Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3000 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо утримання неповнолітньої дитини. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позов не визнав. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2013 рік, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] актовий запис про народження №474, вчинений 22.03.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси. Після припинення в 2012 року шлюбних відносин між сторонами, дитина проживає з матірю. Позивачка стверджує, що батько останній рік не приймає участі ні у вихованні, ні в утриманні дитини, не цікавиться долею сина. Добровільно відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, тому [PERSON] звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн щомісяця з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, не визнаючи позов, пояснив, що позивачка часто виїздить за межі України і на цей час дитина залишається проживати з ним батьком. Останній раз син проживав у нього майже півроку. Відповідач стверджує, що [PERSON] має намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, а дитину залишить на його батька утриманні і вихованні, тому відповідач не вбачає сенсу стягувати з нього аліменти на утримання дитини, яка буде проживати з ним. Разом з тим, відповідач визнав, що останні півроку син проживає з матір»ю, що він батько дитини аліменти на утримання сина не сплачував, не приймав будь-якої участі в утриманні і вихованні сина. Відповідач пояснив, що мати чинить перешкоди у спілкуванні з сином і він має намір звертатися до органів опіки з питання визначення способу і порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Не визнаючи позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідач посилався на відсутність у нього доходів, тому як він не має роботи. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку відповідач не має постійної роботи і постійного щомісячного доходу, тому суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісяця з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Доводи відповідача про намір позивачки виїхати на постійне проживання за межі України і намір залишити дитину проживати з батьком на момент вирішення спору щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає з матір»ю, суд не приймає до уваги, тому як наміри позиваки не звільняють відповідача від обов»язків утримувати неповнолітню дитину. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184 СК України.

Outcome: partial