Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , 2010 року народження аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування вимог вказано, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, потребує коштів на харчування, одяг, розвиток та позивач не в змозі самостійно забезпечити належний рівень утримання дитини. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.02.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримала 16.02.2021 року. Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року за № 731-ІХ, визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п. 3 Розділу XII ЦПК України). Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками відповідач отримав 16.02.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки від 19.06.2019 року №10-14/15775, місце проживання неповнолітнього [PERSON] , 2010 року народження значиться за адресою проживання позивача: [ADDRESS] (а.с. 11). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 25, ст.291), який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, у статті 182 СК України законодавець, з метою захисту та забезпечення права дитини на належне утримання, закріпив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. [PERSON] просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому позивачем не доведено, що розмір заробітку (доходу) відповідача є достатнім для сплати аліментів у зазначеному розмірі, відсутні посилання на докази щодо місця роботи відповідача, наявності у нього рухомого та нерухомого майна, розміру його заробітку (доходу), тощо, на підставі чого позивач стверджує, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі, більшому ніж мінімальному. Враховуючи викладене, оскільки відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітнього сина, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік», суд дійшов висновку, що з метою забезпечення права неповнолітньої дитини на належне утримання, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial