Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що 01.02.2008 року між АБ «Таврика» та ТОВ «Полібудсервіс Плюс» був укладений договір про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №11-08-КЛ, предметом якого є надання кредитних коштів в сумі 1 300 000 грн. з терміном погашення кредитних ресурсів до 29.01.2010 року з оплатою по процентній ставці 19% процентів річних. Додатковою угодою №1 до договору від 11.03.2008 року банк переоформив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютну відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітами у сумі 1 300 000 грн. та 885 000 євро з оплатою по процентній ставці 19% процентів річних у гривні та 13% річних у євро. Додатковою угодою №4 до договору від 04.07.2008 року банк переоформив позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютну не відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітами у сумі еквівалентній 15 100 000 грн. з оплатою по процентній ставці 20% процентів річних у гривні, 17.5% процентів річних у доларах США та 14% процентів річних у ЄВРО. Додатковою угодою №20 до договору від 31.07.2009 року банк переоформив позичальнику мультивалютну не відновлювальну відкличну кредитну лінію на мультивалютний кредит у сумі 3 153 000 грн. 1 386 511,12 доларів США та 814 200 ЄВРО. 01.02.2008 року між АБ «Таврика» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. та зареєстровано в реєстрі за №315. Відповідно до умов договору, [PERSON], який є іпотекодавцем, передано, у забезпечення повного і своєчасного виконання боржником зобов'язань за договором №11-08-КЛ від 01.02.2008 року, відповідачу - АБ «Таврика», який є іпотекодержателем, квартиру [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2006 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 18.09.2006 року під № 44929. Згідно п.1.1 строк дії Договору закінчився 29.01.2010 року. Вважає, що для забезпечення виконання зобов'язання боржник передає своє нерухоме майно в іпотеку, підписуючи іпотечний договір та стає іпотекодавцем. Кредитор, підписуючи іпотечний договір стає іпотекодержателем. Іпотекодавець (боржник) та іпотекодержатель (кредитор) є сторонами іпотечного договору і між ними існують юридичні правовідносини. Коли ж іпотекодавцем за договором іпотеки виступає не боржник, а інша особа, то між іпотекодержателем та іншою особою повинен бути укладений договір поручительства, оскільки - інша особа не є стороною кредитного договору і у неї немає майнових зобов'язань перед іпотекодержателем (кредитором). Крім того, відповідачем АБ «Таврика» порушені норми законодавства, оскільки між ним та відповідачем не був укладений договір поручительства та у сторін іпотечного договору не було підстав для набуття тих прав та обов'язків, на що був спрямований цей правочин, тому не існує правових підстав вважати його майновим поручителем. З цих підстав просить визнати іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі під №315 від 01.02.2008 року, недійсним. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові та письмових поясненнях, просить позов задовільнити. Представник відповідача - ПАТ «Банк «Таврика» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, надав суду письмову заяву про застосування строків позовної давності та письмові заперечення, пояснив, що твердження позивача про недійсність Договору іпотеки є надуманими та безпідставними, оскільки при укладенні Договору іпотеки були дотримані усі вимоги чинного законодавства України для дійсності договору. Посилання позивача на односторонність Договору іпотеки є незрозумілими, оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов'язання та є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном. Представник третьої особи - ТОВ «Полібудсервіс Плюс» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 01.02.2008 року між АБ «Таврика» та ТОВ «Полібудсервіс Плюс» був укладений договір про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №11-08-КЛ, предметом якого є надання кредитних коштів в сумі 1 300 000 грн. з терміном погашення кредитних ресурсів до 29.01.2010 року з оплатою по процентній ставці 19% процентів річних. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №11-08-КЛ від 01.02.2008 року між АБ «Таврика» та [PERSON] 01.02.2016 року укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. та зареєстровано в реєстрі за №316, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. П. 1.1 Договору іпотеки встановлено, що цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Договору про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №11-08-КЛ від 01.02.2008 року зі всіма змінами та доповненнями до нього, укладеного між АБ «Таврика» та ТОВ «Полібудсервіс Плюс». Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Ст. 572 ЦК України визначає, що в силу застави кредитор (заставодержателъ) має право у разі невиконання боржником (Заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважено перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України окремим видом застави є іпотека (застава нерухомого майна). Відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважено перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», ст..ст. 1, 11 Закону України «Про Іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також; усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ч.1 ст. 215 ЦК України, передбачає що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Судом встановлено, що оспорюванний договір іпотеки містить всі необхідні умови: предмет, права та обов'язки сторін, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та інше. При укладанні договору іпотеки сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору. Підстав для визнання договору іпотеки недійсним, судом не встановлено. Посилання позивача на відсутність договору поруки, оскільки він є майновим поручителем і застава спрямована на забезпечення відносин поруки, є - необґрунтованими та безпідставними, так як договір іпотеки не може бути підставою для виникнення між сторонами відносин поруки. Відповідно до норм діючого законодавства, іпотека та порука є різними видами забезпечення виконання, тому норми, що регулюють поруку, не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Крім того, при зверненні до суду позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. За таких обставин суд в задоволенні позовних вимог, відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позову сплачений судовий збір не повертається. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed