Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Також у вказаному будинку зареєстрований, однак не проживає, її онук [PERSON] . Позивач зазначає, що мати [PERSON] померла, а батько забрав його до себе. Місце його проживання позивачу не відоме, зв`язків з відповідачем та його батьком вона не підтримує. Враховуючи той факт, що відповідач не проживає у вказаному вище житлі, а факт його реєстрації позбавляє позивача можливості отримувати субсидію, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним вище житлом. В судове засідання сторони спору не з`явились. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримала, погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 17.09.2019 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась. Подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, при вирішення справи поклалась на розсуд суду. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВАЕ № 132508 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Як слідує з позову, місцезнаходження [PERSON] позивачу не відоме, жодних зв`язків з ним вона не підтримує ще з 2005 року. З копії адресної картки на домоволодіння [ADDRESS] слідує, що за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно довідки № 759 від 03.06.2019 виданої виконкомом Немійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований по [ADDRESS] , однак не проживає за вказаною адресою більше 14 років, місце його перебування сільській раді не відоме (а.с.9). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації менше ніж 1 рік в матеріалах справи не має. Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм, а також встановлені обставини, зокрема те, що [PERSON] в липні 2020 року досягне повноліття, те, що він не проживає за вказаною вище адресою більше 15 років, а також те, що позивач позбавлена можливості іншим шляхом вирішити питання щодо зняття з реєстрації відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved