Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 24.11.1994 року, виданого на підставі розпорядження (наказу) №3895 від 05.10.1994 року, була приватизована квартира [ADDRESS], власниками квартири в рівних частинах стали її мати [PERSON], її батько [PERSON], її сестра [PERSON] та вона-позивач [PERSON]. Згідно Договору дарування від 20.01.1997 року, посвідченого нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською Ж.М., [PERSON] та [PERSON] подарували їй 1/2 частину спірної квартири, про що нотаріусом було зроблено відповідний напис в свідоцтві про право власності на житло. Оскільки на час укладення вказаного договору дарування вона-позивач була малолітньою, від її імені договір дарування підписав її батько [PERSON] Подальшу реєстрацію щодо зміни власників квартири у КП «НМБТІ» її батьки не зробили. Рішенням №23118458 від 24.07.2015 року їй було відмовлено у державній реєстрації права, оскільки договір дарування від 20.01.1997 року має виправлення у прізвищах власників квартири. Станом на 21.09.2018 року зареєстровано лише її право власності на 1/4 частину спірної квартири. Враховуючи викладене, вона не може реалізувати своє право власності на 1/2 частину спірної квартири. Тому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що виникає на підставі Договору дарування від 20.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською Ж.М. Ухвалою судді від 13.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.40,41). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Ухвалу судді від 13.11.2018 року направлено учасникам справи. До суду повернулись повідомлення з відміткою про вручення відповідачам та третій особі поштових відправлень (а.с.45,46,47). Від відповідачів відзив на позов не надійшов. Від третьої особи пояснення щодо позову не надійшли. Ухвалою судді від 18.02.2019 року позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.11.1994 року, виданого Комітетом комунальної власності м. Нікополя згідно з розпорядженням (наказом) від 05.10.1994 року №3895, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - порівну (а.с.20). [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5-15). Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.9), 13.05.2009 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Як вбачається з матеріалів справи (а.с.8,18), [PERSON] є сестрою позивача, після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», що вбачається з копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.19). Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду щодо квартири [ADDRESS] виготовлено станом на 31.10.1996 року (а.с.21-23) на ім'я [PERSON]. З копії Договору дарування від 20.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською\~Ж.М., зареєстровано в реєстрі за №1-145 (а.с.25) вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO] за яку діяв її батько [PERSON], склали договір про таке: [PERSON], [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належить дарителям на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.11.1994 року комітетом комунальної власності м. Нікополь, довідки БТІ видан 31.10.1996 року за №6692 та зареєстрованих за № 17-3895-2. Відповідний напис було зроблено нотаріусом на свідоцтві про право власності на житло від 24.11.1994 року (а.с.19-на звороті). З довідки Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» №20 від 10.01.2017 року (а.с.24) вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] зареєстровано на праві спільної часткової власності: 1/4 частина за [PERSON], 1/4 частина за [PERSON], 1/4 частина за [PERSON], 1/4 частина за [PERSON] - на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.1994 року. Викладене також підтверджується відповіддю Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1324 від 10.12.2018 року, що надійшла на запит суду (а.с.48). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 145694190 від 16.11.2018 року за адресою: [ADDRESS], вбачається, що 1/4 частина квартири зареєстрована за [PERSON], форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серій та номер [NUMBER], виданий 24.09.2015 року, видавник: Реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.42,43). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Шевченко М.О. за №23118458 від 24.07.2015 року (а.с.26,26-на звороті), позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки: 1/2, на квартиру, що розташована: [ADDRESS], з тих підстав, що договір дарування р/н 1-145 від 20.01.1997 року (поданий заявником) має виправлення у прізвищах власників квартири, що унеможливлює провести реєстрацію права власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, п. 2 ч.1 ст.3, ст. 321 ЦК, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до положень ст.3 Закону України «Про власність» (в редакції, яка діяла на час укладення спірного договору дарування), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Українській РСР охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Кожен громадянин в Українській РСР має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Згідно ч.1 ст.128 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше непередбачено законом або договором. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ст.392 потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Позивач не може зареєструвати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що виникає на підставі Договору дарування від 20.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською Ж.М., так як вказаний договір має виправлення. Враховуючи те, що позивач не має можливості підтвердити своє право власності іншим способом, не має законних підстав для розпорядження своїм нерухомими майном на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. На підставі викладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що виникає на підставі Договору дарування від 20.01.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською Ж.М., зареєстровано в реєстрі за №1-145.

Outcome: approved