Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року вона уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них народилася дитина: малолітній [PERSON] , [INFO] . З вересня 2017 року їх шлюбне життя не склалось і вони з чоловіком проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Дитина проживає разом з нею. Рішенням суду від 18.05.2018 року їх шлюб було розірвано, дане рішення набрало законної сили 19.06.2018 року. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати сина. Відповідач на даний час працює на підприємстві Російської Федерацї Псковської області 181110 п.Стругі Червоні. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Дитині в усякому разі повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько який здоровий та працездатний зможе сплачувати аліменти на рівні ј частки з усіх видів заробітку (доходу) оскільки він є працездатною людиною, де має постійний, стабільний дохід. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Тому вважає, що батько дитини має компенсувати половину витрат щодо лікування сина та відвідування його дитячого закладу. А саме на лікування в квітні 2018 року було витрачено на ліки 827,27 грн., у листопада 2018 року витрачено на ліки 476,32, що разом складає 1303,59 грн. За відвідування дитячого закладу №108 групи №9 за період з лютого 2018 року по листопад 2018 року сума утримання складає 1603,76 грн., а також необхідні затрати на освіту в розмірі 54 грн. Разом сума додаткових витрат становить 2961,35 грн. Вважає, що батько дитини повинен компенсувати половину витрат, а саме 1480,70 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі чого, просить стягнути на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з вересня 2017 року і до його повноліття; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на [PERSON] в розмірі 1480,70 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по договору про надання професійної правничої допомоги в розмірі 2000 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму у межах платежу за один місяць, як суму платежу, що підлягає негайному виконанню згідно судового рішення, а також витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, а саме оплату рахунку по перекладу та нотаріальному завіренню документів для відповідача у розмірі 1345,37 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді віл 11.12.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~27.12.2018 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про направлення клопотання про вручення документів необхідних для розгляду справи, клопотання про виклик до органу суду та клопотання про витребування копії паспорту та ідентифікаційного коду, довідки про доходи відповідача до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для направлення їх компетентному суду Російської Федерації за місцем проживання відповідача. 15.01.2019 року від представника ГТУЮ у Донецькій області до суду надійшли письмові пояснення. 28.01.2019 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про здійснення доручення компетентному суду. Ухвалою суду від 31.01.2019 року доручено компетентному суду за місцем реєстрації [PERSON] та місцем його проживання, вручити йому копію позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, повідомити його про дату підготовчого судового засідання у справі, витребувати докази, допитати його як відповідача за питанням. Витребувано докази, провадження у справі зупинено до надходження відповіді на судове доручення. 14.03.2019 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання з переліком документів для вручення відповідачу на російській мові завірених належним чином. 23.04.2019 року надійшло повідомлення від Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про надіслання документів. 17.10.2019 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про повторне вручення документів необхідних для розгляду справи. \~ \~ \~ \~19.11.2019 року до суду від Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшло повідомлення про те, що жодних відомостей про виконання доручення не надходило. 04.12.2019 року до суду з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшов пакет документів, складений російським судом у зв`язку з виконанням доручення суду про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій. Так, відповідачу [PERSON] 25.06.2019 року вручено пакет документів Струго-Красненським районним судом Псковської області та проведено судове засідання. 06.12.2019 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про поновлення провадження у справі та закриття підготовчого засідання, призначення справи до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.12.2019 року відновлено провадження, закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. 06.12.2019 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами цивільної справи. 16.01.2020 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами цивільної справи. 03.03.2020 року від позивача [PERSON] надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів, в якій також просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, а саме оплату рахунку по перекладу та нотаріальному завіренню документів для відповідача у розмірі 1345,37 грн. 03.03.2020 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії паспорта громадянина Росії [PERSON] та договір надання правової допомоги. 23.03.2020 року від відповідача надійшла заява в якій зазначив, що доручає представляти його інтереси в суді [PERSON] 02.04.2020 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява про ознайомлення з додатковими матеріалами справи. В судове засідання позивач не з`явилась, при цьому в матеріалах цивільної справи містяться заяви в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, а справу розглянути без її участі. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог на підставі наданих до суду доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, в протоколі судового засідання не заперечував проти розгляду справи без його участі та висловив свою позицію щодо спірних правовідносин. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів з вересня 2017 року, однак не заперечувала проти стягнення аліментів з дня подання позовної заяви до суду. Крім того, заперечувала проти стягнення з відповідача додаткових витрат на [PERSON] в розмірі 1480,70 грн. та щодо стягнення з відповідача витрат по договору про надання професійної правничої допомоги і просила їх компенсувати за рахунок коштів, які [PERSON] пересилав своїй матері для передання їх позивачу. Проти задоволення позовних вимог позивача стосовно витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, а саме оплати рахунку по перекладу та нотаріальному завіренню документів для відповідача не заперечувала. Так, відповідно до протоколу судового засідання Струго-Красненського районного суду Псковської області №13-28/2019 від 25.06.2019 року було розглянуто в судовому засіданні судове доручення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31.01.2019 року по цивільній справі №263/16915/18 про вчинення процесуальних дій відносно відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] відповідно до заданих йому питань пояснив, що з доводами не згоден, дружина поїзала у грудні 2017 року до м.Маріуполя до батьків на три місяця, він дав згоду на виїзд дитини, але вона залишилась в м.Маріуполі на постійне місце проживання. Після трьох місяців його мати зателефонувала йому та повідомила його, що дружина залишається жити у м.Маріуполі і подає на розірвання шлюбу. Грошові кошти він відправляє щомісячно по 5000 рублів, но відправляє їх матері, а остання вже передає їх [PERSON] , так як він думав, що все дійде до суду квитанції не зберігав. Вказаний факт може підтвердити його мати [PERSON] . В позові зазначено, що вони проживали не разом, але він не згоден, до її від`їзду вони проживали разом в м. Володимірській табір з різною реєстрацією. З позовом згоден частково, згоден з розміром аліментів, від дитини не відмовляється, він йому допомогає, спілкується по скапу, коли він знаходиться у його матері, передає гроші на утримання дитини через свою мати. Дитячий садок дружина сплачує саме з тих кошті, які він пересилає через мати, так як Росія не працює з банками України, то офіційно через банк гроші переводити дитині не може, а колишня дружина живе у сестри і їй пересилати кошти він не може. Його заробітна плата становить 13000 рублів, з якої він кожен місяць 5000 рублів відправляє дитині через маму, так як з позивачкою не спілкується. Він не згоден з вимогами про стягнення витрат на правничу допомогу і коштів на ліки так як дитині допомогає і з його коштів все це сплачується. Не заперечував проти розгляду справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 26.06.2012 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 18.05.2018 року було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 08.11.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно акта №89 від 12.11.2018 року виданого головою Комітета самоорганізації населення «Надія», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , 2012 року народження. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з вересня 2017 року і до його повноліття. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на відсутність у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1\~статті 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати йому добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, норми Закону України «Про Державний бюджет України», суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.191 СК України \~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 05.12.2018 року, тому суд вважає необхідним провести стягнення аліментів з дня звернення позивача до суду, оскільки позивачем не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, з [PERSON] , [INFO] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.12.2018 року і до повноліття дитини. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Позивач просила стягнути з відповідача частину додаткових витрат на [PERSON] у розмірі 1480,70 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що понесла додаткові витрати, пов`язані з лікуванням сина [PERSON] у розмірі 1303,59 грн., оплати за відвідування ним дитячого закладу за період з лютого 2018 року по листопад 2018 року, а також необхідні затрати на освіту. На підтвердження позовних вимог позивачем надано квитанції від 20.02.2018 року, 16.03.2018 року, 06.04.2018 року, 10.05.2018 року, 08.06.2018 року, 10.07.2018 року, 07.09.2018 року, 09.10.2018 року, 08.11.2018 року відповідно до яких позивач здійснила оплату за відвідування дитячого закладу №108, групи №9 сина [PERSON] на загальну суму 1603,76 грн., рецепти лікаря на призначення ліків її сину [PERSON] , чеки на придбання ліків за квітень 2018 року та листопад 2018 року в різних аптечних пунктах на загальну суму 1303,59 грн. та чек від 20.11.2018 року стосовно буквар для дошкільнят. [PERSON] / вартістю 54 грн. Відповідач заперечував проти стягнення додаткових витрат на лікування дитини та сплати коштів за відвідування дитиною дитячого садка, оскільки він пересилає своїй матері кошти, а остання передає їх [PERSON] і саме з цих коштів сплачується за дитячий садок та лікування сина. Відповідно до\~ст. 185 Сімейного Кодексу\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Твердження відповідача, що він пересилає своїй матері кошти, а остання передає їх [PERSON] і саме з цих коштів сплачуються кошти за дитячий садок та на лікування сина, жодним чином не підтверджені. Так, судом перевірено розмір додаткових витрат позивача на лікування, освіту сина та встановлено, що загальний розмір витрат становить у розмірі 2961,35 грн. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на лікування та освіту дитини. За таких обставин, суд знаходить можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на лікування та розвиток дитини в добровільному порядку та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на [PERSON] в розмірі 1480, 70 грн. \~ \~ \~ \~На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо\~сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. Відповідно до ч.3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин 5 та 6\~ст. 137 ЦПК України,у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Крім того, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2018 року між [PERSON] та адвокатом Махортовою Е.О. був укладений договір щодо надання професійної правничої допомоги. Умовами якого є надання професійної правничої допомоги. Відповідно до акту про виконання робіт і фактичних витрат від 14.08.2018 року за №2785, загальна сума по наданню правової допомоги 2000 грн. (надання правової інформації, консультації і роз`яснень по правовим питанням 100 грн., оформлення адвокатського запиту 500 грн.; оформлення позовної заяви з додатками 500 грн., представництво в суді першої інстанції 900 грн.). Відповідно до п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат також належить зокрема витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачем на підтвердження витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, надано рахунок фактуру №07/03 від 07.03.2019 року за послуги з перекладу та нотаріального завірення документів для відповідача у розмірі 1330 грн. та копію квитанції про сплату за дані послуги, разом з комісією суму - 1345,37 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп. на свою користь та витрат пов`язаних з\~вчиненням інших\~процесуальних дій\~ у\~розмірі 1345,37\~грн. - обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: partial