Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду в порядку позовного провадження до відповідача ФОП [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування позовних вимог вказала, що вона є дружиною [PERSON], [INFO] [PERSON] працював у ФОП [PERSON] на посаді майстра по ремонту обладнання, по різанню та оздобленню декоративного та будівельного каменю за адресою вул. Промислова,4, с. Мамрин, Коростишівського району, Житомирської області. Вказану роботу виконував за умовами трудового договору, але був оформлений по цивільно-правовому договору від 01.03.2018 р., оскільки працював відповідно до умов трудового законодавства України у визначений ФОП [PERSON] повний робочий день, з перервою на обід. [PERSON] проводив відрахування до фіскальних установ України щодо її чоловіка відповідно до умов саме трудового договору. 09.03.2018 р. її чоловік трагічно загинув. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, так як дозволить отримати соціальні виплати згідно вимог діючого законодавства України, як спадкоємцю після смерті свого чоловіка. Позивач просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], що помер 09.03.2018 року працював у фізичної особи підприємця [PERSON] з 01 березня 2018 року по 09 березня 2018 року на умовах трудового договору. Ухвалою суду від 31.05.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 20.08.2018 р. залучено до участі в справі, як третю особу без самостійних вимог Коростишівське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області. Ухвалою суду від 06.09.2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просили її задовольнити. В судовому засіданні відповідач ФОП [PERSON]І позовні вимоги визнав в повному обсязі та показав, що [PERSON] дійсно працював у нього в період з 01.03.2018 р. по 09.03.2018 р. за умовами трудового договору, але був оформлений по цивільно правовому договору. Працював за умовами трудового законодавства України, повний робочий день, з перервами на обід, був допущений до виконання трудових обовязків , без оформлення трудових відносин. В судовому засіданні представник третьої особи - [PERSON] щодо позовних вимог не заперечив, пояснив, що за результатами спеціального розслідування акт за формою Н-1 про нещасний випадок повязаний з виробництвом не складався, оскільки на час перевірки був наданий лише цивільно правовий договір. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], як кожен окремо, так і в своїй сукупності підтвердили, що [PERSON] дійсно працював у ФОП [PERSON] на умовах трудового законодавства, з повним робочим днем та обідньою перервою. Виконував роботу як по ремонту обладнання так по обробці декоративного каменю. Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши сторони та свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку всукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, з 16.02.2002 р. і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження , серії І-ТП № 081255 ( а.с. 4). 09 березня 2018 р. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 326875 ( а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається. Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється. Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 ЦК України). Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Умовами цивільно - правововго договору від 01.03.2018 р., укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], визначено, що [PERSON] повинен був виконати ремонт навантажувача , а саме: відремонтувати гідравлічний циліндр, перевірити загальний технічний стан , перевірити під навантеженням роботу відремонтованого гідравлічного циліндра в строк з 01.03.2018 по 30.03.2018 р. Як було встановлено судом, [PERSON] працював у ФОП [PERSON] з 01.03.2018 по 09.03.2018 р. на посаді майстра по ремонту обладнання, різанню, обробленню та оздобленню декоративного та будівельного каменю, був допущений до виконання трудових обовязків без оформлення трудових відносин, підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку на рівні з іншими працівниками, актів за цивільно-правовим договором сторонами цього договору складено не було. Крім того, ФОП [PERSON] провів відрахування до фіскальних установ України щодо [PERSON] відповідно до умов саме трудового договору, що підтверджується звітом до Державної фіскальної служби України за 1 квартал 2018 року та звітом про суми нарахованої заробітної плати за березень 2018 р. поданого до Коростишівського відділення Житомирської ОДПІ. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,\~виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з вищевикладених мотивів. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави . В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 704 гривень 80 коп. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved