Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 22 вересня 1984 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, який на теперішній не розірвано, але сторони разом не проживають. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який на теперішній час навчається на першому курсі денного відділення факультету Міжнародного туризму та управління персоналом Запорізького національного технічного університету за контрактною формою навчання. Заробітку позивача на утримання дитини не вистачає. Відповідач працює, має стабільний заробіток, що надає йому можливість утримувати дитину до закінчення навчання. У зв'язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить суд його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що погоджується виплачувати щомісячно аліменти на утримання сина, але у меншому розмірі, оскільки разом з ним проживає його дочка, яка не працює і знаходиться на його утриманні. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій позов підтримав в повному обсязі (а.с. 27). Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 22 вересня 1984 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). На теперішній час [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання за контрактом факультету Міжнародного туризму та управління персоналом Запорізького національного технічного університету (а.с. 4), а тому немає можливості працювати, стипендію не отримує та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В силу ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів, в силу вимог ст. 182 СК України, суд має враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено, що відповідач [PERSON] з 16.10.2008 працює на посаді лісоруба у відокремленому структурному підрозділі «Запорізька дистанція захисних лісонасаджень» ДП «Придніпровська залізниця», що підтверджується довідкою від 08.01.2014 (а.с. 6). В обґрунтування своїх заперечень проти розміру аліментів, які просить стягнути позивач, відповідач посилається на те, що має на утриманні доньку, яка не працює. Суд не приймає вказані заперечення відповідача, оскільки, як вбачається з наданих суду документів, хоча дійсно [PERSON] фактично мешкає разом з донькою [PERSON], проте остання на теперішній час є повнолітньою, досягла 23 років, має свою сім'ю. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано. Суд приймаючи до уваги викладене та те, що батьки зобов'язанні утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а саме аліментний обов'язок матері, батька не пов'язується з їхньою працездатністю, а лише з їх матеріальним станом, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 23 років, але не пізніше, ніж до закінчення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, встановлено, що на момент пред'явлення позову [PERSON] ще не досяг повноліття, оскільки 18 років йому виповнилося в процесі розгляду цивільної справи, а саме 31 січня 2014 року. Таким чином, оскільки позивач має право на отримання аліментів лише з моменту повноліття дитини, суд присуджує сплачувати аліменти з 01 лютого 2014 року. Також в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved