Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт, складений 27.12.2011 року [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON] В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року померла [PERSON]. Відповідно до заповіту, який був складений [PERSON] 03.09.2003 року, посвідчений державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори, позивач була єдиною спадкоємицею після смерті заповідача. Однак після її смерті з'ясувалось, що 27.12.2011 року [PERSON] склала новий заповіт, яким скасувала попередній заповіт і заповіла нерухоме майно - квартиру № [ADDRESS], [PERSON] Вважає, що даний заповіт був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спадкодавець на момент його складення перебувала у непритомному фізичному стані, не впізнавала своїх рідних, не орієнтувалась в часі та просторі, не могла самостійно ні читати, ні писати, а тому не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання його недійсним. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали в повному обсязі, просили задоволити з підстав, викладених в ньому. Крім того, зазначили, що під час судового розгляду справи встановлено, що підпис в заповіті від 27.12.2011 року не належить [PERSON], а тому при його вчиненні не дотримані вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування заперечень зазначили, що заповіт було вчинено особисто [PERSON] з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с. 163-164). Відповідач приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 171). Державний нотаріус Другої житомирської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 169). Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, відмовний матеріал по заяві [PERSON], зареєстрований за № 13366/11 від 23.12.2011 року, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується змістом свідоцтва про смерть, виданого 03.01.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського МУЮ, актовий запис № 7 (а.с. 50). [PERSON] на праві приватної власності належала квартира № [ADDRESS] на підставі свідоцтва № 19824 про право приватної власності на житло від 19.03.1996 р. (а.с. 14). Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини були подані 19.01.2012 року [PERSON] та 03.02.2012 року [PERSON] Відповідно до заповіту від 27.12.2011 року, складеного [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON], спадкоємцем квартири № [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 53). Позивач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець майна померлої [PERSON] згідно заповіту від 03.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори (а.с. 7). Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. В ході судового розгляду справи було проведено судову почеркознавчу експертизу зі змісту висновку якої вбачається, що підпис, розташований в графі «підпис» заповіту від імені [PERSON] від 27.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON], підпис, розташований в графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулись за вчиненням нотаріальної дії» нотаріальної дії № 992 на аркуші № 7 Реєстру вчинення нотаріальних дій приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу [PERSON] (Справа № 02-33, том 2), та рукописні записи «[PERSON]» виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 130-137). Судом приймається, як достовірний, належний та допустимий доказ по справі, вказаний вище висновок судової експертизи, який відповідає вимогам ст.ст. 57,58,59 ЦПК України, оскільки це є висновок експерта, проведений за ухвалою суду, з повідомленням сторін, особою, яка має посвідчення судового експерта та попереджена судом про кримінальну відповідальність. Експертиза проведена судовим експертом з дотриманням вимог ст.ст. 143,144,147 ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу». Обставин, які б викликали сумнів у достовірності та повноті висновку експертизи сторонами не доведено, а судом не встановлено. Підстави, з яких відхилено клопотання представника відповідача про призначення додаткової/повторної експертизи, наведені в ухвалі суду від 01.08.2013 року (а.с. 195). З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON] з 26.11.2011 року по 23.12.2011 року перебувала на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні для хворих інфарктом міокарда КУЦМЛ № 1 м. Житомира з діагнозом: основний - Інфаркт міокарда. Великовогнищевий інфаркт міокарда задньо-базальних відділів лівого шлуночка, кардіосклероз атеросклеротичний. Ускладнення: Фібріляція шлуночків (клінічна смерть (26.11.2011). Персистуюча форма фібриляції передсердь. Супутній - інфаркт інсультний синдром: інфаркт головного мозку в басейні правої середньо мозкової артерії з лівобічним геміпарезом. Дисцикуляторна енцефалопатія. Зі змісту пояснень, відібраних у [PERSON], яка працювала лікарем кардіологічного відділення для хворих інфарктом міокарда на момент перебування там на стаціонарному лікуванні [PERSON], вбачається, що хвора була виписана з лікарні 23.12.2011 року, на момент її виписки продуктивний контакт з хворою був неможливий, оскільки остання не була орієнтована в часі та просторі (а.с. 29 відмовний матеріал № 13366/11). В поясненнях, відібраних 27.12.2011 року ДІМ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області [PERSON] в квартирі [PERSON] у гр. [PERSON] вбачається, що опитати [PERSON] не вдалося можливим у зв'язку з тяжким станом її здоров'я (а.с. 8 відмовний матеріал № 13366/11). Вказана обставина була підтверджена свідком [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON], яку вона відвідувала в лікарні та вдома, перебувала в тяжкому стані здоров'я, рухатись самостійно не могла. ДІМ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області знаходився в квартирі [PERSON] у першій половині дня 27.12.2011 року, в якій також разом були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в яких відбирались пояснення (а.с. 6-9 відмовний матеріал № 13366/11). Згідно заповіту від 27.12.2011 року він був підписаний та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] в приміщенні нотаріальної контори об 11-00 год. 27.12.2011 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що після лікарні [PERSON] самостійно пересувалась погано, по квартирі ледь ходила з паличкою, (а.с. 205-206). Крім того, свідок вказав, що після лікарні з [PERSON] не спілкувався, просто навідував її. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] після лікарні одразу почувала себе дуже погано, а потім самостійно лише трохи рухалась по кімнаті (а.с. 214). Свідки [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною, проживали в одному будинку з [PERSON] Суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] та [PERSON] щодо можливості [PERSON] пересуватись самостійно, оскільки вони суперечать іншим матеріалам справи, а також містять розбіжності з поясненнями самої [PERSON] Крім того, між позивачем та [PERSON] виник конфлікт з приводу знаходження у останньої документів на квартиру [ADDRESS], паспорта [PERSON] та ключів від її квартири. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що наприкінці грудня в першій половині дня підвозив двох жінок від будинку по вул. Короленка до банку «Форум». Жінку старшу за віком під руку підтримувала жінка молодша за віком. Свідок [PERSON] вказав, що поїздка жінок тривала близько однієї години. З показів свідка [PERSON] встановити, хто саме були жінки, яких він підвозив, встановити неможливо. В судовому засіданні встановлено, що квартира, в якій проживала [PERSON], знаходиться на другому поверсі. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] 27.12.2011 року фізично була неспроможна залишити квартиру на 2 поверсі та перебувати у нотаріуса близько однієї години, оскільки в першій половині дня перебувала дома в тяжкому стані. Згідно з ч. 2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином, судом встановлено, що заповіт від 27.12.2011 року був підписаний не [PERSON], тобто була відсутня воля цієї особи на складення заповіту, що відповідно до ч. 3 ст. 203, ст. ст.215, 1247, ч. 2 ст. 1257 ЦК України є підставою для визнання його недійсним, а тому суд задовольняє позовні вимоги та визнає вказаний заповіт недійсним з моменту його вчинення. Підстави для визнання заповіту недійсним згідно ст. 225 ЦК України - правочин, вчинений особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, відсутні, оскільки судом встановлено, що оспорюваний правочин взагалі не вчинявся [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений нею судовий збір по 53,65 грн. з кожного.

Outcome: approved