Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, що продовжують навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на повному її утриманні перебувають діти: дочка [PERSON] ([INFO] р.н.) та [PERSON] ([INFO] р.н.), батьком яких є відповідач. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.04.2001 року було вирішено питання, щодо стягнення з [PERSON], на її користь аліменти на утримання дочок у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ? частин неоподаткованого мінімуму доходу громадян і до їх повноліття. Однак, враховуючи те, що дочки продовжують навчання до 31.05.2015 року, а обов'язок відповідача, щодо сплати аліментів припиняється 06.01.2015 року, позивач просила стягувати аліменти на утримання дітей до завершення ними навчання. В судове засідання позивач не з'явилась однак, подала письмову заяву якою позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, які в зазначені в позовній заяві та справу розглянути за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.6,7). Згідно копії виконавчого листа від 18.04.2001 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було вирішено стягувати з [PERSON], [INFO] уродженця м.Миколаєва на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян і до їх повноліття. Згідно довідки Спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат №2 від 24.11.2014 року №233 [PERSON] дійсно навчається в 10 класі СЗОШ - інтернату №2 і перебуває на неповному державному забезпеченні. У відповідності до довідки №554 від 02.12.2014 року виданої Забірською загальноосвітньою школою I-III ступенів [PERSON] дійсно навчається в 11-му класі Забірської загальноосвітньої школи Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області. На даний час діти проживають разом із матір'ю та перебувають на повному її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст.199 СК України обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання . Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 визначений чіткий перелік доходів платника аліментів, які враховуються та не враховуються при визначенні розміру аліментів. Також, законодавством встановлено і максимальну межу розмірів аліментів. Частиною 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 зазначено, що загальний розмір відрахувань на сплату аліментів не може перевищувати 50 відсотків доходів платника. Разом з тим, розмір аліментів на одну дитину за будь - яких обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. З наданих позивачем матеріалів слідує, що він немає постійного заробітку, а його заробіток носить мінливий характер, однак на думку суду розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь є завищеним та таким, що може в подальшому поставити у скрутне матеріальне становище відповідача. Враховуючи наведене, суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги є законним та підлягають до задловолення. Зазначене не позбавляє сторін в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутися до суду про їх зміну. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved