Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач позов визнав частково. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2013 рік, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],2008 року народження- актовий запис про народження [NUMBER] вчинений 11 листопада 2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після припинення шлюбних відносин між сторонами, дитина проживає з матір'ю. Позивачка стверджує, що батько періодично зустрічається з сином, іноді сплачує аліменти - останній раз у січні місяці 2017 року. Вона - позивачка - не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку і їй матеріально скрутно самотужки утримувати сина [PERSON] тому і звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення сином повноліття. Відповідач, визнаючи позов частково, пояснив, що він не ухиляється від виконання батьківських прав, регулярно зустрічається з сином, приймає участь в утриманні дитини. Останні декілька місяців він не має постійної роботи, тому нерегулярно надає позивачці грошові кошти на утримання сина. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку відповідач не має постійної роботи і постійного щомісячного доходу, тому суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісяця з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи дане рішення, суд приймає до уваги відсутність у відповідача інших утриманців. Ст.130 ч.4 ЦПК України передбачає право суду ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні при визнанні позову відповідачем в порядку, встановленому ст..174 ЦПК України. Визнання відповідачем пред'явленного позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184 СК України.

Outcome: partial