overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 2000 року по 05.01.2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач проживає окремо і матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача надала заяву про слухання справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заперечень суду не надав. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 3). В судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працездатним, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді сплати аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в доход держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 2006 року вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем по справі. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач проживає окремо і матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач надала заяву про слухання справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заперечень суду не надав. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 7) В судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працездатним, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді сплати аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягненням дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в доход держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243, 60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до Кічік [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.06.2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Їх сімя розпалася через суперечки, непорозуміння один з одним, різні погляди на життя. Вони ніяких подружніх стосунків з відповідачем не підтримують, сумісне господарство не ведуть. Тому просить шлюб розірвати та стягнути судові витрати з відповідача. В судове засідання позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про день слухання справи була повідомлена належним чином, через газету «Урядовий Курєр» (№ 214 від 17.11.2015р.). Причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БК № 252224 виданого 21.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 3). Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони ніяких подружніх стосунків не підтримують, сумісне господарство не ведуть, тобто сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Строку на примирення стронам не потрібно. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позову. Згідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шдюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 487,20 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 21.12.2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач проживає окремо і матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач надала заяву про слухання справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заперечень суду не надав. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2007 року. (а.с. 6). Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 7) В судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, отримує пенсію та регрес, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді сплати аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в доход держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувсяь до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що 15 липня 1996 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований відділом державної реєстрації актів громадянського стану м.Нової Каховки, актовий запис № 152. Спільне життя з відповідачем не склалося, з 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідач зловживає спиртними напоями та періодично виїжджає за межі смт.Новотроїцьке. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим, та таким що суперечить їх інтересам. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась, в заяві на ім»я суду просить справу розглядати без її присутності, просить розірвати шлюб з відповідачем, не заперечую проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його присутності суду не надав. Враховуючи вище викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15 липня 1996 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], відділом реєстрації актів громадянського стану м.Нова Каховка,актовий запис № 152. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Шкробак». Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ № 253814. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідачка висловила своє побажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Шкробак», суд вважає її клопотання є законним та підлягає задоволенню На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся я в Верховинський районний суд із позовом про розірвання шлюбу до відповідачки. Позов мотивує тим, що одружився із відповідачкою 08.08.2001 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, у них різні характери та погляди на життя. Між ними зникло почуття любові та взаємоповаги. На даний час подружніх відносин не підтримують. Вважає, що сімейні відносини остаточно припинені і відновлені бути не можуть. Шлюб носить формальний характер та примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати, сина залишити на проживання при матері [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи належним чином була повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, що свідчить про те, що вона не заінтересована у збереженні шлюбу, позивач миритися не бажає та настоює на розірванні шлюбу, а тому збереження його суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Вирішуючи питання проживання дитини, суд виходить із вимог ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. Спору про місце проживання сина між сторонами немає, а тому його слід залишити на проживання при матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернувся я в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Окрім нього в будинку значиться зареєстрованим відповідач по справі - [PERSON] Останньому реєстрація в м.Краматорську була необхідна для працевлаштування. Однак, з травня 2011 року відповідач в будинку не мешкає, його речей в будинку немає, комунальні послуги він не оплачує. В добровільному порядку з реєстрації відповідач не знімається, чим перешкоджає власнику вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] Донецької області. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] Донецької області. (а.с.8-13). В будинку, окрім позивача, значиться зареєстрованим відповідач по справі. Однак, з травня 2011 року він в будинку не мешкає, його речей в будинку немає, комунальні послуги він не оплачує. (а.с.5-7). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач, звернувшись 03 грудня 2015 р. із цим позовом до суду, просив розірвати шлюб укладений між ним і відповідачем, посилаючись на те, що їхня родина розпалась остаточно у звязку з чим її збереження є неможливим і суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач посилався на постійні сварки в родині, різні погляди на життя, що не дає ним можливості перебувати у шлюбі у подальшому. Також вказував, що допомагати утримувати та виховувати сина буде добровільно. Відповідач у судовому засіданні із думкою позивача була згодна, також вважала що збереження родини є неможливим, на розірвання шлюбу була згодна. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони перебували у фактичних сімейних стосунках з 2008 р. 22 березня 2009 р. у сторін народився син [PERSON], батьками якого записані сторони по справі [PERSON] і [PERSON] 15 вересня 2012 р. був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON], що було зареєстровано Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, а.з. №25, повторне свідоцтво про одруження І-ЖД № 246150 від 02 грудня 2015 р., видане ВДРАЦС по Березівському району Березівського МУЮ в Одеській області. Після одруження прізвище подружжя [PERSON]. В процесі спільного життя у сторін постійно виникали сварки і непорозуміння з приводу різних поглядів на існування родини, спільного життя та забезпечення родини. Стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, особистих стосунків не має. Син [PERSON] залишається мешкати разом із матірю, відповідачем по справі позивач буде добровільно допомагати утримувати та виховувати сина. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, у межах наданих доказів, та доведеності обставин на які вони посилались суд дійшов до висновку про задоволення позову. Згідно ст.112 СК України суд розриває шлюб за позовом одного із подружжя, якщо при зясуванні фактичних взаємин подружжя буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення при вирішенні справи. Згідно ч.1 ст.50 Конституції України, та ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільний згоді чоловіка та жінки, відсутність якої можливо розглядати як підставу для розірвання шлюбу. Суд враховує характер стосунків між сторонами, бажання кожного зі сторін розірвати шлюб, відсутність спільного господарства, особистих стосунків, у звязку з чим вважає, що шлюб має суто формальний характер, родина розпалась остаточно її збереження неможливо і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач, звернувшись 11 квітня 2017 р. із цим позовом до суду, просив розірвати шлюб укладений між ним і відповідачем, посилаючись на те, що їхня родина розпалась остаточно у звязку з чим її збереження є неможливим і суперечить його інтересам. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав посилався на постійні сварки протягом останніх 4-х років, втрату спокою в наслідок чого не можливість спільного проживання. Відповідач проти тверджень позивача, та зазначених ним підстав для розірвання шлюбу заперечувала. Посилалась на те, що вимагала від позивача працевлаштуватись та заробляти кошти для родини. У судовому засіданні встановлено наступне. 17 серпня 1994 р. був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON], що було зареєстровано Виноградненською сільською радою Березівського району Одеської області, а.з.№10. Свідоцтво про одруження І-ЖД №251848. Після укладення шлюбу прізвище подружжя [PERSON]. За час перебування у шлюбі у сторін народились: -20 серпня 1994 р. дочка [PERSON], що було зареєстровано Виноградненською сільською радою Березівського району Одеської області, а.з.№12. Свідоцтво про народження І-ЖД №008617; - 03 липня 1999 р. син [PERSON], що було зареєстровано виконкомом Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№17. Свідоцтво про народження І-ЖД №441941. Протягом останніх 4-х років у подружжя постійно виникають сварки, та бійки. Сторони будь-яких стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, особистих стосунків не мають. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, у межах наданих доказів та доведеності обставин на які вони посилались суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ст.112 СК України суд розриває шлюб за позовом одного із подружжя, якщо при зясуванні фактичних взаємин подружжя буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення при вирішенні справи. Згідно ч.1 ст.50 Конституції України, та ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільний згоді чоловіка та жінки, відсутність якої можливо розглядати як підставу для розірвання шлюбу. Суд враховує характер стосунків між сторонами у звязку з чим вважає, що шлюб має суто формальний характер, родина розпалась остаточно її збереження неможливо і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач, звернувшись 12 серпня 2016 р. із цим позовом до суду, просила розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем, посилаючись на те, що їхня родина розпалась остаточно у звязку з чим її збереження є неможливим і суперечить його інтересам. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала посилалась на те, що відповідач за час спільного проживання зловживав спиртними напоями та не забезпечував родину. Відповідач на розірвання шлюбу, оскільки родина розпалась остаточно і її збереження неможливо погодився, про що повідомив суд відповідною заявою. У судовому засіданні встановлено наступне. 09 листопада 2007 р. був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON], що було зареєстровано Виконкомом Косівської сільської ради Котовського району Одеської області а.з.№06. Свідоцтво про одруження І-ЖД №054367. Після укладення шлюбу прізвище подружжя [PERSON]. За час перебування у шлюбі у сторін народились: -02 квітня 2008 р. дочка [PERSON], що було зареєстровано Виконкомом Косівської сільської ради Котовського району Одеської області, а.з.№05. Свідоцтво про народження І-ЖД №122400; -21 лютого 2011 р. дочка [PERSON], що було зареєстровано виконкомом Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з. №05. Свідоцтво про народження І-ЖД №270954. Сторони мешкають роздільно, будь-яких стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, особистих стосунків не мають. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, у межах наданих доказів та доведеності обставин на які вони посилались суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ст.112 СК України суд розриває шлюб за позовом одного із подружжя, якщо при зясуванні фактичних взаємин подружжя буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення при вирішенні справи. Згідно ч.1 ст.50 Конституції України, та ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільний згоді чоловіка та жінки, відсутність якої можливо розглядати як підставу для розірвання шлюбу. Суд враховує характер стосунків між сторонами, окреме проживання сторін, бажання кожного зі сторін розірвати шлюб, у звязку з чим вважає, що шлюб має суто формальний характер, родина розпалась остаточно її збереження неможливо і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved