Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В зазначеному житловому приміщенні зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , який за вказаною адресою з 2014 року не проживає без поважних причин, ніяких витрат по утриманню житлового приміщення та сплати комунальних послуг не несе. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідача перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в у судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, враховуючи згоду відповідача з позовом, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №246588715 від 02.03.2021 року та № 279968307 від 19.10.2021 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] зареєстровано в реєстрі за № 2299103414102. Згідно довідки № 07-29д/3498 від 21.07.2021 року, виданої центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно заяви [PERSON] , посвідченої 06.09.2021 року тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса Балашихінського нотаріального округу Московської області (зареєстровано в реєстрі №50/158-н/50-2021-6-520), [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує на їх повному задоволенні. Згідно ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч.1ст. 391 ЦК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач [PERSON] не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved