Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення піклування. Позов мотивовано тим, що [INFO] народився онук позивача - [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] батьками дитини зазначено [PERSON] (батько), [PERSON] (мати). Дитини із самого народження зареєстрована та проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Батьки усунулися від утримання та виховання дитини, не цікавляться дитиною та не утримують онука. Мати дитини - [PERSON] залишила дитину, проживає окремо, дитиною не цікавиться, утримання дитини не здійснює. Батько дитини - [PERSON] дитиною не цікавиться, часто не живе за місцем реєстрації, утримання дитини не здійснює. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Позивач створила для онука необхідні умови, він має окреме місце, меблі, одяг, речі необхідні для навчання та розвитку дитини відповідно до його віку, належне харчування. Починаючи з 2013 року, відповідачі повністю припинили цікавитись життям та вихованням дитини. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, не піклуються про його фізичний і духовних розвиток, не спілкуються з дитиною взагалі, тобто не дбають про його нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступ до культурних та інших духовних цінностей. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавляться життям дитини. [PERSON] не відвідувала і не відвідує дитину вдома, в дитячому дошкільному закладі, та у школі. [PERSON] більшу частину часу не живе за адресою реєстрації, не цікавиться життям дитини. З огляду на зазначене вище позивач звернулась до суду з даною позовною заявою та просить суд постановити рішення про позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та постановити рішення про встановлення піклування над [PERSON] , [INFO] та призначити піклувальником [PERSON] 04 лютого 2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 53-58). 04 березня 2021 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, зі змісту якого вбачається, що позивач вважає, що відзив [PERSON] є необґрунтованим (а.с. 89-90). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Представник Служби у справах дітей ВМР Крот В.Б. у судовому засіданні зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 07 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. У графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 11 грудня 1991 року Яришівською сільською радою Тиврівського району Вінницької області, [PERSON] народився [INFO] у с. Юрківці Тиврівського району Вінницької області. В графі «Батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється рідною матір`ю відповідача [PERSON] , та є бабусею [PERSON] , [INFO] . Згідно із довідкою № 2327 від 28 вересня 2020 року, виданою МКП «УК «Житло-Гарант», позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] (відповідач) та онуком [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю № 205 від 17 грудня 2020 року, наданою Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с. 36). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 січня 2021 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.10.2020 року, врахувавши сплату нею 700,57 грн. аліментів у вказаний період. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.10.2020 року. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої ДП «Електричні системи», [PERSON] працює у ДП «Електричні системи» з 10 вересня 2020 року. Одружена, має сина. За період своєї роботи на займаній посаді завжди своєчасно та якісно виконувала всі посадові обов`язки згідно зі своєю посадовою інструкцією. Завжди дотримується етики поведінки згідно з корпоративними стандартами підприємства. Серед особистих якостей [PERSON] можна відмітити працездатність, комунікабельність, уміння вислуховувати поради, сприйняття критики та вміння робити висновки (а.с. 67). З відповіді № 1/1-142 від 12 квітня 2021 року, наданої КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» вбачається, що [PERSON] на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває, за медичною допомогою не зверталась (а.с. 101). Положеннями ч. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частинами 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до характеристики [PERSON] , учня 9-Г класу, [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , наданої КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 35 Вінницької міської ради», [PERSON] навчається в даному КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 35 Вінницької міської ради» з першого класу. Зарекомендував себе як гарний учень. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні, але старається виправляти свої оцінки. Має добрий загальний розвиток, на уроках зосереджений, кмітливий, уважний, поведінку ніколи не порушує. В шкільному житті проявляє ентузіазм. [PERSON] є доброю та ввічливою людиною, завжди прийде на допомогу. Цілеспрямований, щирий, гарно вихований бабусею та дідусем. Відкритий у спілкуванні з людьми, не схильний потрапляти під вплив інших. Рішення приймає виважено. На зауваження дитина реагує завжди адекватно. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Батьки [PERSON] з першого класу не відвідували школу, ніколи не цікавились шкільним життям та здоров`ям дитини. Вихованням [PERSON] завжди займались бабуся та дідусь, які усіляко намагаються підтримати онука (а.с. 11). Згідно із психологічної характеристики [PERSON] , учня 9-Г класу КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 35 Вінницької міської ради», умови сімейного виховання: основну роль у вихованні учня відіграє бабуся - [PERSON] . Бабуся в міру своїх можливостей створює необхідні умови для повноцінного розвитку [PERSON] . Батько, [PERSON] , з сином проживає, але не приділяє уваги вихованню сина. Мати, [PERSON] , не проживає разом із сім`єю, спілкується з сином по телефону (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ст. 90 ЦПК України, свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. У судовому засіданні, за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] було допитано свідків - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 230 ЦПК України, свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань. Допитана у судовому засідання в якості свідка [PERSON] надаючи свої пояснення зазначила, що являється подругою дочки позивача з 1996 року. Також повідомила, що дитина проживає з бабусею з народження та остання опікується дитиною. Мати дитини не бачила дуже давно. Допитана у судовому засідання в якості свідка [PERSON] надаючи свої показання зазначила, що являється сусідкою позивача протягом 35 років. Повідомила суду, що мати дитини не проживає разом з останнім приблизно 10-12 років. Батьки дитини зловживають спиртним, усім опікується позивач. Також у судовому засіданні була допитана у якості свідка [PERSON] , яка у своїх поясненнях зазначила, що є сусідкою позивача з 1984 року. Повідомила, що дружила з донькою позивача. У квартирі де проживає позивач, також проживає дитина. Мати дитини у вказаній квартирі не проживає дуже давно. Батько дитини часто зловживає спиртним. Крім того, свідок зазначила, що в лікарню дитину завжди супроводжує позивач. Дитина завжди охайна, усім опікується позивач. Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. З дотриманням положень ЦПК України в судовому засіданні, як свідок допитаний неповнолітній [PERSON] , [INFO] за присутності представника служби у справах дітей ВМР. Свідок [PERSON] суду повідомив, що його батьки зловживають алкоголем. Він весь час проживає з бабусею. Також зазначив, що більше 5 років батьки не цікавляться його шкільним життям. Відповідно до ч.ч. 4 та 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя,поважати дитину. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 09 лютого 2021 року № 01-00-011-6994, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , та вважає недоцільним встановлення піклування громадянки [PERSON] над дитиною (а.с. 85-86). Згідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] , [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки зазначений висновок не мотивований та не містить достатнього обґрунтування, на підставі чого орган опіки та піклування приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Згідно з п.п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 18 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Зважаючи на це, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки батьків з урахуванням її характеру й особи останніх, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення батьківських права. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновками експертів. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт заперечення відповідачки [PERSON] проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про її інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Проте, головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав не сприятиме захисту прав дитини щодо його права на батьківське піклування та не відповідатиме інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивачем, в свою чергу не наведено, чим саме позбавлення відповідачів батьківських прав буде корисним для дитини. Якихось фактів, які б достовірно свідчили про те, що відповідачі зовсім не турбуються про дитину, не приділяють сину ніякої уваги, суду не надано. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав призводить до ряду правових наслідків, зокрема, до втрати особистих немайнових прав щодо дитини, можливість її усиновлення без згоди батьків в майбутньому. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів для висновку, що лише такий крайній захід як позбавлення батьківських прав батьків відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та лише вказаний захід слід застосувати у даному випадку, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Однак, вважаючи, що в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про те, що відповідачі недостатньо приділяють уваги вихованню сина та догляду за ним, суд приходить до висновку про необхідність в позові про позбавлення батьківських прав відмовити, однак слід попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на Службу у справах дітей Вінницької міської ради контроль за виконанням ними батьківських обов`язків. Враховуючи, що в позові про позбавлення батьківських прав суд відмовляє, відсутні і підстави для встановлення піклування над [PERSON] і призначення піклувальником [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в позові суд відмовляє в повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відноситься на рахунок державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed