Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до[PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2021 у справі №352/1788/20 шлюб між ними розірвано. У даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з нею. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, добровільно не надає кошти, із дитиною спілкування не підтримує. Зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований, працює директором ПП «Туристична фірма «Ельдорадо», має дохід в розмірі 21000 грн від здачі в оренду нерухомого майна в центральній частині міста, інших утриманців немає, є працездатною особою і може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дитини.Вказала, що малолітній син сторін часто хворіє, має проблеми із зором та проходить періодичні лікування. Також, дитина навчається в Івано-Франківській ППШ «Католицька школа святого Василія Великого», вартість освітніх послуг за 2020-2021 навчальний рік становить 22 600 грн та харчування 7 880 грн. Враховуючи вищевикладене просила стягувати з нього на її користь аліменти в розмірі 8000 грн на утримання дитини щомісячно і проводити до повноліття сина. Ухвалою судді від 06.07.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 20.07.2021 від позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 2510 грн. Відзив вмотивовано тим, що свій батьківський обов`язок він виконує. З липня 2021 року його доходи становлять 7 100 грн. Також, зазначив, що твердження позивача про отримання ним щомісячної орендної плати в розмірі 21 000 грн є не вірним, так як дану орендну плату отримує ПП «Туристична фірма «Ельдорадо», як власник нерухомого майна і відповідно за рахунок цієї плати здійснюється підприємницька діяльність, виплачується заробітна плата, сплачуються податки, обов`язкові державні платежі та інше. Він є кінцевим бенефіціарним власником ПП «Туристична фірма «Ельдорадо» і може отримувати від неї крім заробітної плати дивіденди, однак у зв`язку із збитковою діяльністю підприємства останніми роками, він отримує тільки заробітну плату. Його син має право на аліменти і він готовий їх сплачувати, однак не в такому розмірі як було заявлено позивачем та ще й не підтверджено ніякими доказами. Щодо витрат на лікування та навчання сина, зазначив, що такі витрати є додатковими і являються окремим предметом судового розгляду з врахуванням особливих обставин. Окрім того, на момент подання позову син закінчив Івано-Франківську ППШ «Католицька школа святого Василія Великого». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просив позов задовольнити частково в розмірі 2510 грн з підстав наведених у відзиві. Вислухавши думку сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.4). В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 26.11.2010 серія [NUMBER] (а.с.5), який згідно з довідкою Лисецької селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 10.03.2021 №289 проживає з матір`ю (а.с.6). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно з вимогами ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON] є офіційно працевлаштованим, інших дітей на утриманні немає, має хронічні захворювання. Витрати на навчання [PERSON] , [INFO] , які відповідно до довідки Приватної початкової школи «Католицька школа святого Василія Великого» від 14.06.2021 №79 становлять 30 480 грн, суд не бере до уваги, так як на момент подання позову до суду дану школи дитиною було закінчено. Крім того, для визначення суми аліментів позивачка вказує на витрати понесені нею на лікування дитини згідно з довідкою Офтальмологічного дитячого спеціалізованого лікувального центру «Дитячий зір» (а.с.7) Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналізуючи положення ст. 185 Сімейного Кодексу України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що у випадку наявності додаткових витрат на утримання дитини, які в силу вимог ст. 180-182 СК України не підлягають покриттю шляхом стягнення аліментів з відповідача, у разі їх обґрунтованості та необхідності і у разі відмови батька дитини брати добровільну участь у їх покритті можуть бути стягнуті в порядку, визначеному ст. 185 СК України. Таким чином, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на її утримання, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, враховуючи рекомендований розмір, визначений законодавством, що забезпечить дитину встановленим прожитковим мінімумом, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 600 (дві тисячі шістсот) грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial