Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок № 7 по вулиці О.Кобилянської в м. Кропивницький. Позов обґрунтовує тим, що 06.07.2005 року рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору за участю третейського судді Ярошенка В.І., було визнано договір дарування від 20.08.2004 року вищезазначеного будинку між нею та [PERSON]. Визнано за нею право власності на вказаний будинок та 15.07.2005 року ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» проведено реєстрацію права власності на будинок. У вказаному\~будинку вона\~проживає з\~сімєю до\~даного часу.\~Маючи намір\~подарувати будинок\~доньці,\~звернулась до\~нотаріальної контори\~де їй\~було розяснено,\~що рішення\~Третейського суду\~не може\~бути прийнято\~в якості\~правовстановлюючого документа\~для посвідчення\~цивільно-правової\~угоди про\~відчуження нерухомого\~майна. Оскільки нотаріусом фактично не визнається право власності на належне їй нерухоме майно, що набуте згідно діючого законодавства, яке діяло на час придбання нерухомого майна, виконавчий документ отримати в компетентному суді, в звязку з пропуском строку для звернення неможливо, а тому вона вимушена звернутись в суд з даним позовом. З урахуванням того, що задоволення позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб, вільно розпоряджатися своїм майном не можу, просить задовольнити позов. В підготовче судове засідання сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, відповідач позов визнала та надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України суд може ухвалити в підготовчому судовому засіданні судове рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна фізична юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може б позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умові передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Нормами ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. \~ \~ \~ \~ Відповідно вимог ст. 328 Цивільна кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до частин 1-3 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як зазначено у частині 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлена цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається н підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна мож пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Судом встановлено, що 06.07.2005 року рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору за участю третейського судді Ярошенка В.І., було визнано договір дарування від 20.08.2004 року будинку № 7 по вулиці О.Кобилянської в м. Кіровограді (тепер Кропивницький) між [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на вказаний будинок та 15.07.2005 року ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» проведено реєстрацію права власності на будинок за [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.07.2005 року № 7785746. Згідно з п. VII ст. 55 Закону України «Про Третейські суди» зі змінами та доповненнями, внесеними ЦПК України від 18.03.2004 року Закону України від 15.03.2005 року № 3541 - IV від 05.03.2009 року № 1076 - VI, Податковим кодексом України від 02.12.2010 року, № 2755 - VI, Законами України від 03.02.2011 року № 2983 - VI від 07.04.2011 року № 3205 - VI, рішення Третейського суду підлягає негайному виконанню та державній реєстрації. Статтею 56 ч.1 цього ж Закону визначено, що протягом трьох років може бути виданий виконавчий документ з дня прийняття рішення третейським судом. Цей документ видається компетентним судом, а п.3 ч.2 вказаної вище статті встановлено, що компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документу в разі пропущення строку для звернення за видачею виконавчого документу. На даний час позивачем пропущено строк для звернення за видачею виконавчого документа відповідно до вищезазначеного рішення Третейського суду. Враховуючи те, що задоволення позовних вимог [PERSON] не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб, вільно розпоряджатися своїм майном вона не може, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України позивач не ставить вимогу про стягнення понесених нею судових витрат, а тому суд відносить вказані витрати за її рахунок. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і ст. ст. 319, 321, 328, 392 ЦК України, Закону України «Про Третейські суди»,

Outcome: approved