Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 19.03.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 455. Від шлюбу у сторін народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. Спільне проживання та ведення домашнього господарства припинено з січня 2019 року. Шлюб носить лише формальний характер, примирення не є можливим. Таким чином позивач просить розірвати шлюб. Також позивач зазначає, що батько дітей після припинення фактичних шлюбних відносин участі у вихованні дітей взагалі не приймає, не надає матеріальної допомоги на утримання та розвиток дітей їх не провідує.Таким чином просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи за її позовом провести у її відсутність. Позовні вимоги зменшили просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину. В частині розірвання шлюбу та розподілу судових витрат вимоги підтримує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] » (а.с. 27) Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи провести у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Погоджується із позицією позивача про зменшення позовних вимог в частині стягнення аліментів (а.с. 28). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 6) сторони зареєстрували шлюб 19.03.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 455. У відповідності до свідоцтв про народження сторони зазначені батьками (а.с. 9-12) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Пеньківської сілської ради Літинського району Вінницької області (а.с. 13) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] беруть активну участь у шкільних конкурсах, учнівських предметних олімпіадах, у платних онлайн конкурсах, в екскурсійних поїздках. (а.с. 13). Довідкою Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 368 від 03.04.2020 (а.с. 14), зазначається, що діти сторін проживають за адресою [ADDRESS] разом з позивачем [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, згоду відповідача на уточнений позивачем розмір аліментів, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, зайнятість відповідача (а.с. 29), тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.При цьому судом враховано, що з 1 липня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: - 1859 гривень, а від 6 до 18 років 2318 гривень. У зв`язку із набранням 08.07.2017 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 гривень за вимогу про розірвання шлюбу і 840,80 гривень в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved