overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 27.09.2008 року. Мотивує заяву тим, подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейні відносини та обов»язки з ведення спільного господарства, що стало причиною виникнення непорозумінь та постійних сварок, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття взаємної любові, довіри та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинились, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2015 року, спір щодо визначення місця проживання дитини та майновий спір відсутні. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провадити за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Зазначив, що дійсно з жовтня 2015 року шлюбні відносини не підтримують. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.09.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 27 вересня 2008 року, актовий запис №640, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з жовтня 2015 року, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 28.08.2010 р. Мотивує заяву тим, подружнє життя у них не склалося по причині діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, що стало причиною виникнення постійних сварок, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття взаємної любові, взаємодопомоги, довіри та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначила, що з відповідачем не проживають спільно з серпня 2015 року. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провадити за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Зазначив, що з серпня 2015 р. разом з позивачем не проживають, шлюбні відносини не підтримують та спільного господарства не ведуть. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.08.2010 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 28 серпня 2010 року, актовий запис №287, видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (а.с. 4). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 5). Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Як встановлено судом, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з серпня 2015 р., спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, не бажають примирятися. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 30.09.2011 р. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та шлюб, відповідач принижує честь і гідність дружини, між ними виникають постійні сварки. Більше пів року відповідач не несе своїх шлюбних обовязків, між сторонами припинені шлюбні відносини, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви, в яких позивач позов підтримала, а відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 30.09.2011 року було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 3122 (а.с. 2). У вказаному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, відповідач позов визнав, шлюбних стосунків не підтримують останні півроку, дитина проживає з матір»ю, майнового спору у сторін немає , суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем в 2002р. Мотивує заяву тим, що відповідач систематично зловживає алкогольним напоями, агресивно поводиться, стає ініціатором сварок, скандалів, що унеможливлює подальше спільне проживання і збереження сім'ї. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу без його участі. Відповідач також в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.08.2002р між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.(а.с. 6). Малолітніх дітей подружжя не має. Майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують з 2014 р., примирятися не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем у 2011р. Мотивує заяву тим, що життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейне відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та вихованню дітей. Відповідач неодноразово вчиняв сварки в присутності сторонніх людей в громадських місцях через зловживання наркотичним засобами, крім того відповідач постійно пред'являє безпідставні претензії, що робить спільне життя нестерпним, ображає позивачку та старшого сина. Від постійних спорів та сварок погіршується самопочуття позивачки і вона знаходиться у стані постійного стресу, в неї порушився сон та працездатність. Крім того діти позивачки стали знервовані і бояться постійних скандалів. Відповідач не утримує матеріально сім'ю, спільне життя та спільне господарство не ведеться з квітня 2014р. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу без його участі. Відповідач, який відбуває покарання у Березанській виправній колонії в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначив, що стосовно розлучення із відповідачем заперечень та претензій не має. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.12.2011р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Позивач та відповідач від спільного сімейного життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10,11). Спору щодо визначення місця проживання дітей і майнового спору між сторонами не має. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують з квітня 2014р., примирятися не бажають, та просять шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач являється батьком дитини, яка на даний час проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Батько не виконує свого обов'язку матеріально утримувати свого сина, який потребує матеріальної допомоги, не має постійного заробітку, а тому повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилась, але письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляду справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача 300 грн. аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина. Третя особа [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча була повідомлена про час розгляду справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на повному утриманні своєї матері-позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довідкою Богуславської ЖЕК. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Із ч.1 ст.184 СК України видно, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що оскільки відповідач являється батьком дитини, то повинен сплачувати аліменти на її утримання. На підставі ст.ст.180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання дочки [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дочкою 23-річного віку або до закінчення нею навчання, посилаючись на те, що [PERSON] з 01 вересня 2014 року навчається на денній формі навчання в «Обухівському медичному коледжі» та потребує матеріальної допомоги, а відповідач являється її батьком і зобов'язаний матеріально утримувати свою дочку, яка продовжує навчання, а тому повинен сплачувати аліменти. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Із довідки навчального закладу №158 від 08.09.2014 року видно, що [PERSON] дійсно являється студенткою денної форми навчання медсестринського відділення КВНЗ КОР «Обухівський медичний коледж» - рік вступу - 01.09.2014 року; строк закінчення - 30.06.2017 року. У відповідності до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.ст.191, 201 СК України аліменти на сина, дочку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, ст.ст.130, 174, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, оскільки вона продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дочкою 23-річного віку або до закінчення ним навчання, посилаючись на те, що вона з 01 вересня 2011 року навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ «Богуславське вище професійне училище сфери послуг» та потребує матеріальної допомоги, а відповідач являється її батьком і зобов'язаний матеріально утримувати свою дочку, яка продовжує навчання, а тому повинен сплачувати аліменти. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилась, але письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Із довідки навчального закладу №116 від 04.04.2014 року видно, що [PERSON] дійсно навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ «Богуславське вище професійне училище сфери послуг» з 01.09.2011 року по 01.02.2015 року. У відповідності до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.ст.191, 201 СК України аліменти на сина, дочку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, ст.ст.130, 174 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що відповідач являється батьком дітей, які на даний час проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько не виконує свого обов'язку матеріально утримувати своїх дітей, тому відповідач повинен сплачувати їй аліменти на їх утримання. Представник позивача [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилась, але письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі та без застосування технічних засобів, позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі та без застосування технічних засобів, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком дочки [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що оскільки відповідач являється батьком двох дітей, то повинен сплачувати аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частини його доходів та до досягнення ними повноліття. На підставі ст.ст.180, 182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved