Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, щ остання є донькою відповідача, на даний час є повнолітньою особою, навчається у двох навчальних закладів на денній та вечірній формі навчання, зокрема остання на платній основі. У зв'язку з продовженням навчання позивач потребує матеріальної допомоги, а саме витрат на проїзд, технічне забезпечення, харчування, відповідний одяг. В судовому засіданні позивач та представник останньої позов підтримали, просили задовольнити. Відвідач позов визнав частково, посилаючись на те, що останній може сплачувати аліменти у розмірі 300 грн., розуміє що має допомагати, проте у зв'язку із тим, що працює на державному підприємстві у якого є заборгованість по заробітній платі, остання виплачується несвоєчасно та не у повному розмірі не може надавати більшу матеріальну допомогу. Крім того, відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей, які також потребують утримання. Третя особа підтримала позицію позивача. Вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є донькою відповідача /а.с. 3/ та навчається у Національному технічному університеті України «Київському політехнічному інституті імені Ігоря Сікорського», на денній формі навчання, строк навчання до 30.06.2018 /а.с.8, 9/. Крім того, позивач навчається у Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова на вечірній формі навчання /а.с. 17/. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно п. 20 ППВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син,які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно постанови ВСУ у справі № 6-1296цс16 від 24.03.2016, зазначено, що статтею199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно роздруківки із Приватбанку, позивачем сплачено за навчання у Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова на вечірній формі навчання у вересні та жовтні 2017 року по 1000 грн. /а.с. 18,19/. Разом з тим, позивачем та представником останньої згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів про вартість навчання, зокрема чи є оплата за навчання помісячною у розмірі 1000 грн., або така оплата мала місце за інший період тощо. Крім того, не надано доказів на підтвердження вартості підручників, інший витрат пов'язаних із навчанням, проїзду до навчального закладу, які обумовлюють розмір аліментів заявлений позивачем. Згідно копій свідоцтв про народження у відповідача є двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /22,23/. Як пояснив відповідач, що не спростовувалось іншими учасниками процесу, останній працює у ДП «Органічна Хімія» Національної Академії Наук України з 22.09.2017 - 30.09.2017 рік заробітна плата відповідача склала 152 грн. 38 коп., інших доходів останній не має. Враховуючи наведене, об'єктивно вбачається, що відповідач фактично не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, зокрема і у тому розмірі про який просить остання. Крім того, зазначене підтверджується тим, що у відповідача наявна заборгованість по аліментах, які стягувались до досягнення позивачем повноліття /а.с. 20, 21/. Разом з тим, усвідомлюючи відповідальність та необхідність надавати допомогу дитині у зв'язку із продовженням нею навчання, позивач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 300 грн. та пояснив, що буде намагатися заробити та має надію, що все ж таки йому виплатять заборгованість по заробітній платі, що надасть можливість допомагати, у зв'язку з чим суд задовольняє позов в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial