Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернувшись до суду 25 лютого 2019 р. доповнивши позовні вимоги 19 червня 2019 р. просив: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого 27 травня 2017 р Березівською державною нотаріальною конторою Одеської області, у спадковій справі №102/2015, виданого на спадкове майно [PERSON] , померлої [INFO] , на ім`я [PERSON] , що складається з земельної ділянки, площею 5.3329 га, яка розташована на території Вікторівської сільської ради, масив № 15 , ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 5121280800:01:003:0109; - скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 462, виданого 27 травня 2017 р., запис якої внесено Березівською районною державною нотаріальною конторою на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 35402769 від 27 травня 2017 р. - судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. На обґрунтування позову вказував, що після смерті матері позивача та відповідача залишилась спадщина, а саме земельна ділянка площею 5,3329 га. За життя матір`ю позивача був складений заповіт, яким вона зробила розпорядження про передачу у його власність вищевказаної ділянки. Звернувшись до нотаріуса позивачеві було відмовлено через пропущений строк для прийняття спадщини. Рішенням суду було визначено додатковий строк для подачі заяви для прийняття спадщини. Однак, відповідно до листа з нотаріальної контори від 22 січня 2019 р. після смерті матері позивача спадкову справу було заведено за заявою відповідача, та 27 травня 2017 р. їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст.1264 ЦК України. У зв`язку з цим права позивача порушені та підлягають судовому захисту. Позивач є спадкоємцем за заповітом та не відмовлявся від спадщини, також нотаріусом не було перевірено відомостей у Спадковому реєстрі щодо реєстрації заповіту. Тобто свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я відповідача видано з порушеннями. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила що при видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на її ім`я жодних порушень не було. Нотаріус при оформлені документів викликала позивача, однак він не з`являвся. Також при перевірці заповіту було виявлено що він не зареєстрований та після вчинення всіх дій було видано свідоцтво. У судовому засіданні встановлено наступне. 16 березня 2007 р. в с. Вікторівка Березівського району Одеської області було складено заповіт, яким [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо земельної ділянки площею 5,33 га, яка розташована на території Вікторівської сільської ради, масив № 15, Ділянка, [NUMBER], на підставі Державного А, серії ІІ -ОД №050663 виданого Вікторівською сільською радою Березівського району Одеської області від 15 грудня 2001 р., а саме заповіла його [PERSON] . 16 березня 2007 р. вказаний заповіт посвідчено секретарем Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області Плющ Н.Г. та зареєстровано в реєстрі за №10. [INFO] . померла [PERSON] , що було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, а.з. №170. Свідоцтво про смерть (повторно) серії [NUMBER] від 04 грудня 2015 р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку [NUMBER] , масив 15, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,33 га, розташованої на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі 16 сесії ХХІІІ скликання Вікторівської сільської ради народних депутатів Березівського району Одеської області від 05 жовтня 2001 р., серія ІІ -ОД № 050633. Позивачу при зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском встановленого строку для подачі такої заяви. Також роз`яснено право на звернення до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. 25 серпня 2016 р. рішенням Березівського районного суду Одеської області, справа №494/498/16-ц, [PERSON] було визначено додатковий строк для подання заяви до Березівської нотаріальної контори для прийняття спадщини в межах трьох місяців з дня набрання рішенням сили. 08 листопада 2016 р. рішенням Апеляційного суду Одеської області (провадження №22-ц/785/7173/16) апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Березівського районного суду Одеської області від 25 серпня 2016 р. скасовано та ухвалено нове, яким [PERSON] у задоволені позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено. 27 травня 2017 р. нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори Одеської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №362, спадкова справа №102/2015. Відповідно до вказаного свідоцтва спадкоємцем майна, а саме земельної ділянки площею 5.3329 га, яка розташована на території Вікторівської сільської ради, масив № 15 , ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 5121280800:01:003:0109, яка належала померлій [PERSON] , є [PERSON] 28 листопада 2018 р . постановою Верховного суду (справа №494/498/16-ц, провадження №61-5303св18) касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Апеляційного суду Одеської області від 08 листопада 2016 р. скасовано. Рішення Березівського районного суду Одеської області від 25 серпня 2016 р залишено в силі. Відповідно до роз`яснення (щодо видачі свідоцтва) від 22 січня 2019 р. вих.№40/02-14 [PERSON] повідомлено що його заява про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері додана до спадкової справи 102/2015. Вказана справа заведена 27 травня 2015 р. на підставі заяви про прийняття спадщини від [PERSON] , якій 27 травня 2017 р. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст.1264 ЦК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободи чи законних інтересів, а суди згідно ч.1 ст.19 ЦПК України розглядають справи у порядку цивільного судочинства, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як встановлено у судовому засіданні матір`ю позивача було складено заповіт на його ім`я, рішенням суду йому було визначено строк для подачі заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак своїм правом скористатися він не має можливості, у зв`язку з тим що на спадкове майно було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я відповідача. З огляду на вищевикладене суд вважає, що права позивача порушенні та підлягають судовому захисту, а його позовна заява задоволеню.

Outcome: approved