Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому прохає визнати за нею право власності на спадкове майно після померлого [PERSON], що в цілому складається з житлового будинку загальною площею 46,5 кв. м, з яких: 20,6 кв. м - жилої, 12,8 кв. м - допоміжної та 13,1 кв. м - літніх приміщень, позначеного на технічному паспорті літерою «А-1,а» та господарських споруд: літня кухня під літерою «Б», сарай під літерою «В», погребу під літерою «Г», огорожа під № 1, хвіртка під № 2, ворота під № 3, колодязя під № 4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташоване на земельній ділянці на території Лисівської сільської ради. У судове засідання позивач [PERSON]не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Лисівської територіальної громади Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує. Представник третьої особи - Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу від 21.06.2016 року, копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.04.1972 року, копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно [NUMBER] від 21.06.2016 року та копії запису акта про народження № 11 від 30.08.1974 року, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], а також батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Будинковолодіння в [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок [NUMBER], станом на 01.07.1990 року відносився до типу робочого двору, головою якого була [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лисівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 665 від 17.11.2015 року. 25.12.1995 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповітне розпорядження, яким належний їй будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Лисівка Гадяцького району Полтавської області заповіла сину - [PERSON], що підтверджується копією відповідного заповіту. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 05.03.1996 року, [PERSON] померла [INFO] Померла [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] На день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані: [PERSON] (син), [PERSON] (онука), [PERSON] (правнука). Інших зареєстрованих станом [INFO] не значилось, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лисівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 284 від 16.06.2016 року. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 01.06.2004 року, [PERSON] помер [INFO]. Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] На день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані: [PERSON] (дочка), [PERSON] (правнука), [PERSON] (дочка), [PERSON] (зять), [PERSON] (онук). Інших зареєстрованих станом [INFO] не значилось, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лисівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 282 від 16.06.2016 року. Відповідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS],дане домоволодіння складається з житлового будинку - А-1,а, загальною площею 46,5 кв. м, з яких: 20,6 кв. м - жилої, 12,8 кв. м - допоміжної та 13,1 кв. м - літніх приміщень, літньої кухні - Б, сараю - В, погреба - Г, огорожі - № 1, хвіртки - № 2, воріт - № 3, колодязю - № 4. 29.08.2016 року державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] що залишився після померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане майно. У повідомленнях Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 659 від 07.12.2016 року та № 27 від 25.01.2017 року, а також інформаційних довідках зі Спадкового реєстру від 07.12.2016 року та 25.01.2017 року значиться, що після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Після померлого [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа №26/2006 заведена на підставі фактичного прийняття. 27 січня 2006 року видавалось свідоцтво про право на спадщину, на земельну частку (пай), на ім'я дочки померлого, [PERSON]. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Як вбачається з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 534 ЦК УРСР передбачено, що Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Як вбачається з ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України вбачається, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, [PERSON] як голові робочого двору належало домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] яке згідно заповіту заповіла своєму сину - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину за заповітом, до складу якої входить, зокрема, право власності на вищезазначене домоволодіння, прийняв її син - [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, тобто він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Не встигнувши оформити свої спадкові права, [INFO] [PERSON] помер. Спадщину за законом після його смерті прийняли його дочки - [PERSON] та [PERSON], які на час смерті спадкодавця постійно з ним проживали. Таким чином, кожна з них успадкувала право власності на ? частину вищезазначеного домоволодіння. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] частково знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, оскільки позивач має право лише на ? частину спадкового майна, тобто успадкувала право власності не на все домоволодіння, а лише на ? частину, а тому позовні вимогипідлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial