Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом просив визнати за ним, [PERSON] , право на спадкове майно, яке залишилось після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме право на земельну частку (пай) розміром 8.4 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) [NUMBER] виданий Березівською районною державною адміністрацією Одеської області. На обґрунтування поданого позивач вказував, що після смерті [INFO] його тітки [PERSON] залишилось спадкове майно у виді права на: земельну частку (пай) розміром 8.4 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) [NUMBER] виданий Березівською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстровано у книзі реєстрації за №352. Позивач також вказував, що є єдиним спадкоємцем за заповітом відповідно до ст.534 ЦК 1963 р., в редакції, що діяла на той час. Крім цього відповідно до ст.549 того ж Кодексу він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як користується та розпоряджається усім тим, що залишилось після смерті тітки. Відповідач проти задоволення поданого позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового розгляду, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості, суд дійшов до наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , що було зареєстровано виконавчим комітетом Ряснопільської сільської Ради народних депутатів Березівського району Одеської області. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді: сертифікату на земельну частку (пай) розміром 8.4 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) [NUMBER] виданий Березівською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстровано у книзі реєстрації за №352 на її ім`я. Також, у судовому засіданні було встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом згідно ч.1 ст.529 ЦК 1963 р., в редакції, що діяла на той час після смерті тітки. Так, згідно до положень ст.529 ЦК України 1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Крім наведеного, у судовому засіданні було встановлено, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як користується та розпоряджається усім тим, що залишилось після смерті тітки. Як передбачено ч.1 ст.549 ЦК України 63 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з вищенаведеного позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, у зв`язку з чим за ним можливо визнати право на спадкове майно, що залишилось після смерті його тітки.

Outcome: approved