Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з\~ вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона працювала у відповідача з 25.07.2012 року прибиральником службових приміщень. 23.07.2014 року була звільнена з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В цей же день розрахунок з нею всіх належних виплат при звільненні не провели. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити заборгованість з заробітної\~ плати, середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. З вини відповідача вона відчуває психічні страждання, які полягають в порушенні її звичайного способу життя. Розмір моральної шкоди оцінює в 10 000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності,\~ позовні вимоги підтримує\~ повністю. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КЗпП України. Позивач з 25.07.2012 року працювала прибиральником службових приміщень. 23.07.2014 року була звільнена з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.8). Згідно довідки\~ пенсійного фонду України в м. Дзержинську\~ (форма ОК-5) сума заробітку [PERSON] для нарахування пенсії за червень 2014 року становить 1461,19 грн., за липень 2014 року становить 1489,93 грн. Страхові внески позивача за вказаний період часу відсутні. Відповідно до розрахункового листа за червень 2014 року заборгованість складає 612,11 грн., за липень 2014 року - 1351,88 грн., всього - 1963,99 грн. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або \~уповноважений \~ним \~орган \~зобов'язаний \~в \~день звільнення провести \~з працівником розрахунок у строки, \~зазначені в статті 116 цього Кодексу. Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з позивачем належних до сплати сум не провели. Згідно до ст. 116 КЗпП України \~при звільненні працівника виплата всіх сум, \~що належать йому від \~\~підприємства, \~установи, \~організації, \~провадиться \~в \~день звільнення. \~ \~ \~ \~ \~Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати \~з \~вини \~власника \~або \~уповноваженого \~ним \~органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього \~Кодексу, \~\~при \~відсутності \~спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки \~по \~день \~фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі\~\~ наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Таким чином, суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити\~ середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум \~за період з\~ 24.07.2014 року по 14.04.2016 року \~у розмірі середнього заробітку. Згідно довідки\~ про заробітну плату, видану ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», сума середньоденного заробітку позивача становить\~ 47,83 грн. (а.с.12). Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також \~встановлені судом фактичні обставини справи,\~ розмір середнього заробітку за період з 24.07.2014 року по 14.04.2016 року складає: 2014 рік - 115 робочих днів, 2015 рік - 250 робочих днів, січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий - 21 робочий день, березень - 22 робочі дні, квітень - 10 робочих днів, всього 437 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі\~ 47,83 грн.\~ на загальну суму \~ 20\~901,71 грн. ( 437 х 47,83 ), яка підлягає стягненню на користь позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ \~ Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України суд прийняв до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок порушення його законних прав. Суд врахував глибину та тривалість моральних страждань, втрату \~нормальних життєвих \~зв'язків, що вимагало \~від \~позивача додаткових зусиль для організації свого життя, тому вважає необхіним стягнути на користь позивача 1000 грн. як відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, такими, що підлягають задоволенню. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial