Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-7897/14-17-СГ від 06.10.2017 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3522581600:02:000:1047, загальною площею 1,8126 га, а також скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 37773293 ввід 26.10.2017 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ЯК №476271 від 13.07.2012 року [PERSON] являвся власником земельної ділянки з кадастровим номером 3522581600:02:000:5062. Державний акт серії ЯК №476271 від 13.07.2012 року зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, яку прийняла [PERSON] . Однак, під час оформлення нею своїх спадкових прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3522581600:02:000:5062, у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру їй було відмовлено, оскільки виявилось, що зазначена земельна ділянка накладається на іншу земельну ділянку з кадастровим номером № 3522581600:02:000:1047. У зв`язку з відсутністю у [PERSON] документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Земельна ділянка з кадастровим номером № 3522581600:02:000:1047 в порушення вимог земельного законодавства передана у власність відповідачу [PERSON] фактично за рахунок земельної ділянки, що належала [PERSON] , тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивач та її представник - адвокат Ботнаренко І.Ю. в судове засідання не з`явились, представником позивача до суду подано клопотання, в якому він просить розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, ним подано відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що [PERSON] не скористався правом виділення земельної ділянки в натурі на місцевості, тобто не закінчив дії, направлені на здійснення реєстрації свого права, а тому земельну ділянку не було перенесено на місцевість. Отримання [PERSON] у власність земельної ділянки проведено у відповідності до вимог законодавства, оскільки земельна ділянка, що їй надавалась, була вільна на час її виділення і не була обтяжена. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. В судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, вона не з`явилась, подала до суду письмове клопотання, в якому вона позов визнала, просить розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 476271, виданого на підставі розпорядження голови Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області №№ 290-р від 03.04.2012 року, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3522581600:02:000:5062, площею 1,0000 га у межах згідно з планом, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, на території Вишняківської сільської ради, за межами населеного пункту, Кіровоградського району Кіровоградської області. В зазначеному державному акті вказано, що його складено у двох примірниках, один з яких передано власникові земельної ділянки, другий зберігається в управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 352250001003530. Державний акт скріплений підписом голови Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області - Маліцьким А.В., підписом начальника управління Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області - Є.Л.Пєтковим, гербовими печатками зазначених державних установ. Реєстрація державного акта засвідчена провідним спеціалістом управління Держкомзему у Кіровоградському районі Гордієнко І.М. (а.с. 6). 06.10.2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області видано наказ № 11-7897/14-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 1,8126 га, в тому числі: рілля площею 1,8126 га (кадастровий номер 3522581600:02:000:1047) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Вишняківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.71). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно рішення № РВ-3500856382019 від 11.12.2019 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та протоколу № ПП-3500599842019 [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру оскільки виявлено перетин ділянки з ділянкою 3522581600:02:000:1047, площа співпадає на 96,0286 % (а.с.8-9). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 20/02-31 від 29.01.2020 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] . До складу спадщини входить земельна ділянка, площею 1,0000 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Вишняківської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, кадастровий номер 352281600:02:0005062, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯК № 476271, виданого управлінням Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області 13.07.2012 року, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 352250001003530. 17.09.2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку. Однак у зв`язку із неможливістю [PERSON] надати витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки 352281600:02:0005062 нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11). У відповідності до приписів ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст.92 Конституції України передбачено, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Згідно з ч.1, ч.2 ст.373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави . Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1, ч.4 ст.126 ЗК України, в редакції, що діяла станом на 13.07.2012 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, 02.04.2002 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 449, якою затверджено форму державного акта на право власності на земельну ділянку. Зазначена постанова КМУ діяла до 03.06.2013 року. Як вбачається, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 476271 від 13.07.2012 року, що виданий [PERSON] , за своєю формою відповідає вимогам, встановленим постановою КМ України № 449 від 02.04.2002 року. Під час складання, видачі, реєстрації і зберігання державного акта серії ЯК № 476271 від 13.07.2012 року, була чинною і діяла Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року. Згідно п.1.1 вищевказаної Інструкції право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Згідно приписів п.1.12, 1.19 Інструкції № 43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Технічна документація зі складання державних актів на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою розробляється у двох примірниках. Перший (з матеріалами польових вимірювань і обчислень) зберігається в районних (міських) відділах (управліннях) земельних ресурсів Держкомзему України, другий - у виконавця робіт. Розділом 2 Інструкції регламентував порядок складання державного акта, так п.2.9 визначалось, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Відповідно до приписів п.2.14, 4.2 Інструкції державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів, голова (керівник) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади та особа, що здійснила реєстрацію акта. Другий примірник державного акта або договору зберігається у вогнетривких шафах у приміщеннях відповідних рад чи державних адміністрацій або за їх дорученням - у приміщеннях районних (міських) відділів (управлінь) земельних ресурсів Держкомзему України. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 476271 від 13.07.2012 року на час його видачі відповідає вимогам, встановленим нормативно-правовими актами, що регламентували порядок його видачі, як за своєю формою, так і за своїм змістом, оскільки, як офіційний документ, він виготовлений, виданий та зареєстрований компетентними органами державної влади, в межах наданих йому повноважень, містить всі обов`язкові реквізити, необхідні для його чинності, отже підтверджує юридичний факт надання державою у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3522581600:02:000:5062. Одержання [PERSON] державного акта на право приватної власності за землю спростовує твердження представника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, що [PERSON] за життя не вчинив всі дії щодо здійснення реєстрації свого права та перенесення земельної ділянки на місцевість, так як в державному акті визначені межі земельної ділянки, їй присвоєно кадастровий номер, що є підтвердженням завершення її формування. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.125 ЗК України, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно імперативних приписів ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно п.1, 21, п.3.3 Інструкції № 43 від 04.05.1999 року, станом на 13.07.2012 року передбачалась реєстрація землеволодінь, як складова частина автоматизованої системи державного земельного кадастру, яка складається з комп`ютерної бази даних, що містить відомості про складання та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку, порядок, функціонування і ведення якої встановлює Держкомзем України. Крім того, передбачалось ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, порядок ведення якої встановлювався наказом Держкомзему України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1021 від 09.09.2009 року, затверджено Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та поземельної книги, відповідно до якого, записи до розділів книги записів вносяться територіальним органом Держземагентства при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Пунктом 11 Порядку № 1021 від 09.09.2009 року, передбачалось, що ведення Книги записів в електронному вигляді здійснювалось операторами - структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - адміністратора автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), заповнюють бланки державних актів на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою з використанням автоматизованої системи та формують з її використанням аркуші Книги записів. Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 року визначено, що державний земельний кадастр, це - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Згідно ч.2 ст.7 Закону № 3613-VI до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, зокрема належать ведення поземельних книг. Згідно ст.25 Закону № 3613-VI поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку, в тому числі інформацію про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі. Згідно ст.6 Закону № 3613-VI ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі. Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 110 від 04.11.1997 року створено Центр державного земельного кадастру, основною метою діяльності якого, згідно Статуту, є адміністрування Державного земельного кадастру. Підприємство засновано на державній власності та віднесено до сфери управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Отже, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру», як адміністратор державного земельного кадастру і в своїй діяльності на час реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 476271 від 13.07.2012 року керувалось положеннями вищевказаних нормативно-правових актів, в тому числі і Порядком № 1021 від 09.09.2009 року, щодо обов`язковості внесення відомостей, зазначених у вищевказаному державному акті до Державного земельного кадастру. Конституційним Судом України у рішенні від 09.02.1999 року по справі № 1-рп/99 зазначено, що принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Законодавство України та підзаконні нормативно-правові акти, що діяли на час видачі [PERSON] державного акта на права власності на землю, не вимагало вчинення ним додаткових дій щодо внесення відповідних відомостей щодо його права власності на земельну ділянку до Державного земельного кадастру, оскільки такі відомості одночасно із оформленням та реєстрацією державного акта в паперовому вигляді вносились до Книги записів про державну реєстрацію державних актів та в електронному виді вносились до відповідної бази даних, що стала складовою частини Державного земельного кадастру. Відсутність в програмних засобах Державного земельного кадастру відомостей щодо права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522581600:02:000:5062, не спростовує факту надання її у власність [PERSON] , оскільки така земельна ділянка набута ним на підставі рішення органу державної влади і його право власності оформлено в установленому порядку, а наповнення Державного земельного кадастру не є обов`язком власника земельної ділянки. Згідно п.3, п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно з ч.3 ст.29 цього Закону державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Отже, аналіз земельного законодавства України, щодо порядку набуття громадянами прав власності на землю, дають суду підстави дійти висновку, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522581600:02:000:5062 виникло у [PERSON] на законних підставах та у порядку, передбаченому законом, тому підлягає захисту в силу імперативних приписів Конституції України. Спосіб захисту права власності на земельну ділянку громадян, передбачений ч.1 ст. 393 ЦК України, норми якої передбачають, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Аналогічний припис щодо зазначеного способу захисту прав громадян на земельні ділянки закріплено у ст.152 ЗК України. Як вбачається позивачкою обраний зазначений спосіб захисту своїх прав і вона просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-7897/14-17-СГ від 06.10.2017 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером № 3522581600:02:000:1047. Підставою для звернення до суду стало виявлення факту того, що земельна ділянка з кадастровим номером № 3522581600:02:000:1047, перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером № 3522581600:02:000:5062, яка належала спадкодавцю позивачки, що позбавляє її можливості отримати відповідний витяг з Державного земельного кадастру для завершення оформлення своїх спадкових прав. За встановленими у даній справі судом обставинами відповідачці [PERSON] на підставі наказу № 11-7897/14-17-СГ від 06.10.2017 року, надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3522581600:02:000:1047, площа якої співпадає на 96,0286 відсотків із земельною ділянкою з кадастровим номером 3522581600:02:000:5062, яка в 2012 році надана у власність іншому громадянину, і право власності на яку підтверджується відповідним правовстановлюючим документом. Враховуючи визнання позовних вимог [PERSON] , яке не суперечить закону й не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, зважаючи на обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині визнання недійсним нормативно-правового акта, що порушує права позивачки, суд вважає, що оскаржуваний наказ Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-7897/14-17-СК від 06.10.2017 року слід визнати недійсним. Відповідно до ч.10, ч.11 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав. Отже позовна вимога щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, кадастровий номер 3522581600:02:000:1047, загальною площею 1,8126 га, також підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги щодо скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37773293 від 26.10.2017 року, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522581600:02:0001047, загальною площею 1,8126 га, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2, ч.5 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у чинній редакцій, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При цьому внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). З наведеного вбачається, що у разі набрання рішенням суду законної сили в частині визнання оскаржуваного наказу недійсним позивач буде мати право звернутись до державного реєстратора із заявою про скасування рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] щодо земельної ділянки 3522581600:02:0001047, а у випадку отримання відмови у цьому - оскаржити це рішення державного реєстратора у встановленому законом порядку. Отже, вимога позивача про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37773293 від 26.10.2017 року, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522581600:02:0001047, загальною площею 1,8126 га, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, тому задоволенню не підлягає. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відшкодування судових витрат стороною позивача не заявлялось, тому суд не здійснює їх розподіл. На підставі ст.ст. 19, 41, 58, 92 Конституції України, ст.373 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 1, 6, 7, 24, 25 Закону України «Про державний земельний кадастр», ст.ст. 3, 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», а також Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, постановою Кабінету Міністрів України № 1021 від 09.09.2009 року, в редакції, станом на 13.07.2012 року,

Outcome: partial