Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, зазначивши, що ЛМКП «Теплокомуненерго» постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в квартиру відповідача. Відповідач надані послуги оплачує не регулярно, у зв'язку з чим з 01.08.2008 року по 01.05.2013 року утворилась заборгованість за фактично спожиту послугу у розмірі 3395 гривень 34 копійок. Відповідно до ст. 67 ЖК України до комунальних послуг відноситься теплозабезпечення. Споживач послуг зобов'язаний щомісяця оплачувати комунальні послуги, як це передбачено ст. 68 ЖК України. Заяв від відповідача з приводу відсутності теплової енергії та гарячої води в квартирі на адресу позивача не надходило, тому оплата нараховувалась по встановленому тарифу. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання утворилась заборгованість за надані позивачем послуги. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на користь ЛМКП «Теплокомуненерго» заборгованість в розмірі 3395,34 грн., інфляційні витрати 175,23 грн., три відсотки річних в сумі 136,02 грн. та судові витрати 229 грн. 40 коп., а всього - 3935,99 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причин своєї неявки суду не повідомила, клопотань щодо розгляду справи за її відсутності або про відкладення судового засідання до суду не надавала. Заперечень на позов не надходило. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши представлені письмові докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.67 ЖК України наймачі житлового приміщення зобов'язані оплачувати комунальні послуги, у тому числі послуги з теплозабезпечення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в квартиру відповідачки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення вимог ст. 68 ЖК України відповідач оплачує надані послуги не регулярно. За період з 01.08.2008 року по 01.05.2013 року утворилась заборгованість за фактично спожиту послугу у розмірі 3395 гривень 34 копійки. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості абонента, який є в матеріалах справи /а.с.7/. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статтями 20 та 21 вказаного закону визначені обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пунктами 18-21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 встановлено, що плата за вказані послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк, відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Обов'язок споживача вносити плату за комунальні послуги у встановленому порядку також визначений положеннями статей 68 і 162 Житлового кодексу України. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 даного кодексу, якою визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобов'язання не виконала, чим порушила майнові права позивача. Відповідно до статті 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.08.2008 року по 01.05.2013 року по оплаті послуг теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 3395 гривень 34 копійки, інфляційні витрати 175,23 грн., три відсотки річних в сумі 136,02 грн. та судові витрати 229 грн. 40 коп., а всього - 3935,99 грн. Крім того підлягає стягненню з відповідачів судовий збір, що був оплачений при подачі позову у сумі 229, 40 грн. в межах суми задоволеного позову, в силу 88 ЦПК України.

Outcome: approved