Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, яка знаходиться в адмінмежах Зеленьківської сільської ради Тальнівського району, Черкаської області. Протягом тривалого часу належна земельна ділянка перебувала у користуванні СФГ «Вікторія». В 2013 році позивачка мала намір передати земельну ділянку СФГ «Вікторія». Однак коли вона отримала договір оренди №231 від 05.04.2013 року, який вже було зареєстровано у Реєстраційній службі Тальнівського районного управління юстиції за №4915287, позивачка виявила, що орендарем її земельної ділянки і стороною договору виступає ТОВ «ВП «ІМПУЛЬС ПЛЮС». Вивчивши зміст договору позивачка дійшла висновку про невідповідність його змісту вимогам чинного законодавства щодо укладення вищевказаних договорів. Так договір який вона отримала після державної реєстрації відмінний від договору який вона підписувала (відбулась підміна сторінок договору). В п.30 Договору «Права орендаря» зазначено: право на оренду земельної ділянки може бути передано в заставу та внесено до статутного фонду підприємства, що на думку позивача значною мірою порушує її права власника. Крім того в договорі оренди землі невірно вказано кадастровий номер та відсутні документи, які є невід'ємною частиною договору землі відповідно до Закону, а саме: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що і змусило позивача звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовні заяві. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надавши до суду заперечення до якого долучили технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею - 3,3286 га. фізичній особі [PERSON]. Представник третьої сторони державний реєстратор Реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області в судове засідання не з'явився надавши до суду заяви про розгляд справи в його відсутність. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи із наступного: Відповідно до статті 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень». В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія - ЧР № 14-09-582, на підставі рішення Зеленьківської сільської ради №20/9 від 28.02.2001 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельна ділянка площею 3,32 га, яка розташована на території Зеленьківської сільської ради Тальнівського району. Відповідно до договору оренди землі №231 від 05.04.2013 року [PERSON] та ТОВ «ВП «ІМПУЛЬС ПЛЮС» уклали договір про оренду земельної ділянки. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 5093441 від 19.06.2013 року підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі номер 231 виданий 05.04.2013 року. До матеріалів технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею - 3,3286 га. фізичній особі [PERSON] долучено план -схема розташування земельної ділянки, план встановлення меж, кадастровий план, каталог координат,акт поновлення меж земельної ділянки, акт прийому передачі межових знаків на зберігання, перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути та інші передбачені законодавством документи. Згідно копії відомостей натуроплати [PERSON] 22 жовтня 2013 року отримала 600 кг. пшениці, 20 кг. борошна, 400 кг. кукурудзи, 25 кг. соняшника. Відповідно до положень статті 13 Закону Украйни «Про оренду землі» «Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства». Стаття 15 вказаного вище Закону, передбачає умови договору оренди землі, згідно якої істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В зв'язку з вищенаведеним Договір оренди землі №231 від 05.04.2013 року укладений між [PERSON] та ТОВ «ВП «ІМПУЛЬС ПЛЮС» відповідає вимогам чинного законодавства і не може бути визнаний недійсним на підставах вказаних в позовні заяві. Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України «Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Верховним Судом України з вищевказаних питань неодноразово переглядались рішення судів, так в постанові від 25 грудня 2013 року Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України було вказано що, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Тим самим в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і не встановлено, чи дійсно порушуються права позивачів у зв'язку з відсутністю в договорах оренди зазначених умов, їх істотності, а також судом не з'ясовується, в чому саме полягає порушення законних прав позивачів. В судовому засіданні стороною позивача не було наведено доказів порушення відповідачем прав позивача у зв'язку з відсутністю в договорі оренди істотних умов передбачених Законом України «Про оренду землі», та не вказано в чому саме полягає порушення законних прав позивача.

Outcome: dismissed