Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 24 червня 2016 року, який рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2020 року розірвано. Сторони проживають окремо. Позивач працює касиром у ТзОВ «Фудком», орендує житло, де проживає з матір`ю та сином. За оренду житла вона сплачує 3 000 грн. щомісячно, а також комунальні послуги. Відповідач ніякої фінансової допомоги на дитину не надає. [PERSON] є людиною працездатного віку, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 4 000 грн. щомісячно. Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву відповідач позов визнав частково. У відзиві вказав, що тимчасово не працює, підприємницьку діяльність не здійснює. Веде домашнє господарство, оскільки проживає з батьками у сільській місцевості, за рахунок якого забезпечує своє існування. За наведених обставин погодився сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1 300 грн. щомісячно. Додатково вказав про непідсудність даної справи Івано-Франківському міському суду, так як позивач з дитиною зареєстровані за адресою його проживання у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що позивач з дитиною проживають у м. Івано-Франківську, оскільки винаймає квартиру, що підтверджується договором оренди. Тому справа підсудна Івано-Франківському міському суду. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак конверт із судовою повісткою повернувся до суду з відміткою «нікого не було вдома». Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2016 року, який рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2020 року розірвано. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно рішення суду про розірвання шлюбу дитину залишено на проживанні з матір`ю, відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі договору оренди від 02 грудня 2019 року позивач проживає у квартирі [ADDRESS] . Вартість оренди житла, згідно п. 5.1 договору, становить 3 000 грн. [PERSON] працює у ТзОВ «Фудком» на підставі договору виконання робіт (надання послуг). Її дохід за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року склав 17 067 грн. 42 коп., що підтверджується довідкою про доходи. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дітей віком до 6 років з 01 січня 2020 року становить 889 грн. 50 коп. (50% від 1779 гривень), з 01 липня 2020 року становитиме 929 грн. 50 коп. (50% від 1859 гривень). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує вік сторін та дитини, майновий стан сторін, потреби дитини щодо належного утримання. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Твердження відповідача про непідсудність даного спору Івано-Франківському суду Івано-Франківської області суд вважає такими, що не узгоджується із матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч. 1 ст. 28 ЦПК України). Предметом даного судового спору є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому позов може бути пред`явлений за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Звертаючись із даним позовом до суду позивач зазначила, що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . За змістом ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Доказом проживання позивача у м. Івано-Франківську є договір оренди квартири від 02 грудня 2019 року. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував факту проживання позивача з дитиною за вказаною адресою, натомість вказував що позивач зареєстрована у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області. Із наведеного слідує, що підстав вважати що дана справа не підсудна Івано-Франківському суду Івано-Франківської області, у суду не має. Окрім того, клопотань про передачу справи за підсудністю до іншого суду в процесі розгляду справи сторонами не заявлялось. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду засобами поштового зв`язку. Згідно відмітки на конверті позовну заяву здано на поштове відділення 23 березня 2020 року. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - з 23 березня 2020 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial