Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на ту обставину, що від шлюбу з відповідачем, який було згодом розірвано, позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася з позивачем. Відповідач жодним чином відносини ані з дитиною, ані з позивачем не підтримує. Раніше позивач разом з дитиною проживали в м. Лутугине Луганської області, однак у зв'язку з проведенням антитерористичної організації була змушена виїхати із зазначеного населеного пункту та переміститися в інший. З огляду на той факт, позивач не має можливості отримати дозвіл від батька для перетинання дитиною лінії розмежування, оскільки не знає його місце проживання, то була вимушена звернутися до суду з позовом про надання дозволу неповнолітній дитині - [PERSON], [INFO], дозволу на в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію України (зону проведення АТО) до досягнення дитиною 16 років у її супроводі без згоди відповідача. Позивач до суду не з'явилася, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі, просила задовольнити позовні вимоги вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомв, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Луганської області 05.08.2008 року, про що було зроблено актовий запис № 163 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]». (а.с.8). Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьками якого записано: мати - [PERSON], батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Луганської області від 25.07.2005 року, та про що зроблено актовий запис № 85 (а.с.9). Згідно із пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом № 415ог від 12 червня 2015 року, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до частин 1 і 3 ст. 151 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право на самозахист своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.18 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надання дозволу на перетинання лінії розмежування не суперечить інтересам дитини, а тому вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved