Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони з 2015 року перебувають в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. У них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем за місцем її реєстрації. Відповідач [PERSON] за станом свого здоров`я є фізично здоровим, працездатним, але ніде не працює, матеріальну допомогу дитині не надає. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вони з сином опинились в дуже скрутному матеріальному становищі. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до норм закону батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а при ухиленні від цього обов`язку кошти на утримання дитини стягуються судом, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом для захисту порушених прав та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2021 р. у справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач надав заяву про визнання позову, суд розглядає справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, обставини визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2775, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що неповнолітня дитина фактично проживає зі своєю матір`ю за адресою її місця реєстрації: [ADDRESS] , що відповідачем по справі не оспорюється. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернулась з вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій валюті. Відповідно до ст. 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 182 ЦПК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання їх малолітньої дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, працездатний вік відповідача, відсутність доказів того, що він має на утриманні інших осіб або з нього стягуються аліменти, враховуючи закріплений на законодавчому рівні обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 Сімейного кодексу України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову в повному обсязі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі. За таких обставин, приймаючи до уваги волевиявлення позивача, яка просить призначити стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, визнання позову відповідачем, з урахуванням встановлених законодавцем гарантій, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за доцільним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення позивача до суду з позовною заявою до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів з урахуванням встановлених судом фактичних обставин, принципу співмірності та пропорційності справи є реальним, який відповідач здатен сплачувати позивачу на користь своєї малолітньої дитини, яка дійсно їх потребує для забезпечення свого повноцінного розвитку, враховуючи задоволення першочергових потреб дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.1 ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК роз`яснює відповідачу відповідальність за прострочення сплати аліментів. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, а також звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача на користь Держави стягненню підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн. Таким чином, на підставі викладеного,

Outcome: approved