Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 20 липня 1993 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається житлового будинку по вул. Незалежності, 38, смт. Гвіздець, Коломийського району Івано-Франківської області, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу № 1727 від 02.07.1988 року. Померлий залишив заповіт від 10 січня 1989 року, яким житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами в селищі Гвіздець по вул Щорса, 38, заповів [PERSON] Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в с.м.т. Гвіздець, по вул. Незалежності (колишня Щорса), № 38, Коломийського району Івано-Франківської області. В судове засідання позивач не зявилася, хоча представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що будинковолодіння за адресою вул. Незалежності, 38, с.м.т. Гвіздець, Коломийського району Івано-Франківської оласті належало на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу № 1727 від 02.07.1988 року (а.с. 12-13). Однак право власності на дане будинковолодіння не було зареєстроване. 20 липня 1993 року [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 21 липня 1993 року зроблено запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІ-ЕГ № 277257 (а.с. 5). Померлий залишив заповіт від 10 січня 1989 року, яким житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами в селищі Гвіздець по вул. Щорса, 38, заповів [PERSON] (а.с. 6). Вулиця Щорса перейменована на вулицю Незалежності. Згідно\~із ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право\~\~власності вважається набутим правомірно,\~\~якше інше прямо не випливає \~\~із \~\~закону \~\~або \~\~незаконність набуття\~права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3\~ст. 60 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З положень\~статті 174 ЦПК\~вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зокрема на житловий будинок в с.м.т. Гвіздець, по вул. Незалежності, № 38, Коломийського району Івано-Франківської області є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1235, 1268 ЦК України та

Outcome: approved