Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2010 року, на даний час в суді перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. За час спільного проживання в шлюбі подружжя за спільні кошти придбало житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Право власності на вказане майно зареєстровано на відповідача по справі. Наразі між сторонами виник спір щодо майна подружжя, що змушує позивача звернутись до суду з вищевказаним позовом та просить суд визнати вказане майно спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ його частину, а також стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати. 21.11.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації, відповідно до змісту яких позовні вимоги за первісним позовом не визнав повністю, просив залишити позов без задоволення, посилаючись на те, що кошти, за які було придбано спірне майно не були об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а були позичені ним в спільних знайомих та отриманні від продажу належного йому до шлюбу автомобіля. Також зазначив, що за період спільного проживання в шлюбі з позивачем з метою забезпечення фінансового положення сім`ї він неодноразово брав кошти в борг, 20.01.2018 року взяв кошти в борг під розписку в сумі 2000 доларів США для потреб сім`ї у [PERSON] , 25.01.2018 року він зробив подарунок позивачу у виді пральної машини для чого взяв на себе грошові зобов`язання перед ОТП «Банк» щодо виплати її вартості, а тому просить визнати договір позики від 20.01.2018 року правочином, який створив спільні права та обов`язки для подружжя, а пральну машину спільним майном подружжя. Відповідно до ухвали суду від 16.09.2019 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві та просили суд первісний позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення первісного позову в повному обсязі заперечував, та просив суд задовольнити зустрічний позов, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та в зустрічній позовній заяві. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 14.10.2010 року сторони по справі зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.10.2010 року, актовий запис №1433. Фактичні шлюбні відносини та ведення сільського господарства сторони припинили в лютому 2019 року та рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.11.2019 року шлюб між сторонами розірвано, що не заперечується сторонами по справі. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВТЕ №239328 від 23.04.2013 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВТЕ №239330 від 23.04.2013 року [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку, площею 0,3672 га, що розташована за адресою [ADDRESS] . Вищевказане майно було придбано за час спільного проживання подружжя в шлюбі, що не заперечується сторонами по справі. Згідно з ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1, ч. 2\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Указане свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17. Враховуючи викладене,\~а саме\~те,\~що спірне\~майно було\~придбане сторонами\~під час\~перебування в\~зареєстрованому шлюбі,суд приходить до висновку, що воно є спільною сумісною власністю подружжя, тобто сторін по справі, і їх частки у власності є рівними, а тому позивач має право на 1/2 частину спільно нажитого майна подружжя, а саме: частину житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами та частину земельної ділянки, площею 0,03672 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог, викладених в зустрічний позовній заяві, то суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Позивач за зустріним позовом 25.01.2018 року зробив подарунок своїй дружині - відповідачу за зустрічною позовною заявою у виді пральної машини марки «Samsung WD 806 U2GAWQ», 2018 року випуску, про що сам вказує в поданій ним позовній заяві від 21.11.2019 року та ним це не заперечується, а тому суд не вбачає законних підстав для включення зазначеного майна до переліку спільної сумісної власності подружжя. Також позивач за зустрічним позовом просить суд визнати договір позики, укладений 20.01.2018 року правочином, який створив спільні права та обов`язки для подружжя, а тому просить стягнути з відповідача за зустрічною позовною заявою Ѕ частину коштів за умовами кредитного договору №Р29.12892.004803827 від 16.01.2019 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк». Відповідно до ст.ст.12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення\~статті 65 СК України\~щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Зазначеної позиції дотримується і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у\~постанові «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» від 30.03.2012 року №5. Слід також зазначити, що на підставі ч. 4\~ст. 65 СКУ\~країни, укладений одним із подружжя договір створює обов`язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім`ї. Тлумачення ч.4 ст.65 СК України, свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя, як зобов`язану особу (боржника). Згідно договору позики від 20.01.2018 року [PERSON] передав [PERSON] 2000,00 доларів США, а [PERSON] зобов`язався їх повернути до 20 січня 2019 року, про що сторони склали відповідну розписку. Відомостей про надання згоди відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на укладання іншим з подружжя договору позики - розписка не містить. На момент припинення шлюбних відносин лютий 2019 року, договір позики, взятий у [PERSON] був повернутий [PERSON] . Також в матеріалах справи наявний договір кредиту та страхування №Р29.12892.004803827 від 16.01.2019 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит від АТ «Ідея Банк» в сумі 38908,00 грн. на строк 12 місяців з типом кредиту «Для Вас» Вказаний кредит був взятий [PERSON] 16.01.2019 року, тобто за місяць до припинення шлюбних відносин між сторонами по справі. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] заперечувала, що взяті кредитні кошти були використані в інтересах сім`ї. Також відповідачем за зустрічним позовом не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, кредит взятий 16.01.2019 року [PERSON] в АТ «Ідея Банк» був укладений в інтересах сім`ї, та отримані гроші були використанні для потреб сім`ї, а тому суд не вбачає правових підстав для визнання договору між\~Акціонерним товариством\~«Ідея Банк»\~та [PERSON] \~від 16.01.2019\~року таким, що був укладений в інтересах сім`ї та створив спільні права та обов`язки для подружжя. Крім того, з самого тексту договору між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] від 16.01.2019 року, на який посилається сторона позивача за зустрічним позовом, не вбачається, що позичені кошти мали використовуватись боржником в інтересах сім`ї, так як в п.1.7 вказано «Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб», а тому вказані позовні вимоги в зустрічній позовній заяві не підлягають до задоволення. Суд відхиляє доводи позивача за зустрічним позовом, про те що спірний будинок був куплений за власні кошти [PERSON] , а саме за кошти від продажу автомобіля марки «Geatwall Pegasus 4x2», 2008 року випуску, адже ним не надано суду жодної інформації про даний автомобіль, та будь-яких доказів, які б підтверджували що спірний будинок був куплений за кошти від продажу вказаного автомобіля. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням закріплених в п.6\~ст.3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, а також приймаючи до уваги відзив на позовну заяву, вимоги зустрічної позовної заяви, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільним майном подружжя слід задовольнити в повному обсязі, а зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] не підлягає до задоволенню, в частині визнання пральної машини марки «Samsung WD 806 U2GAWQ», 2018 року випуску спільним майном подружжя, суд не вбачає законних підстав для включення зазначеного майна до переліку спільної сумісної власності подружжя, адже позивач за зустрічним позовом подарував це майно відповідачу за зустрічною позовною заявою, про що сам вказує в позові від 21.11.2019 року. Також суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні статей 76-81 ЦПК України на підтвердження того, що договір між\~Акціонерним товариством\~«Ідея Банк»\~та [PERSON] \~від 16.01.2019\~року був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї та створив обов`язки для другого з подружжя, а тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім зазначеного, на підставі приписів ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому оскільки позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення, а зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved