Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], у якому просить визначити [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності, а саме - Автомобіль Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER], ноутбук HP Pavillion dv5-1050 er, телевізор Samsung UE 22C 4000 PW, телевізор Samsung LE 19 B 451 white по 1/2 частці за позивачем та відповідачем, виділити в натурі відповідачу вказане майно та зобов'язати відповідача сплатити позивачу компенсацію у розмірі 1/2 вартості вказаного майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем, ними було придбано майно - Автомобіль Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER], ноутбук HP Pavillion dv5-1050 er, телевізор Samsung UE 22C 4000 PW, телевізор Samsung LE 19 B 451 white, яке є об'єктом спільної сумісної власності. Вартість вказаного майна на час його придбання складала : - Автомобіль Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER] - 396 008,64 грн; - ноутбук HP Pavillion dv5-1050 er - 8039,00 грн.; - телевізор Samsung UE 22C 4000 PW - 2100,00 грн.; - телевізор Samsung LE 19 B 451 white - 4238,00 грн., що підтверджується накладною та копіями товарних чеків, наданих позивачем до позовної заяви. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, вказавши на те, що вимоги позивача є безпідставними. Зокрема, що стосується автомобіля Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER], представник відповідача зазначив, що вказаний автомобіль було придбано в тому числі і за кошти, які було отримано від Третьої особи за договором позики від 18.10.2010 року, виконання зобов'язань за яким, на сьогоднішній день здійснюється відповідачем одноособово. Решту коштів залучених для купівлі автомобіля Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER] було отримано відповідачем від продажу автомобіля Honda Legend, державний номерний знак [NUMBER], який відповідач придбав у власність до укладення шлюбу, а продав даний автомобіль - після укладання шлюбу. Також, представником відповідача було надано Звіт № 323 про оцінку транспортного засобу, складений 19.06.2013 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Expertum-AVE», відповідно до якого ринкова вартість автомобіля Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER] на дату проведення оцінки становила 196 194,68 грн., та Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості майна, а саме ноутбука HP Pavillion dv5-1050 er, телевізора Samsung UE 22C 4000 PW, телевізора Samsung LE 19 B 451 white, за висновками якого їх вартість складає відповідно 2287,60 грн., 831,90 грн., та 923,30 грн. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, між [PERSON] та [PERSON] 05 грудня 2009р. було зареєстровано шлюб (актовий запис № 1961), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Згідно з видатковою накладною від 21 жовтня 2010 року відповідач придбав транспортний автомобіля Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER] за ціною 396 008,64 грн. у ХЮНДАЙ ФІЛІЯ ТОВ «Український автомобільний холдинг». 07 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (актовий запис № 269). Таким чином, позивачем належним чином підтверджено той факт, що автомобіль Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER] належить до спільної сумісної власності подружжя. Представник відповідача не надав доказів того, вказаний автомобіль було придбано не під час перебування позивача та відповідача в шлюбних відносинах, проте заперечив проти вартості вказаного автомобіля. Так, представником відповідача надано Звіт № 323 про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER] на дату проведення оцінки становила 196 194,68 грн. Позивач заперечила проти вартості транспортного засобу визначеної у Звіті, наданому відповідачем, та просила призначити судову авто технічну експертизу. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення експертизи № 4075/14-54 від 10.07.2014 року, вартість автомобіля Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER] на дату проведення оцінки склала 290 785,43 грн. Сторони щодо висновку експертизи зауважень та заперечень не подали, таким чином, суд оцінивши Висновок експертизи, приймає в якості належного доказу. Також судом встановлено, що 18.10.2010 року між відповідачем та третьою особою укладено Договір позики грошових коштів у розмірі 18 000,00 доларів США, що на час укладання договору еквівалентно 142 200,00 грн., які відповідач мав використати на придбання автомобіля. Суд приймаючи в якості належного доказу вказаний Договір позики виходив з того, що позивач, а також свідок гр. [PERSON], допитана в ході розгляду справи, підтвердили ту обставину, що перебуваючи у шлюбі сторони у справі мали намір придбати автомобіль, разом з тим, коштів на придбання автомобіля не вистачало, у зв»язку з чим вони вирішили звернутися до знайомих з метою позичити недостатню суму коштів. Також, залучена та допитана у якості свідка Третя особа - [PERSON] підтвердила факт передачі коштів відповідачу, а також повідомила суд про те, що вказаній договір укладався з відома позивача. Згідно з ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до положень ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, суд приймає до уваги договір позики укладений між відповідачем та третьою особою як такий, що укладено в інтересах сім'ї, що відповідно створює обов'язки для кожного з членів подружжя. Також суд, урахувавши пояснення представника відповідача та свідчення третьої особи, приймає до уваги те, що відповідачем на час вирішення спору сплачено за вказаним Договором позики 6000, 00 дол.США, що підтверджується наданими суду розписками, та відповідно до дати здійснення платежів з урахуванням курсу НБУ, у гривневому еквіваленті становить: платіж від 18.11.2011 року - (1500,00 дол.США *на 7.99 грн.) 11 985,00 грн.; платіж від 22.12.2012 року - (1500,00 дол. США *на 7.99 грн.) 11 985,00 грн.; платіж від 27.12.2013 року - (1500,00 дол. США *на 7.99 грн. ) 11 985,00 грн.; платіж від 30.12.2014 року - (1500,00 дол. США *на 15.77 грн. ) 23 655,00 грн. Таким чином, суд враховує часткове виконання відповідачем зобов'язань за договором позики. Розмір невиконаних зобов'язань за вказаним договором на дату винесення рішення складає 12000,00 дол. США., що відповідно до курсу НБУ (1 дол.США - 17.99 грн.) в гривневому еквіваленті становить 215 880,00 грн. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. №11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки автомобіль є неподільним майном, та на час розгляду справи сторони не дійшли згоди щодо його поділу, суд проаналізувавши вимоги позивача щодо виділення відповідачу автомобіля Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER], а також за відсутності заперечень з боку відповідача, щодо залишення в його використанні вказаного автомобіля, суд визнає ідеальну частку позивача у цьому майні у розмірі ? та задовольняє вимоги про стягнення компенсації у розмірі ? вартості автомобіля. Суд, врахувавши надані у справі докази, а також беручи до уваги висновок судової експертизи, проведеної в межах даної справи, визначає вартість автомобіля Hyundai IX-55, державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 290 785,43 грн. Проте, визначаючи розмір компенсації, суд враховує той факт, що за відповідачем залишається зобов'язання за договором позики, а також враховує суму виконаних відповідачем зобов'язань за цим договором, частина з яких у розмірі 47625, 00 грн. була виконана ним після розірвання шлюбу за власні кошти. За таких умов, а також враховуючи той факт, що позивач не надав жодних доказів своєї участі у виконанні зовов'язань за договором позики, суд приходить до висновку, що розмір компенсації ? вартості автомобіля має визначатися від оціночної вартості автомобіля за вирахуванням виконаних та існуючих зобов'язань відповідача за договором позики. Таким чином, вартість автомобіля, яка приймається судом при визначенні розміру компенсації, з урахуванням вказаного складає 290 785,43 грн. - 47625, 00 грн. - 215 880 ,00грн. = 27 280,43 грн. Відповідно ? частина, яка підлягає компенсації на користь позивача складає 13 640,24 грн. Що стосується компенсації вартості решти майна, то суд зазначає, що позивачем було надано документи, які підтверджують той факт, що вказана техніка була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, в свою чергу вказана обставина не спростована відповідачем, оскільки не було надано жодних доказів тому, що вказана техніка не є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, суд враховує в якості належного доказу наданий представником відповідача Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості майна, за висновками якого вартість ноутбука HP Pavillion dv5-1050 er складає 2287,60 грн., телевізора Samsung UE 22C 4000 PW - 831,90 грн., телевізора Samsung LE 19 B 451 white 923,30 грн. Вказана вартість позивачем не оскаржувалась та була визнана під час розгляду справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, відносно компенсації ? вартості вищезазначеної техніки є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про поділ майна подружжя. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial