Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей в якому вказала, що перебувала з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах від яких мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які з моменту народження та по теперішній час проживають разом з нею та знаходяться на її повному вихованні. Відповідач [PERSON], який є батьком дітей, на початку 2015 року пішов з сім'ї та відмовився надавати будь-яку допомогу дітям. Він систематично не виконує своїх батьківських обов'язків, зокрема, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей та їх навчання, не забезпечує їм необхідного харчування та медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не піклується про їх підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Діти, в силу свого малолітнього віку, хворіють простудними захворюваннями, потребують витрат на одяг та дитяче харчування, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. Доходів позивача не вистачає, щоб забезпечувати потреби дітей в повній мірі. Оскільки відповідач належної уваги дітям не приділяє, не цікавиться їх життям, здоров'ям, навчанням, поведінкою, не спілкується з ними та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка позов зменшила, вказала, що просить лише позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та в цій частині підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позові, а також додатково пояснила, що з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах з грудня 2008 року по січень 2015 року. Від сумісного життя мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Під час сумісного проживання, відповідач належної уваги дітям не приділяв, періодично зловживав спиртними напоями. З початку 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, взагалі не цікавиться життям дітей, на її прохання про надання допомоги у вихованні та утриманні дітей, відповідач відмовився від дітей. На даний, час за словами спільних знайомих, відповідач перебуває на території АР Крим. Позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дітей потрібно для захисту інтересів дітей, які не бажають з ним спілкуватися. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, зокрема, шляхом оголошення у пресі, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявних у справі доказах та зі згоди позивача ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в судовому засіданні позов підтримав, надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідач батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та пояснив, що вказані документи складені на підставі перевірки доводів викладених в позовній заяві та вважає за необхідне позов задовольнити. Суд, вислухавши думку позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, знаходить поданий позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через наступне: Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з грудня 2008 року по січень 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією родиною. Від сумісного життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Батьком в свідоцтві про народження дітей записаний відповідач. З початку 2015 року сторони проживають окремо. Малолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з матір'ю - [PERSON], яка піклується про них, виховує та утримує. Позивачка [PERSON] одноособово піклується про дітей та забезпечує їх всім необхідним, тому як відповідач зовсім не приймає участі у вихованні дітей ні педагогічному, ні матеріальному, ні у посильному трудовому або будь-якому іншому вигляді. Жодного з обов'язків, покладених законом на батьків не виконує та взагалі ні цікавиться життям дітей. Згідно інформації КЗ «Запорізький центр первинної медіко-санітарної допомоги №5» від 05.10.2016р. за №98/01-10, малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], спостерігаються лікарями з народження. На амбулаторних прийомах у дільничного лікаря-педіатра та при викликах вдома, діти знаходяться з матір'ю, мають охайний вигляд, рекомендації лікаря виконуються в повному обсязі. Відповідно до інформації ДНЗ №272 «Гномик», вихованням дітей займається виключно мати - позивач [PERSON], цікавиться їх розвитком, приймає активну участь у життя дошкільного закладу. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.03.2016р., складеного комісією Відділу по Хортицькому раону служби (управління) у справах дітей, умови в квартирі де мешкає позивач разом із дітьми добрі, квартира відповідає усім санітарним нормам, устаткована необхідними меблями, побутовою технікою, речами повсякденного вжитку, для дітей створені належні умови для нормального розвитку, навчання та відпочинку. В квартирі зроблений ремонт, є необхідні комунікації, борги за комунальні послуги відсутні. Стосунки в сім'ї добрі. Таким чином судом встановлено, що батько дітей - відповідач [PERSON] проживає окремо та з січня 2015 року не виявляє інтересу до життя дітей, їх внутрішнього світу, не цікавиться їх фізичним та моральним станом, їх здоров'ям, вихованням та освітою, і взагалі, ніяких відносин із дітьми не підтримує. З висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 25.10.2016р. за №01/01-11/1161 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Такий висновок зроблений органом опіки та піклування на підставі як дослідження документів, які надані позивачем [PERSON], так і зі слів заявника, яка зокрема, органу опіки та піклування пояснювала, що на початку 2015 року [PERSON] пішов з сім'ї та з цього часу не цікавиться дітьми, знаходиться на території АР Крим, засоби зв'язку з ним відсутні. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи думку представникавідділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, який вважає доцільним позов задовольнити, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи судом було встановлено умисне нехтування відповідачем свого обов'язку щодо виховання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] а саме відповідач як батько дітей не бере участі у їх вихованні, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не створює умови для отримання ними освіти тощо, що можна розцінювати як свідоме ухилення від виховання дітей та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Суду надані допустимі та належні докази, які беззаперечно підтверджують винну поведінку відповідача. У зв'язку з цим суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав, що на думку суду, буде сприяти інтересам дітей, захисту їх майнових та немайнових прав. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved