Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.10.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З вересня 2018 року проживає з відповідачем окремо, діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, останні грошові кошти отримала у лютому 2020 року. На теперішній час шлюб з відповідачем розірвано. Жовтневим районним судом м.Маріуполя було видано судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя судовий наказ про стягнення аліментів скасовано за нововиявленими обставинами, та у видачі судового наказу відмовлено, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05.08.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05.08.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Лозінської О.О. про закриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20.10.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Лозінської О.О. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було відмовлено. Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, зазначила, що з вересня 2018 року сімейні відносини з чоловіком були припинені після того, як їй стало відомо, що у нього з`явилася інша жінка. Після цього він переїхав до іншого житла. З цього саме періоду вони і припинили мешкати однією родиною та вести спільне господарство. Відповідач протягом двух років лише частково реалізував свої батьківські права та обов`язки, лише інколи надавав матеріальну допомогу, але це носило тимчасовий та нерегулярний характер. Крім того відповідач без погодження із нею, я матір`ю дітей, забирав дітей та увозив у невідомомоу напрямку, вона вимушена була розшукувати дітей. Представник позивача адвокат Албот О.М. наполягала на задоволенні позовних вимог її довірителя. В подальшому позивач та її представник надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволені позову наполягали. Відповідач у судовому засідання у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити, зазначив, що після припинення сімейних відносин стали проживати окремо та діти проживали почергово як у нього, так і у неї за їх домовленістю. Поситійно надавав та надає матеріальну допомогу. Дійсно з дітьми виїжав за межі міста на оздоровлення. На підтвердження утримання дітей маються чеки та квитанції щодо придбання одягу, взуття, іграшок, відвідування розважальних закладів. Представник відповідача адвокат Лозінська О.О. також заперечувала проти позову, зазначивши, що між сторонами була домовленність щодо почергового проживання дітей із батьками, відповідач регулярно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, добре стаивться до них та постійно турбується. В подальшому відповідач та його представник надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутність та врахувати, що протягом серпня - жовтня 2020 року діти проживали разом з батьком та перебували на повному його утриманні. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.10.2011 [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який зареєстрований у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом №1210. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.03.2020 року шлюб було розірвано. Зі свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 11.08.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 22.03.2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області випливає, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . З акту про фактичне проживання від 07.07.2020, виданого головою правління ОСББ «Котляревського 8», вбачається, що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою [ADDRESS] , разом з [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать сусіди. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських фомувань [PERSON] зареєстрвоана як фізична особа- підприємець. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.05.2020 року судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей скасовано за нововиявленими обставинами, та у видачі судового наказу відмовлено. Крім того, судом було допитано ряд свідків, які повідомили суд про наступні обставини. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду показали, що є сусідами позивача, позивач проживає разом з дітьми, постійно бачать мати [PERSON] разом з дітьми на дитячому майданчику, яка їх виховує, піклується про них. Діти виховані, виглядають охайними. Батька з дітьми не бачили, зі слів позивача відомо, що він без її дозволу забрав дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що належним розміром аліментів на двох дітей є 1/3 частини доходу відповідача, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Посилання відповідача на надання матеріальної допомоги та придбання одягу і взуття для дітей, переодичного перебування дітей разом із батьком не позбавляє відповідача обов`язку щодо утримання дітей, з якими він проживає окремо. Суду не надано відомостей щодо укладення між сторонами будь-якої домовленності як батьками неповнолітних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved