приміщенням. Згідно ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved