Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина щомісячно, у розмірі ј частини усіх видів його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2016 року між нею та відповідачем розірвано шлюб. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, син постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, у свою чергу, не приймає жодної участі у вихованні сина та не надає йому належної матеріальної допомоги. Позивач не в змозі самостійно у необхідній мірі забезпечити потреби дитини. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнав. Вказав, що відповідач жодним чином не ухиляється від участі в утримання їхнього сина, а навпаки намагається налагодити стосунки з позивачем, щоб мати змогу передати кошти для сина. У період з 2015 року по 2018 рік кожного місяця переказував кошти для сина на банківську картку позивача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], який народився 18.12.2014 року, є сином [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №441230, виданим Галицьким відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 23.12.2014 року /а.с.5/. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матірю, а дохід позивача не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2\~ст.182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що обов'язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє його від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дитиною пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. При цьому, суд враховує пояснення відповідача про те, що останній в період 2016 року по 2018 року брав участь у вихованні неповнолітнього сина та не ухилявся від свого обовязку, що стверджується випискою по рахунку [PERSON] у ПАТ «Приватбанк». Беручи до уваги вищенаведені обставини, зокрема матеріальне становище відповідача, який в стані дозволити виплату аліментів у розмірі\~ј частини\~усіх видів\~його доходівщомісячно, а також те, що відповідач предявлений до нього позов в частині стягнення аліментів визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Вирішуючи питання судових витрати, суд з урахуванням положень ч. 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved