Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб із відповідачем розірвано на підставі рішення Надвірнянського районного суду від 29 грудня 2016 року. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем. З відповідача стягуються аліменти на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 07 грудня 2017 року в розмірі 1 000 грн. щомісячно. У січня 2017 року позивач понесла витрати на стоматологічне лікування дитини в розмірі 23 150 грн. На оздоровлення дитини позивачем сплачено 5 600 грн. Відповідач відмовляється приймати участь у розподілі даних витрат. Тому просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 28 750 грн. 05 вересня 2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що приймає активну участь в матеріальному забезпеченні дитини. Заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. Вважає що понесені позивачем додаткові витрати на відпочинок в сумі 5 600 грн. не зумовлені особливим станом здоров'я дитини. Стоматологічне лікування дочки не було виправданим, оскільки з урахуванням її віку, лікування молочних зубів не було необхідним. 09 жовтня 2018 року справу передано судді Бабій О.М. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав наведених в ньому. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1992 року, який розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2016 року (а.с. 4). В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 5). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2017 року присуджено стягувати із відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 24-25). Відповідач належним чином виконує обов'язок по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті по виплаті аліментів № 5001 від 27.06.2018 року, виданої старшим державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с. 26). За даними розрахунку переплата по виплаті аліментів складає 100 грн. Позивач 20 січня 2017 року понесла витрати на стоматологічне лікування дочки в розмірі 23 150 грн., що підтверджується актом лікування та копією фіскального чеку (а.с. 9-10). За даними довідки б/н та б/д, виданої ФОП [PERSON] позивач разом із дочкою з 02 серпня 2016 року по 08 серпня 2016 року відпочивали на базі відпочинку «[INFO]». Оплачено суму в розмірі 5 600 грн. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В процесі розгляду справи позивачем підтверджено понесення додаткових витрат на дитину в розмірі 23 150 грн., які викликані необхідністю лікування дочки у лікаря-стоматолога. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У зв'язку із чим вимога про стягнення цих витрат із відповідача підлягає частковому задоволенню. Із [PERSON] слід стягнути 11 575 грн. додаткових витрат на користь [PERSON], що становить половину від понесених позивачем витрат на лікування дочки в розмірі 23 150 грн. Витрати позивача в розмірі 5 600 грн. на відпочинок у відпочинковій базі «[INFO]» суд вважає такими що не викликані особливими обставинами. Позивачем не доведено, що відпочинок був зумовлений хворобою дитини чи необхідністю профілактики захворювання. Окрім того, дані витрати понесені також на відпочинок позивача, а тому не можуть буди віднесені до додаткових в розумінні статті 185 СК України. У зв'язку із наведеним позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 704 гривні 80 коп. судового збору на користь позивача, оскільки позивач понесла такі витрати (а.с. 1). На підставі ст. ст. 180, 185 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial