overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, в якому зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1993 року вона є власницею квартири, що розташована у [ADDRESS]. У вказаній квартирі вона проживала разом з сином [PERSON], але з 2005 року останній не проживає за вказаною адресою. Разом з тим відповідач, який не є власником вказаної квартири,залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що перешкоджають позивачу вільно володіти та користуватись майном, тому, просить усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилась про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просивши позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходили, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено той факт, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1993 року, [PERSON] є власником квартирі [ADDRESS] Згідно довідки від 15.12.2017 року, вбачається, що за адресою [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту від 14.12.2017року, вбачається що за адресою [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON],[INFO], але фактично не проживає по вказаному адресу з 2005 року. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2005року. Перепони у користування жилим приміщенням йому не чинились, а тому, його слід визнати втратившим право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі, а також треті особи зареєстровані в [ADDRESS] 30.01.2013 р. відповідач переїхала на постійне місце проживання до свого батька в [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що відповідач добровільно не знімається з реєстрації в спірній квартирі, хоча в ній не проживає, не несе витрат на її утримання, що збільшує тягар утримання житла на інших членів родини. На підставі положень ст.107 ЖК України позивач просить визнати [PERSON], такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, подавши заяву про визнання нею позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Треті особи в судове засідання не з»явились, про місце ічас судового розгляду були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [ADDRESS] належить на праві вланості територіальній громаді. Особовий рахунок відкритий на позивача у справі. На момент розгляду справи в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач у справі, [PERSON] з 2013 р. не проживає в [ADDRESS]. Зазначені обставини відповідач не заперечує, про що повідомила суд, подавши відповідну заяву, а тому в силу положень ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В роз»ясненнях, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зазначено, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що факт вибуття відповідачки на постійне місце проживання в інше приміщення є доведеним, в зв»язку з чим вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2015 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованому в реєстрі за № 1071. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язався знятися з реєстраційного обліку осіб, зареєстрованих у квартирі, не пізніше 18.09.2015 року, але до теперішнього часу відповідач, який є сторонньою позивачці особою, зареєстрований в спірній квартирі. Інші умови договору купівлі-продажу між сторонами виконані. З моменту укладання даного договору відповідач в зазначеній квартирі не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належній позивачці квартирі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування будинком. Позивачка до суду не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином. Заяв та клопотань до суду не надавав. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться в [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що є власником домоволодіння , яке знаходиться за вищевказаною адресою. 11 серпня 1996 року в зв'язку із реєстрацією шлюбу з дочкою позивача відповідач у справі [PERSON] був зареєстрований в належному позивачеві будинку. 18 лютого 2013 року шлюб між донькою позивача та відповідачем у справі розірвано. З лютого 2013 року відповідач змінив місце проживання і став проживати окремо за адресою: [ADDRESS], проте з реєстрації у добровільному порядку знятися не бажає, тому позивач звернулася до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного. Згідно довідок Зеленокуриловецької сільської ради житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], в ньому, крім неї, зареєстровані: [PERSON] 1981 року народження, [PERSON] 1997 року народження, [PERSON] 1998 року народження, [PERSON] 2000 року народження, [PERSON] 1977 року народження, останній з 18 лютого 2013 року в даному домогосподарстві не проживає. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень, передбачених ст.ст. 383, 391 ЦК України, власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача за місцем реєстрації більше року. Згідно даних акту обстеження на предмет проживання від 12.02.2014 року вбачається, що [PERSON] з 18 лютого 2013 року не проживає за адресою реєстрації. За таких обставин, судом не встановлено передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування будинком, а також підстав, які б свідчили про його відсутність в спірному приміщенні з поважних причин понад установлені законом строки або про іншу домовленість між ними і власниками житла. Таким чином, враховуючи, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року, наявність зареєстрованої особи впливає на житлові інтереси позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться в смт. Нова Ушиця, вул. Панфілова, 23, Хмельницької області. Позов мотивує тим, що є власником квартири, яке знаходиться за вищевказаною адресою. 16 жовтня 2008 року в звязку із спільним проживанням без реєстрації шлюбу, [PERSON] був зареєстрований в належному позивачеві будину. Зазначає, що в квітні 2014 року відповідач забрав свої речі, залишив місце проживання та виїхав до невстаноленого населеного пункту. Проте з реєстрації добровільному порядку не знявся, тому позивач звернулася до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, згідно поштових відміток про вручення судових повісток, за вказаною адресою не проживає. Дослідивши докази по справі, заслухавши позивача, суд дійшов до наступного. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 березня 1998 року, технічного паспорту, виготовленого Новоушицьким БТІ, вбачається, що житловий будинок за адресою смт. Нова Ушиця, вул. Панфілова, 23, Хмельницької області перебуває у власності [PERSON]. Згідно довідки Новоушицької селищної ради № 1285 від 19 травня 2015 року та повідомлення Новоушицького РС УДМС України в Хмельницькій області [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO]. Згідно даних акту обстеження від 29 травня 2015 року проведеного депутатом селищної ради [PERSON], сусідами [PERSON] та [PERSON], встановлено, що [PERSON] в будинку за адресою смт. Нова Ушиця, вул. Панфілова, 23, Хмельницької області, зареєстрований але не проживає. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень, передбачених ст.ст. 383, 391 ЦК України, власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, судом не встановлено передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування будинком, а також підстав, які б свідчили про його відсутність в спірному приміщенні з поважних причин понад установлені законом строки або про іншу домовленість між ним і власником житла. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: смт. Нова Ушиця, вул. Панфілова, 23, Хмельницької області не проживає більше одного року, наявність зареєстрованої особи впливає на житлові інтереси позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившим право користування житловим приміщенням квартири за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що свекор позивача [PERSON] є основним квартиронаймачем вказаної квартири, в цій квартирі мешкають: [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі, проте не проживає з вересня 2009 року, являється братом чоловіка позивача, створив сімю за межами України, не несе витрат на утримання квартири, у звязку із чим позивач несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг у підвищеному розмірі. Відповідач намагався знятись з реєстраційного обліку, через представника, проте йому було відмовлено так як необхідна особиста присутність. На підставі викладеного, позивач змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що з позовними вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS] з 20.05.1987 р., що підтверджується копією паспорта(а.с.6) та довідкою (а.с.7) Відповідач зареєстрована в даній квартирі з 13.11.1985 року, що підтверджується відповідною довідкою(а.с.7) Відповідно до акту від 16.05.2016 року (а.с.8), відповідач в зазначеній квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не має. Позивач сплачує за комунальні послуги у підвищеному розмірі. З копії паспорту відповідача 88 14 187339 виданого відділом Управління Федеральної Міграційної Служби Росії по [PERSON] [PERSON] в місті Йошкар- Ола від 23.01.2015 року(а.с.9-11), вбачається, що [PERSON] зареєстрований [INFO] в [PERSON] [PERSON] федерації з 05.02.2015 року. За таких обставин, враховуючи положення ст. 383, 391, 405 ЦК України, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим будинком, обґрунтовуючи свій позов, тим, вона є власником будинку [ADDRESS] , який [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.09.2007 року. У вказаному будинку зареєстровані дві особи, а саме: позивач [PERSON] та її дочка [PERSON] . Відповідач [PERSON] , фактично за цією адресою не проживає більше шести місяців. Позивач просить суд: усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позову, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце слухання справи до суду не заявилася, в зв`язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: на праві приватної власності у позивача знаходиться житловий будинок під номером 78, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] в будинку не проживає більше шести мсісяців. Вказані факти підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.09.2007 року, довідкою виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку громадян здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). У відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України вказано, що кожна особа має право звернутися до суду до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свій позов, тим, що 05.07.2003 року він купив у відповідачки квартиру під номером 10 в будинку №8 по вулиці Слободчикова в селі Михайлівка Вільнянського району. Тодіж усі члени сімї відповідача виписались із квартири, відповідач [PERSON] просила позивача дозволити їй ще декілька місяців не виписуватись з квартири. До кінця 2003 року [PERSON] обіцяла виписатись з кваритири в добовільному порядку, а виселитись з квартири в липні 2003 року, тобто відразу після оформлення угоди у нотаріуса. На цей час минуло 14 років, відповідач в квартирі не проживає, свого майна там не тримає, проте не виписується з квартири. Позивач просить суд: усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач наполягав на своїх позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: на праві приватної власності [PERSON] квартира під номером 10 в будинку №8 по вулиці Слободчикова в селі Михайлівка Вільнянського району Запорізької області. 05.07.2003 року [PERSON] купив у відповідачки квартиру під номером 10 в будинку №8 по вулиці Слободчикова в селі Михайлівка Вільнянського району. [PERSON] просила позивача дозволити їй до кінця 2003 року не виписуватись з квартири та після цього обіцяла виписатись з кваритири в добовільному порядку. З 2003 року відповідач в квартирі не проживала й не проживає, свого майна в не тримає, добровільно з реєстрації зе знімається.Вказані факти підтверджено довідкою сільської ради (арк. спр.5), копією купівлі-продажу квартири (арк..спр.6-7), витягом про реєстрацію прапва власності на нерухому майно (арк. спр.8), актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї (арк. спр.9) та копією технічного паспорту на квартиру. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку громадян здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). У відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України вказано, що кожна особа має право звернутися до суду до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного та

Outcome: approved