Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2013. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З грудня 2016 року позивач проживає окремо від чоловіка за адресою: [ADDRESS] . З цього часу сім`я припинила своє існування, будь-яких стосунків сторони не підтримують. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дітей, окрім щомісячної допомоги при народженні 1-ї дитини у розмірі 860 грн. та допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, ніякого заробітку не має. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач зазначає, що вона одна не може забезпечити належний рівень утримання дітей, який повинен бути не менше, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідач є фізично здоровим, інших утриманців не має, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання спільних з позивачем дітей. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07 грудня 2020 року відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 11 січня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден повністю. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області 10.04.2013, актовий запис № 10; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області 09.10.2015, актовий запис № 16, та не оспорено відповідачем. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 06.07.2017 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З довідки № 1174, виданої Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області 26.10.2020, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син- [PERSON] , [INFO] . Позивач в позовній заяві зазначає, що єдиним джерелом її доходів є державні соціальні виплати, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 23.10.2020, довідками № № 283, 284 від 02.10.2020, виданими Управлінням соціального захисту населення Новопсковської РДА Луганської області. З довідки № 377 від 23.10.2020, виданою Новопсковським районним центром зайнятості, вбачається, що [PERSON] не зареєстрована як безробітна. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 11.11.2020. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, він є особою працездатного віку і за законом зобов`язаний утримувати своїх малолітніх дітей, які проживають окремо від нього, до досягнення ними повноліття, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved