Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01 серпня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Сторони припинили шлюбні стосунки з причини різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння, різних характерів та втрати почуття любові та поваги один до одного, шлюбні стосунки припинили з 16 листопада 2020 року, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, у зв`язку із чим просила розірвати шлюб. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач надав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01 серпня 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданим 01 серпня 2012 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 01 серпня 2012 року та серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2015 року (а.с.7-8). Сторони припинили шлюбні стосунки з причини різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння, різних характерів та втрати почуття любові та поваги один до одного, шлюбні стосунки припинили з 16 листопада 2020 року, спільне господарство не ведуть. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved