Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду, посилаючись в його обґрунтування на те, що 16 травня 2013 року між [PERSON] та АТ «Сбербанк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», був укладений кредитний договір на суму 12000 грн. на три роки з щомісячною сплатою процентів. Натомість, в грудні 2020 року позивачу стало відомо, що на заробітну плату [PERSON] приватним виконавцем звернуто стягнення, внаслідок чого при кожній виплаті зарплати утримується 20% в рахунок виконання виконавчого документу. В подальшому було нею отримано виконавчий напис № 760 від 29 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за таким кредитним договором. Вважаючи, що приватним нотаріусом було порушено встановлену законодавством процедуру його вчинення та сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною, а також сплинули строки позовної давності, то просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 760 від 29 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Григорян Д. Г., про стягнення з позивача заборгованості на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» за кредитним договором на загальну суму 28169,45 грн., стягнути з відповідача на користь [PERSON] також судові витрати. Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність, підтримуючи при цьому заявлені нею позовні вимоги та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Представники ТОВ «Росвен Інвест Україна», приватний виконавець,\~Табінський О.\~В.,\~та приватний\~нотаріус,\~ [PERSON] ,\~у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином, не надавши заяв суду про можливість провести розгляд справи за їх відсутності. Таким чином відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши наявні докази, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що 29 вересня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна за п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, видала виконавчий напис, реєстр № 760, за яким запропоновано звернути стягнення на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» (ЄДРПОУ 37616221) з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором № 104#00017589926 від 16 травня 2013 року, укладеним з АТ «Сбербанк», правонаступником прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу № 475/БД06-2/19 від 19 грудня 2019 року є ТОВ «Росвен Інвест Україна», заборгованість за період з 19 грудня 2019 року по 22 червня 2020 року в сумі 24372,23 грн., а також за вчинення виконавчого напису - 500 грн. Судом також встановлено, що на підставі заяви представника стягувача приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем постановою від 21 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63357568 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Григорян Д. Г. від 29 вересня 2020 року, реєстр № 760, про стягнення на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» з [PERSON] за кредитним договором № 104#00017589926 від 16 травня 2013 року боргу в загальному розмірі 24872,23 грн., визначено розмір основної винагороди виконавця в сумі 2487,22 грн. та суму мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 810 грн. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року),\~документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України\~від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого «Переліку документів» «кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» При цьому ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Натомість,\~суд встановив,\~що договір\~кредитування №\~104#00017589926\~від 16\~травня 2013\~року,\~укладений [PERSON] \~із АТ\~«Сбербанк Росії»\~на суму\~12000\~грн.\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~та на\~строк до\~15\~травня 2016\~року,\~не був\~нотаріально посвідчений,\~внаслідок чого\~у порушення\~ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~пп.\~3.2,\~3.5\~п.\~3\~Глави 16\~розділу ІІ\~«Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України», п.\~1\~«Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~приватним нотаріусом\~Григорян Д.\~Г.\~було видано\~29\~вересня 2020\~року виконавчий\~напис,\~реєстр № 760, який оспорюється позивачем. На підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Тобто сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі № 916/3006/17. Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Росвен Інвест Україна» до позивача за кредитним договором № 104#00017589926 від 16 травня 2013 року. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Таким чином, встановивши в судовому засіданні факт порушення приватним нотаріусом Григорян Д. Г.\~процедури вчинення\~виконавчого напису\~від 29\~вересня 2020\~року,\~реєстр №\~760, за яким з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 104#00017589926 від 16 травня 2013 року за період з 19 грудня 2019 року по 22 червня 2020 року в сумі 24372,23 грн., а також за вчинення виконавчого напису - 500 грн., то вказане є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі переліченого заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Григорян Д. Г. від 29 вересня 2020 року, реєстр № 760. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які на підставі ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків, надання правової допомоги за рахунок держави, а за результатами розгляду справи витрати на правовому допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд встановив, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. при звернені до суду із позовом та у розмірі 420,40 грн. при поданні заяви про забезпечення позову, що загалом складає 1261,20 грн. Таким чином, враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги, то на підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судові витрати, понесені останньою, в загальному розмірі 1261,20 грн.

Outcome: approved