Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є власником 1/2 частки транспортного засобу, автомобіля [PERSON] [NUMBER] , 2014 року випуску, держ. знак [NUMBER] . Власником іншої 1/2 частки того ж транспортного засобу є її донька [PERSON] . Одразу після смерті чоловіка позивачки [PERSON] , який помер [INFO] ,\~вказаним автомобілем [PERSON] [NUMBER] заволодів його брат - [PERSON] . Автомобіль позивачка йому добровільно не передавала. Він отримав до нього доступ, оскільки був вхожим в дім і знав, де знаходиться ключ та документи. Згодом позивачка заявила відповідачу про свої права на автомобіль, на що він сказав, що поверне його як тільки вона оформить свої спадкові права. У вересні 2020 року спадкові права позивачка оформила на себе та на доньку, однак відповідач автомобіль так і не повернув, а натомість пропонував продати автомобіль на вкрай не вигідних умовах. В позивачки немає достеменних перевірених даних\~про місце зберігання відповідачем належного автомобіля. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] транспортний засіб - автомобіль [PERSON] [NUMBER] , 2014 року випуску, держ. знак [NUMBER] . В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідач неодноразово повідомлявся про перебування справи в провадженні судді, однак відзив не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Враховуючи, що згідно зі\~статтею 92 Конституції України\~правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. У відповідності до\~ст. 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У постанові від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) Велика Палата Верховного Суду, висловила правову позицію про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, тобто факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. Письмовими матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частки транспортного засобу, автомобіля [PERSON] [NUMBER] , 2014 року випуску, держ. знак [NUMBER] , отриманого свідко свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємці майна [PERSON] , 1981 р.н., який помер [INFO] (а.с. 6,7). Права власності позивача на спірний автомобіль відповідачем до теперішнього часу не оспорювалось. Крім того, позивач в позові посилався на те, що з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом позивач зверталась із заявою до правоохоронних органів, але їй було відмовлено у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, з посиланнями на те, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, проте крім власних тверджень будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано (а.с. 10). Вказану обставину суд розцінює як доказ перебування автомобіля у незаконному володінні відповідача, а також намагання позивача повернути належне їй майно. У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення\~статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вищевикладених обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а тому позовну заяву слід задовольнити. Позивачка [PERSON] при подачі позову сплатила судовий збір у сумі 908 грн. (а.с.), витрати на правову допомого склали 6000 грн. (а.с. 12), а тому на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача, на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved