overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, доходу щомісячно і до повноліття дитини, тобто до 07.04.2024 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому посилається на те, що сімейний стан відповідача змінився, оскільки він перестав сплачувати аліменти на утримання іншої дитини у розмірі ? частини від заробітку. В судове засідання позивач не з»явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позов та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі, шлюб між якими розірвано рішенням суду, є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.12.2006 року з з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.10.2006 року і до повноліття дитини, тобто до 07.04.2024 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. [PERSON] в сумі 400 грн. щомісячно. За вказаним рішенням суду також з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.10.2006 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 07.04.2009 року. Також судом встановлено, що відповідач сплачував за місцем роботи аліменти в розмірі ? частини на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, судом встановлено, що матеріальний та сімейний стан відповідача змінився, оскільки він перестав сплачувати аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку у звязку з досягненням дитиною трьох років та на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку у звязку з досягненням дочкою повноліття, а тому є підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить змінити встановлений рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2006 року розмір аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно до її повноліття. При цьому посилається на те, що матеріальний стан відповідача змінився, він має мінливий, нерегулярний дохід, який збільшився, а розмір аліментів, що визначений судом не дозволяє забезпечити належне утримання дитини. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та заперечував щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19.05.2006 року, стягуються з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до її повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку, починаючи з 25.04.2006 року, тобто з дня звернення до суду позивачки. Судом встановлено, що відповідач є фізичною особою підприємцем, має нерегулярний, мінливий дохід, який з 2006 року збільшився, що вбачається з листів Володарсько-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 20.10.2014р. та 23.02.2015р. Таким чином, матеріальний стан відповідача змінився, оскільки його дохід збільшився. Згідно зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, оскільки можливість сплати відповідачем аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно з врахуванням його фактично отриманих доходів достатньою мірою позивачем не доведена, а також стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. При цьому посилається на те, що матеріальний стан відповідача змінився, він має мінливий, нерегулярний дохід, а розмір аліментів, що визначений судом не дозволяє забезпечити належне утримання дитини. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] року народження. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2011 року з 16.12.2010 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в сумі 400 грн. щомісячно. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.11.2013 року змінено розмір аліментів та вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердому грошовому розмірі у сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто 27.12.2016 року. За рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.12.2013 року з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - [PERSON], [INFO] в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 05.09.2013 року до 30.06.2014 року. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, судом встановлено, що матеріальний стан відповідача змінився, оскільки він перестав сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] а тому є підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 05.08.2014 року. Мотивує заяву тим, подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейні відносини та обов»язки з ведення спільного господарства, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття взаємної любові, довіри та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені останніх п»ять місяців, спір щодо визначення місця проживання дитини та майновий спір відсутні. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провадити за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Зазначив, що дійсно останніх п»ять місяців з позивачем шлюбні відносини не підтримують. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.08.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 05 серпня 2014 року, актовий запис №1005, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 3). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не має. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинені останніх п»ять місяців, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 09.07.1997 року. Мотивує заяву тим, подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейне життя, що стало причиною виникнення постійних сварок, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття взаємної любові, довіри та поваги один до одного, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначила, що шлюбні відносини між ними припинилися з жовтня 2016 року. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провадити за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Зазначив, що дійсно з жовтня 2016 р. шлюбні відносини не підтримують. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.07.1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження від 09 липня 1997 року, актовий запис №563, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва (а.с. 4). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Як встановлено судом, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2016 р., подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, не бажають примирятися. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 11.06.2014 року. Мотивує заяву тим, подружнє життя у них не склалося по причині діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя та обов»язки, несумісності характерів, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, та стає ініціатором виникнення постійних сварок між подружжям, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими та суперечить інтересам позивача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що сторони не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом протягом двох останніх років, від спільного життя подружжя дітей не має. В зв»язку з тим, що відповідач є громадянином Росії і останні два роки практично не буває в м. Києві, тому сторони не підтримують стосунків і оформити розлучення в органах РАЦС позивач не має можливості. Крім того, в порядку ст. 113 СК України просив після розірвання шлюбу відновити позивачу її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS], тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.06.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 11 червня 2014 року, актовий запис №658, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Від спільного життя сторони дітей не мають. Як встановлено судом, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені близько двох років, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, не бажає примирятися. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 12.03.2010р. Мотивує заяву тим, що через розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини шлюбні відносини припинено, втрачено всі фізичні та духовні звязки між подружжям, відповідач не бере участі матеріально у житті родини, не забезпечує дитину. Крім того відповідач постійно предявляє необґрунтовані претензії до позивача, постійно ганьбить, ображає честь та гідність позивача в тому числі і в присутності дитини. Позивач в судове засідання зявилась, підтримала позовні вимоги, пояснила суду, що життя з чоловіком поступово погіршувалось, за час шлюбу відповідач не забезпечував її та їх малолітню доньку, в даний час вона має інші стосунки і примирятися з відповідачем не бажає. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Пояснив суду що через багату кількість роботи постійно був відсутній вдома, намагався забезпечувати сімю всім необхідним. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.03.2010р між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.(а.с. 4). Позивач та відповідач від спільного сімейного життя мають доньку Алісу, 20.09.2010р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 5) Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують з серпня 2015 р., примирятися не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 12.06.2008р. Мотивує заяву тим, що одруження виявилось невдалим через відсутність взаєморозуміння з усіх питань, що стосуються шлюбних відносин, різних поглядів на сімейне життя та виховання сина, зникли почуття любові, на даний момент склалися відносини, що унеможливлюють подальше спільне проживання, з травня 2015 припинено шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином за останнім відомим місцем реєстрації: [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.06.2008р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від спільного сімейного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.5) Спору щодо визначення місця проживання дітей і майнового спору між сторонами не має. Позивач вважає, що строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки спільного господарства вони не ведуть, подружні стосунки не підтримують з травня 2015р., примирятися він не бажає та просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 12.09.1998 року. Мотивує заяву тим, подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейні відносини та обов»язки з ведення спільного господарства, що стало причиною виникнення постійних сварок, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття взаємної любові, довіри та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими та суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені з червня 2016 року. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провадити за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.09.1998 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження від 12 вересня 1998 року, актовий запис №824, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва (а.с. 3). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не має. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з середини 2016 року, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved