Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з [PERSON] договору позики №113869 від 29.12.2016 йому надано грошові кошти у розмірі 1 201 грн. із строком 25 днів з процентною ставкою 0,95% щоденно. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми позики та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21.01.2020 становить 49 873,56 грн. та складається з: 1201 грн. - основний борг, 12 785,82 грн. - заборгованість по відсоткам, 35 886,74 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 02.03.2020 було відкрито спрощене позовне провадження. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.08.2020 задоволено позов ТОВ «Веллфін», стягнуто з [PERSON] суму кредитної заборгованості в розмірі 49919,20 грн. та 2102 грн. судового збору. 09.02.2021 відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.08.2020. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2021 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.08.2020 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. В матеріалах справи містяться пояснення відповідача, в яких він позовні вимоги визнав в частині стягнення суми позики в розмірі 1201 грн. та процентів на суму 303,83 грн., проте посилався на те, що отриману позику він зобов`язався повернути позивачу до 23.01.2017, а позивач звернувся до суду з вказаним позовом тільки 24.01.2020, тобто з пропуском строку позовної давності, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 29.12.2016 між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено позики №113869. Відповідно до укладеного договору позики [PERSON] надано грошові кошти у позику у розмірі 1201 грн. із строком 25 днів до 23.01.2017 (п.1.3) (а.с.19-23). У відповідності до п.1.5 договору нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95% від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 0,95% від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.3 цього договору; 2,85% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.3 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Згідно із п.1.7 договору позика надається на споживчі цілі. Відповідно до п.2.2.2.2, п.2.2.2.4 договору позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою, в порядку визначеному цим договором; у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором у повному обсязі сплатити нараховані проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування позикою. Згідно із п.3.1 договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків. Відповідно до п.3.3 договору заборгованість за договором позики, що включає в себе суму позики, нараховані проценти, штрафні санкції підлягає сплаті шляхом одноразового безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк встановлений договором позики. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору, відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконував, не здійснив погашення суми позики та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 21.01.2020 становить 49873,56 грн. та складається з: 1201 грн. - основний борг, 12785,82 грн. - заборгованість по відсоткам, 35886,74 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з тим, відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно пунктів 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи, зокрема зі змісту позову та графіку розрахунків до договору позики, наданих позивачем, убачається, що датою погашення за договором позики є 23.01.2017. З опису вкладення у цінний лист (а.с. 64), з яким на адресу суду надійшла позовна заява убачається, що позивач звернувся до суду 24.01.2020. Враховуючи наявність заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, а також те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 24.01.2020, тобто після спливу позовної давності, та не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed