Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, в якому зазначила, що з 07.06.2003 року по 12.11.2015 року перебувала в шлюбі з відповідачем. 26.09.2009 року за сумісні кошти був придбаний автомобіль « RENOULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] право власності на який було зареєстровано за відповідачем. Під час розірвання шлюбу відповідач намагався відчужити вищевказаний автомобіль своєму батькові [PERSON], проте рішенням суду від 18.04.2016 року договір купівлі-продажу було визнано недійсним та зобов»язано [PERSON] повернути автомобіль відповідачу у справі. Після вказаного судового рішення відповідач пообіцяв продати автомобіль за її згоди та отримані кошти поділити порівну, однак на сьогоднішній день продовжує експлуатувати автомобіль без її згоди та не має бажання його продавати. Враховуючи, що згідно ст.60, 70 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності і в разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, просить рішенням суду розділити сумісно набуте майно, визнавши автомобіль « RENOULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] як сумісно набуте майно подружжя; визнати за нею право власності на ? частку автомобіля « RENOULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER]. Одночасно просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і пояснила, що незважаючи на наявність судового рішення автомобіль не повернуто, що є метою його знецінити. Вона, як співвласник, не має можливості ним користуватися, тому просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про відкладення розгляду справи. Будь-яких заперечень з приводу пред»явлених вимог та доказів на підтвердження причин своєї неявки не подав. Позивач просила провести розгляд справи в порядку заочного провадження. Стаття 223 ЦПК України передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). Отже, за згодою позивача розгляд справи можливо провести в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 07.06.2003 року перебували\~ в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Коростенського міськрайонного суду 12.11.2015 року, що стверджується даними про сімейний стан відображеними в паспорті позивача, копія якого наявна в справі. \~\~ За час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки «RENOULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER]. З інформації територіального сервісного центру №1843 Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області від 22.12.2017 року слідує, що вказаний автомобіль 21.08.2015 року зареєстровано на нового власника [PERSON]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 18.04.2016 року у цивільній справі №279/11075/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу недійсним задоволено позовні вимоги позивача [PERSON]. Договір купівлі продажу автомобіля «RENOULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER], укладеного на підставі довідки-рахунку №ААВ299106 від 21.08.2015 року визнано недійсним. Зобов»язано [PERSON] повернути автомобіль «RENOULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON]. Зобов»язано [PERSON] повернути [PERSON] сплачену грошову суму відповідно до довідки-рахунку №ААВ299106 від 21.08.2015 року. Як свідчить вищевказана інформації з територіального сервісного центру №1843 Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області від 22.12.2017 року та копія повідомлення надана в судовому засіданні позивачем від 28.02.2018 року за №309 на виконання судового рішення відповідач не провів перереєстрацію автомобіля. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.\~\~ З п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя слідує, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.\~ Згідно ст.ст.70, 71 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає за можливе прийняти позицію сторін щодо поділу транспортного засобу, виділивши у власність кожній із сторін по 1/2 частці автомобіля, який є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141\~ ЦПК України.

Outcome: approved