Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка доводилась сторонам у справі рідною матір'ю. Відповідно вони являються спадкоємцями першої черги. Після її смерті відкрилась спадщина, яка належала померлій. За свого життя мати склала заповіт від 08.01.2014 року за №33, за змістом якого: «призначаю спадкоємцем всього свого майна, що буде мені належати і з чого б воно не складалося, а також всього того, на що я за законом матиму право, - [PERSON]», тобто позивача у справі. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті матері є: позивач, за заповітом, та відповідач у справі, її рідна сестра [PERSON], яка має право на обов'язкову частку у спадщині за законом. Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Їхня мати останні роки свого життя являлась людиною похилого віку, на день смерті їй виповнилось 94 роки, тяжко хворіла, була в безпорадному стані, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, відповідно потребувала стороннього догляду та піклування. Незважаючи на те, що відповідач проживає в смт.Томаківка, а мати мешкала в с.Мирове Томаківського району, тобто, в одному місці, так як зазначені населені пункти фактично зливаються в один, відповідачка надання допомоги матері не здійснювала, хоча і мала таку можливість, знала про її стан, обумовлений віком, тяжкою хворобою, знала що вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги і опіки, про що їй вона сама неодноразово скаржилась. Та на звернення позивача до сестри, щодо догляду за матір'ю, остання посилалась на свою зайнятість, та нарікала на неї. Тому, в грудні 2013 року, коли почала прогресувати у матері хвороба позивач забрала її до свого постійного місця проживання у м.Бердянськ Запорізької області, де за нею доглядала, піклувалася, здійснювала лікування до дня її смерті. Відповідачка за весь цей час ніяких дій по догляду та піклуванню за мамою не вчиняла і ні якої допомоги в цьому ні їй ні позивачу не надавала, хоча усвідомлювала свій обов'язок як дочки, мала можливість його виконувати, але свідомо ухилялася і не виконувала. Саме із вказаних вище причин і виникла необхідність у вирішенні питання про усунення відповідача у справі від права на спадкування за законом, шляхом подання відповідного позову до суду. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовні вимоги і прохали суд їх задовольнити. Відповідач та її представник проти позову [PERSON] заперечували, посилаючись на слідуюче. Їхня мати не знаходилася довгий час у безпорадному стані та відповідач не ухилялась від надання допомоги їй, як це стверджує позивач. Вранці, 09.03.2011 року відповідач знайшла маму лежачою на підлозі. Викликала лікаря до дому, який її оглянув, встановив діагноз - ішемічний інсульт та призначив лікування. Оскільки мати категорично відмовилася їхати до лікарні на стаціонарне лікування, то курс лікування вона проходила вдома. Коли матері стало трішки легше, вона відповідачу розказала, що інсульт в неї стався після сварки, яку вчинила середня дочка, тобто, [PERSON]. Оскільки мати вимагала більш ретельного та постійного догляду, відповідач була змушена 31.03.2011 року звільнитися з роботи. Увесь час з березня 2011 року до середини грудня 2013 року вона практично одна опікувала та доглядала за мамою, оскільки її сестри [PERSON] та [PERSON] живуть далеко - у Бердянському районі Запорізької області. Спочатку мати була дуже слабка, вона потребувала постільного режиму та постійного нагляду, тому вона кожен день була біля неї. Оскільки матері вже було 93 роки вона з середини 2013 року стала почувати себе гірше. Вона почала заговорюватися, іноді не впізнавала відповідача та інших близьких їй людей, а також сусідів. У зв'язку з чим відповідач, по-перше, повідомила своїх сестер, по-друге звернулася до лікарні та виконкому Томаківської селищної ради для оформлення повноваження помічника для матері. Позивач у справі, переслідуючи корисні мотиви, приїхала до матері в середині грудня 2013 року і всупереч її бажанню, відсутність відповідача, забрала матір і відвезла її у м.Бердянськ. З січня 2014 року по день смерті відповідач матір дійсно не доглядала, але не зі своєї волі, оскільки позивачка заборонила їй приїжджати до неї. Посилаючись на вищенаведене відповідач просить суд, відмовити [PERSON].в позовних вимогах у повному обсязі, оскільки дані вимоги не відповідають дійсності та нічим ні підтверджені. Допитані в якості свідків слідуючи особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, [PERSON] підтвердила суду, що [PERSON] знала років 30-40. Вона проживала до деякого часу сама. Її доглядала її дочка [PERSON] Інколи [PERSON] підвозила [PERSON] до своєї матері. Свідок [PERSON] засвідчила суду, що за наймом [PERSON], вона робила ремонти у будинку [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердила суду той факт, що вона є рідною сестрою [PERSON] та [PERSON] [PERSON] дійсно доглядала за їхньою матір'ю, [PERSON], оскільки вона з [PERSON] проживають в іншій місцевості, тобто в Запорізькій обл. Свідок [PERSON] засвідчила суду, що вона проживає по сусідству з [PERSON] [PERSON] бачила у своєї матері щодня. Інколи бачила [PERSON], як остання поралась на городі. Свідок [PERSON] підтвердила суду, що померла [PERSON] є її свекрухою. Вона своїх дочок любила. До того, як її забрала [PERSON] до себе, свекруха ходила, поралась по господарству , на городі, сама за собою доглядала. Свідок [PERSON] підтвердила суду, що вона є сусідкою, через один будинок з [PERSON] вони постійно з нею спілкувались, інколи свідок носила їй продукти харчування. [PERSON] ходила, за собою доглядала, інколи поралась на городі, однак, потребувала стороннього догляду, оскільки їй було 93 роки. Свідок [PERSON] підтвердив суду, що він [PERSON] знав давно. До того ж, підтвердив суду, що він був присутній при тій обставині , коли [PERSON] забирала до себе жити одна із дочок, тобто, [PERSON] При цьому, вона говорила, що вона її добровільно, і усвідомлює куди вона їде і до кого, до того ж, [PERSON] обіцяла повернутись. До того ж, додав , що [PERSON] бачив часто, як вона приїздила до своєї матері [PERSON], остання була завжди доглянута, охайна. Свідок [PERSON] підтвердила суду, що вона є подругою [PERSON] [PERSON] проживала у неї, була доглянута, при пам'яті. Спочатку ходила, потім через те, що хворіла була лежачою. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, свідків, суд дійшов висновку, що у позові [PERSON] слід відмовити. Як встановлено судом в ході розгляду справи, [INFO] року померла [PERSON], яка доводилась сторонам у справі рідною матір'ю. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка належала померлій. Сторони у справі являються спадкоємцями першої черги. За свого життя мати склала заповіт від 08.01.2014 року за №33, за змістом якого: «призначаю спадкоємцем всього свого майна, що буде мені належати і з чого б воно не складалося, а також всього того, на що я за законом матиму право, - [PERSON]», тобто позивача у справі. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті матері є позивач, за заповітом, та відповідач у справі, її рідна сестра [PERSON], яка має право на обов'язкову частку у спадщині за законом. Разом з цим, як зазначає позивач у своєму позові, відповідач , на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України повинна бути усунена від права на спадкування, враховуючи, що остання ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, [PERSON], яка через тяжку хворобу тривалий час перебувала у безпорадному стані. Згідно положення ч.5 ст.1224 ЦК України, на яку, як на правову підставу свого позову посилається позивач, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані. Згідно роз'яснень, наданих у п.6 Постанови Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Обґрунтовуючи позов про усунення від права спадкування відповідача, позивач посилалася на те, що відповідач не надавала належну допомогу в догляді за їхньою матір'ю. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, та, приймаючи до уваги пояснення свідків, суд вважає доведеним в ході розгляду справи той факт, що померла [PERSON] певний період часу тяжко хворіла, та, як тяжко хвора, і людина похилого віку, потребувала сторонньої допомоги. Також, приймаючи до уваги пояснення сторін та пояснення свідків, суд вважає доведеним в ході розгляду справи і той факт, що відповідач , до того часу, як забрала до себе матір [PERSON], з 2011 р. по грудень 2013 року [PERSON] одна опікувала їхню матір, [PERSON] та доглядала за нею. При цьому, приймаючи до уваги пояснення свідків, [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON]., кожен з яких вказав на те, що, [PERSON] практично одна опікувала їхню з позивачем матір, [PERSON] та доглядала за нею, тобто, суд вважає не доведеною ту обставину, що відповідач злісно ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи факт знаходження спадкодавця, яка була людиною похилого віку, до того ж , її хворобу у стані, коли остання потребувала сторонньої допомоги протягом відповідного часу , та, приймаючи до уваги не доведеність в ході розгляду справи тієї обставини, що відповідач злісно ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, суд, враховуючи, те що, за змістом ч.5 ст.1224 ЦК України спадкоємець може бути усунений від права на спадщину лише при одночасному настанні вказаних у ч.5 ст.1224 ЦК України обставин, і доведеності зазначених фактів у їх сукупності, вважає даний позов не доведеним, та таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі. Судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача по справі /за висення ухвали про забезпечення та витребування доказів/, у розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного і

Outcome: approved