Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить встановити факт не проживання [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини та визнати його таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1999 року, квартира [ADDRESS] ) на праві спільної часткової власності (по % частці за кожним) належала: її дідусю та батькові відповідача - [PERSON] , бабусі та матері відповідача - [PERSON] , відповідачеві та її дядькові - [PERSON] , її батькові та брату відповідача - [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] помер\~ [PERSON] і\~після його\~смерті спадкоємцями\~1/4\~частини вказаної\~квартири стали: [PERSON] (дружина померлого) на 1/12 частину квартири, [PERSON] (син померлого) на 1/12 частину квартири, [PERSON] (син померлого) на 1/12 частину квартири, про що було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.07.2004 року, зареєстровано в реєстрі № 5-1206, спадкова справа № 713, тобто у кожного було по 1/3 частині квартири. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер\~її батько\~ [PERSON] і\~спадкоємцями 1/3\~частини квартири\~ [ADDRESS] \~стали:дружина померлого, а її мати - [PERSON] (1/9 частина), вона - донька померлого (1/9 частина) та мати померлого - [PERSON] (1/9 частина). Вона та її мати (дружина померлого) оформили свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/9 частки квартири, проте мати померлого [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якої вона\~подала заяву\~на вступ\~у спадщину,\~а саме\~на 4/9частини квартири [ADDRESS] , з яких 1 /3 належала особисто померлій, а 1/9 належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була померла [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спал прав. \~ \~ \~ \~Постановою нотаріуса від 24.09.2019 року за № 2139/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Постанова обґрунтована тим, що оскільки за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті був зареєстрований [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно він вважається таким, що прийняв спадщину. \~ \~ \~ \~Проте, [PERSON] за вказаною адресою не проживав з 2004 року, коли він самостійно зібрав свої речі та виїхав. Відповідно, на момент смерті [PERSON] він був зареєстрований за вказаною адресою, фактично там не проживав і на даний час його реєстрація заважає їй реалізував і спадкові права. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07.04.2020 року вказаний позов прийнятий до провадження Ленінським районним судом м. Кіровограда, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20.09.2020 року підготовче провадження у справі закрито. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на вказані в ньому обставини та просили позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст. 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства, крім цього ст. 16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою за № 29696 від 29.12.1999 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4 т.1). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 835 (а.с. 5 т.1). Після смерті\~ [PERSON] \~спадкоємцями 1/4\~частини вищезазначеної\~квартири стали: [PERSON] (дружина померлого) на 1/12 частину квартири, [PERSON] (син померлого) на 1/12 частину квартири, [PERSON] (син померлого) на 1/12 частину квартири, про що державним нотаріусом Другої кіровоградської держаної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.07.2004 року, зареєстровано в реєстрі № 5-1206, спадкова справа № 713. У кожного із спадкоємців було по 1/3 частині квартири, що підтверджується копією спадкової справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 2024 (а.с. 19 т.1). Після смерті\~ [PERSON] \~спадкоємцями 1/3\~частини квартири\~ [ADDRESS] \~стали: дружина померлого - [PERSON] (1/9 частина), донька померлого і позивач по справі [PERSON] (1/9 частина) та мати померлого - [PERSON] (1/9 частина). [PERSON] та [PERSON] оформили свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/9 частки квартири, проте мати померлого [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.04.2016 року, виданим державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 Тимко О.В., спадкова справа № 439/2015, зареєстровано в реєстрі за № 4-85, що підтверджується копією спадкової справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 3275 (а.с.18 т.1). Після смерті\~ [PERSON] \~позивач подала\~заяву на\~вступ у\~спадщину,\~а саме\~на 4/9 частини квартири [ADDRESS] , з яких 1 /3 належала особисто померлій, а 1/9 належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була померла [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спал прав, що підтверджується копією спадкової справи. Постановою нотаріуса від 24.09.2019 року за № 2139/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Постанова обґрунтована тим, що оскільки за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті був зареєстрований [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно він вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.22 т.1). Відповідно до ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України\~до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст.\~1261\~ЦК України\~у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він заявив про відмову від неї. Порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (глава 10 розділу II), регламентує порядок видачі свідоцтва про право на спадщину та передбачає надання необхідних для цього документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (ст. 68 Закону України «Про нотаріат», п.п. 4.14 п. 4 глави 10, розділу II Порядку). Як зазначено позивачем відповідач не проживає за вказаною адресою з 2004 року. Положеннями ч.ч.\~1,6\~ст.\~29\~ЦК України\~передбачено,\~що місцем\~проживання фізичної\~особи є\~житловий будинок,\~квартира,\~інше приміщення,\~придатне для\~проживання в\~ньому (гуртожиток,\~готель тощо),\~у відповідному\~населеному пункті,\~в якому\~фізична особа\~проживає постійно,\~переважно або\~тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Факт не проживання відповідача за вищезазначеною адресою підтверджують в судовому засіданні свідки. Зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є братом її чоловіка, [PERSON] була її свекрухою. В 1995 році вона вийшла заміж і з чоловіком [PERSON] вони проживали у вказаній квартирі. Брат чоловіка [PERSON] , одружився та проживав за іншою адресою. Коли вона з чоловіком виїхали до іншого міста [PERSON] , після смерті її чоловіка, проживала сама Їй відомо, що [PERSON] ще в 2004 році виїхав до Росії, має там іншу сім`ю, зв`язок з ним втрачено, до України він не повертався. Свідок [PERSON] пояснила, що сім`ю [PERSON] знала з 1995 року, їй відомо, що з 1991 року [PERSON] проживав у дружини, в 2001 році він розлучився та в 2004 році виїхав до [PERSON] жила сама, [PERSON] не бачила з 2004 року, він не був присутнім на похованні матері та брата. Враховуючи вище\~викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що реєстрація відповідача по справі - [PERSON] за місцем проживання спадкодавця не є свідченням прийняття спадщини, оскільки останній з 2004 року не проживає за вказаною адресою, а отже відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача, так як нею не заявлялась вимога про компенсацію таких витрат з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved