Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - служби у справах дітей Тисменицької РДА, про позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та призначення опікуна. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він народився [INFO] , про шо в книзі реєстрації записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №2043, в графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , про шо в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №7, в графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заяви від 03 вересня 2019 року, засвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Князевою Л.Р. та зареєстрованою в реєстрі №493, [PERSON] просив позбавити його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також повідомив про відсутність кровного споріднення, тобто зазначив, що не являється біологічним батьком сина [PERSON] . Єдиним родичем після смерті матері [PERSON] та відмови від батьківських прав батька [PERSON] у малолітнього [PERSON] є він та зазначає, що він має позитивну характеристику, до кримінальної відповідальності не притягувався, протипоказань за станом здоров`я щодо призначення його опікуном не має, створив всі умови необхідні для проживання, повноцінного виховання та утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] не цікавиться дитиною, матеріально його не забезпечує, не дбає про його фізичний та духовний розвиток, самоусунувся від виховання сина, написав нотаріальну заяву, в якій не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Інших осіб, які б виявили бажання бути призначеними опікунами над [PERSON] не має. Він є близьким родичем малолітнього [PERSON] та бажає й надалі опікуватися своїм малолітнім братом. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Майкович Л.М. надійшла заява, в якій вона просила судове засідання проводити без її та позивача участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача в судове засідання не з`явився. Він нього надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, проти його задоволення не заперечує. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 28.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області [PERSON] народився [INFO] , про шо в книзі реєстрації записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №2043, в графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 14.11.2007 року Рошнівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, [PERSON] народився [INFO] , про шо в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №7, в графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 07 серпня 2019 року Рошнівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, про що 02 серпня 2019 року складено відповідний актовий запис №8. Відповідно до заяви від 03 вересня 2019 року, засвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Князевою Л.Р. та зареєстрованою в реєстрі №493 відповідач [PERSON] просив позбавити його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також повідомив про відсутність кровного споріднення (зазначив, що не являється біологічним батьком) з [PERSON] , [INFO] . Єдиним родичем після смерті матері [PERSON] та відмови від батьківських прав батька [PERSON] у малолітнього [PERSON] є позивач. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] відповідно до характеристики виданої виконкомом Рошнівської сільської ради Тисменицького району характеризується позитивно, згідно з посвідчення серії [NUMBER] виданого 29 червня 2017 року є учасником бойових дій, довідкою Рошнівського навчально-виховного комплексу від 27.09.2019 №49 підтверджується, що він займається вихованням [PERSON] , відповідно до довідки МВС України серії ІІА №1428218 не знятої чи не погашеної судимості не має, як зазначено в довідці Стриганецької амбулаторії загальної практики-сімейної медицини є здоровий. Наявними матеріалами справи встановлено, що батько [PERSON] не цікавиться дитиною, матеріально його не забезпечує, не дбає про його фізичний та духовний розвиток, самоусунувся від виховання сина, написав нотаріальну заяву, в якій просив позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Інших осіб, які б виявили бажання бути призначеними опікунами над [PERSON] не має. На даний час малолітня дитина проживає із позивачем, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Рошнівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27.09.2019 №446. Згідно довідки виданої Рошнівським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Тисменицької районної ради Івано-Франківської області [PERSON] дійсно займається вихованням [PERSON] (відвідує батьківські збори, забезпечує всім необхідним для його навчання). Відповідно до висновку Акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.09.2019 №449 дитині необхідний опікун, так як вона залишилась без батьківського піклування, хлопцем опікується брат [PERSON] , проживають в хороших умовах. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, оскільки відповідач, всупереч вимогам чинного сімейного законодавства, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, самоусунувся від виховання сина, написав нотаріальну заяву, в якій просив позбавити його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із відсутністю кровного споріднення, а відповідач бажає та може виконувати обов`язки опікуна, то суд вважає позов обґрунтованим, доведеним і підставним, а отже таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. На підставі наведеного, відповідно до ст. 8, 51 Конституції України, ст. 7, 164, 165, 166 СК України, постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved