Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації. Просить визнати такою, що є недостовірною і порочить її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, що публічно розповсюджена на засіданні кафедри невропатології та нейрохірургії ФПДО Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького та вказана у витягу з протоколу №24 засідання кафедри невропатології та нейрохірургії ФПДО Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, зобов'язати відповідача спростувати поширену на засіданні кафедри невропатології та нейрохірургії ФПДО Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького та вказану у витягу з протоколу №24, недостовірну інформацію, шляхом оголошення резолютивної частини рішення суду на засіданні кафедри протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], по належній довіреності від 21.02.2013р., вимоги підтримали, пояснили що 26.11.2012р. проводилось засідання кафедри невропатології та нейрохірургії ФПДО Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, на якому було публічно оголошено недостовірну інформацію, що порочить честь та гідність позивача і яка викладена у витягу з протоколу №24. У підтвердження вимог покликаються на копію витягу з протоколу та інші документи, які просять вважати вичерпними в обґрунтування позову. Представники відповідача Онисько І.К. та Паєнок А.А., по належній довіреності від 22.02.2013р., у судовому засіданні проти позову заперечили. Мотивують тим, що на засіданні кафедри 26.11.2012р. був заслуханий звіт асистента кафедри [PERSON] за проведену роботу, після чого звіт обговорювався науково-педагогічними працівниками кафедри, які висловили свої думки щодо якості роботи [PERSON] Обговорюючи на засіданні кафедри вказаний звіт співробітники кафедри виконували свої функціональні обов'язки, оскільки обговорення звіту є складовою частиною участі працівників кафедри у засіданні та є обов'язковою відповідно до Положення про кафедру. Таким чином просять у задоволенні позову відмовити. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім'ї недостовірної інформації недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.3 ст.227 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно ч.4 ст.277 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 26.11.2012р.було проведено засідання кафедри невропатології та нейрохірургії ФПДО Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, що підтверджується витягом з протоколу №24 (а.с. 5-16), де обговорювався звіт асистента кафедри невропатології і нейрохірургії, к.мед.н. [PERSON], який стосувався тільки її функціональних обов'язків по веденню наукової, методичної, організаційної, навчально-виховної та лікувальної роботи. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2010 р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що висловлення відповідача стосовно позивача є лише оціночним судженням, оскільки таке не містить фактичних даних, а лише являє собою оцінку дій та висловлювань позивача, не суперечить Конституції України чи будь-яким іншим актам законодавства, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed