Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 04.08.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Літинського району Вінницької області, актовий запис №24. Від шлюбу у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. Сімейне життя у сторін не склалось через різні характери та відсутністю взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи працює в Управлінні пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області, проте добровільної допомоги як батько на утримання дітей не надає, участі у додаткових витратах на їх утримання не бере. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб укладений з відповідачем та стягнути з нього щомісячно аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи за її позовом провести у її відсутність. Позовні вимоги змінила просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині розірвання шлюбу та розподілу судових витрат вимоги підтримує. Після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]» (а.с. 40) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Щодо стягнення з нього аліментів визнає в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с. 39). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.31). Згідно довідки Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області за №383 від 14.05.2018 р. встановлюється, що [PERSON] фактично зареєстрована і проживає за адресою [ADDRESS] разом з синами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до приписів ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 гривень за вимогу про розірвання шлюбу і 704,80 гривень в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved