Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2018 року. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти мешкають разом з позивачкою, згоди щодо утримання дітей сторони не дійшли, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на вищевикладене, а також на те, що між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.05.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 05.06.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02.07.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано суду довідки про заробітну плату позивача та її нового чоловіка, також вказує на те,що позивач не здійснює належне виховання дітей, окрім того позивач відмовилась від підписання з відповідачем договору щодо участі у вихованні та утримання дітей. Також, у відзиві відповідач посилається на те, що з 2017 року здійснював оплату послуг дитячого садку за відвідування його донькою [PERSON] 11.09.2020 року від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Рибалко Н.І., яка мотивована тим, що попередньо суддею Рибалко Н.І. розглядалася цивільна справа №335/8158/18 та при розгляді якої, на думку представника відповідача, суддею не враховано та не надано правової оцінки письмовим доказам, які надані відповідачем. Ухвалою суду від 11.09.2020 року у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про відвід судді, відмовлено. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки на 28.10.2020 року представником відповідача. Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підстав викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності належно повідомленого відповідача та його представника. Суд, заслухавши думку позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 44. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2018 року по справі №335/8158/18 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 10.01.2019 року. Батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №47. Батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №280. 03.12.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання Департаменту реєстраційних послуг ЗМР 04-26/5-8530, №04-26/5-8532, №04-26/5-8531 від 21.07.2017 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей, діти проживають разом з позивачем, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, рівність обов`язків матері та батька дитини щодо матеріального забезпечення дітей, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують висновки суду щодо обов`язку батька утримувати дітей до досягнення ними повноліття та не спростовують встановлені судом обставини, що діти проживають разом з позивачем та між сторонами відсутня домовленість щодо їх утримання. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати з дати подання позовної заяви до суду з 15.05.2020 року. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовом, а тому, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved