Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, вимоги за яким уточнила та остаточно просить розподілити спільне майно подружжя шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 10 червня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В 2009 році подружжя [PERSON] придбало житловий будинок [ADDRESS] квітня 2009 року правочин з купівлі-продажу нерухомого майна посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. та зареєстровано в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» на ім`я відповідача. Перед укладанням вказаного вище договору купівлі-продажу, позивачем надано заяву про надання згоди чоловіку на придбання спірного будинку за спільні кошти набуті у період зареєстрованого шлюбу, посвідчену приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Підлісною І.В. від 21 квітня 2009 року. Позивач разом з дітьми проживає у будинку [ADDRESS] за вищевказаною адресою. Питання щодо поділу спільного майна подружжя у добровільному порядку між сторонами не вирішено, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову терміном п`ять днів з дня отримання ухвали суду. 17 січня 2019 року позивач подала суду заяву про долучення до матеріалів додаткових письмових доказів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2019 року частково задоволено заяву [PERSON] про звільнення від сплати судового збору, відстрочено останній сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі № 635/9108/18 та відкрито провадження по справі. 29 січня 2019 року позивач подала клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 15 жовтня 2019 року представник відповідача - Христофорова К.С., яка діє на підставі ордеру серії ХВ № 000045 від 10 жовтня 2018 року подала суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності, третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області та просила визнати за [PERSON] виключне право особистої приватної власності (володіння, користування та розпорядження) нерухомим майном - житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 10 червня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які також проживали разом з батьком за вказаною вище адресою до травня 2018 року, після чого [PERSON] забрала їх до себе. Під час шлюбу, [PERSON] за кошти які не відносяться до спільних коштів набутих у шлюбі, особисто набув (придбав) майно, а саме: 21 квітня 2009 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П., реєстр №1162, відповідно до умов якого Продавець продала (передала у власність), а Покупець купив за 184800,00 гривень (прийняв у власність) житловий будинок з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . 06 травня 2009 року КП «Харківське районе бюро технічної інвентаризації» прийнято рішення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, за вказаним вище договором купівлі-продажу, реєстраційний №26787945. За умовами договору купівлі-продажу від 21 квітня 2009 року на земельній ділянці розташовано будинок літ. «А-1», дерево, обкладений цеглою, житловою площею - 39,70 кв.м, загальною площею 64,60 кв.м, допоміжні будівлі та споруди: сарай літ. «Б», льох літ. «В», вбиральня літ. «Д», душ літ. «Е», навіс літ. «Ж», незакінчене будівництвом сарай літ. «З», огорожа №1-5, колонка літ. «К», місцева очисна споруда літ. «Я». Проте, зазначене нерухоме майно у вигляді житлового будинку з надвірними прибудовами придбано не за спільні кошти набуті в шлюбі, а за кошти які були отримані з продажу квартири, яка належала на праві приватної власності бабусі [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , а саме квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21 серпня 2003 року, реєстр №5А-03-243169. Після смерті [PERSON] - діда відповідача, квартира [ADDRESS] за вищевказаною адресою в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 2007 року перейшла у власність [PERSON] - баби відповідача. [PERSON] особисто на підставі договору доручення, укладеного з [PERSON] , із-за похилого віку останньої, займався оформленням купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . [PERSON] участі в оформленні договорів купівлі-продажу вказаної квартири ніколи не приймала та грошей від продажу квартири не отримувала, проте вона знала, що спірний будинок був придбаний за гроші від продажу бабусиної квартири. З урахуванням того, що грошові кошти за які [PERSON] придбано житловий будинок [ADDRESS] , були цілком і повністю отримані від угоди купівлі-продажу квартири, яка на праві приватної власності належала його бабі [PERSON] , тому спірний житловий будинок не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю [PERSON] . За вказаних обставин [PERSON] повністю заперечує проти задоволення вимог позивача та змушений звернутися до суду з зустрічним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені нею вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, заперечувала проти задоволення вимог за зустрічною позовною заявою, посилаючись на те, що будинок придбаний за спільні кошти, що вони з відповідачем заробили в період шлюбу, при цьому визнала, що докази підтвердження отримання доходу та його розміру у неї відсутні. Вказала, що про продаж квартири належної [PERSON] вона дізналась пізніше. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у зустрічному позові, заперечував проти задоволення вимог [PERSON] на їх безпідставністю. Вказав, що кошти на будинок він отримав від своєї баби [PERSON] . Він за довіреністю від баби займався оформленням спадкових прав після смерті діда [PERSON] . Під час спільного проживання з позивачем, вони не мали доходу, щоб придбати будинок. Зазначив, що при укладанні договору-купівлі продажу будинку, не звернув увагу на значення заяви згоди [PERSON] , оскільки не збирався з нею розлучатися. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року. Рішення суду від 03 серпня 2018 року набрало законної сили 04 вересня 2018 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтва про їх народження. 21 квітня 2009 року за договором купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П., реєстр. № 1162 [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчать витяг з Державного реєстру правочинів № 7212513, сформований 21 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаражою Н.П. та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22650869, сформований 06 травня 2009 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Продаж нерухомого майна вчинено за суму 184800,00 гривень. Також судом в становлено, що 16 квітня 2009 року, за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О., реєстр № 487, [PERSON] (Продавець) передала у власність [PERSON] (Покупець) квартиру [ADDRESS] . Покупець прийняла у власність цю квартиру та сплатила за неї обумовлену цим договором грошову суму в розмірі 250250,00 гривень, що по курсу Національного банку України становить 32500 доларів США, а Продавець повністю отримала вказану грошову суму до підписання цього договору; В якості доказів суду надано: копія довіреності, посвідченої 05 червня 2006 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, за даними якої [PERSON] цією довіреністю уповноважила [PERSON] на оформлення її спадкових справ після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , який на день смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] ; копія договору доручення за майбутнім договором купівлі-продажу квартири, укладеного 02 квітня 2009 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) в особі повіреного [PERSON] , з метою забезпечення інтересів продавця і покупця, які уклали договір-зобов`язання з приводу купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ; копія договору про наміри укладення договору купівлі-продажу від 02 квітня 2009 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є намір укласти договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; копія договору-зобов`язання укласти договір купівлі-продажу від 02 квітня 2009 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якого сторони погодили в строк до 17 квітня 2009 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ; технічний паспорт\~на житловий\~будинок [ADDRESS] ,\~виготовлений Комунальним\~підприємством «Харківське\~районне бюро\~технічної інвентаризації»\~станом на\~24\~лютого 2009\~року на\~ім`я [PERSON] ; довідка Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 353 від 24 вересня 2018 року, за даними якої за архівними матеріалами бюро на 31 грудня 2012 року право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , в БТІ зареєстровано в цілому за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражої Н.П., реєстр № 1162; копія заяви [PERSON] , посвідчена 21 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісною І.В., реєстр №1912, за даними якої [PERSON] надала свою згоду чоловіку [PERSON] на придбання на суму та на умовах, йому відомих, житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок, на спільні кошти, набуті подружжям в період зареєстрованого шлюбу; довідка № 3633, надана 18 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради, за даними якої за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] з 08 квітня 2010 року, [PERSON] з 21 березня 2012 року, [PERSON] з 21 березня 2012 року, [PERSON] з 21 березня 2012 року, [PERSON] з 23 травня 2009 року; Також суду надано: довідка про доходи [PERSON] , надана ФОП [PERSON] , за даними якої [PERSON] працевлаштована швачкою у ФОП [PERSON] (основне місце роботи) та у період з 01 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2018 року отримала заробітну плату в розмірі 3723,00 гривень; детальна інформація про фізичну особу [PERSON] , копія паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , аналітична довідка про ринкову вартість майна, надана 06 листопада 20189 року ТОВ «Дельта-Консалтінг»; відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб про суми сплачених доходів та утриманих податків щодо [PERSON] , за даними яких інформація за період з 01 квітня 2018 року до 30 вересня 2018 року відсутня; копія свідоцтва про народження [PERSON] (форма А); копія витягу з Державного реєстру правочинів № 7201348, сформованого 16 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О., копія свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 травня 2007 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] ; копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 13977341, виданого 22 березня 2007 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»; копія паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] . Суд, проаналізувавши у сукупності надані сторонами докази приходить до наступного. Правом власності відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 57 Сімейного Кодексу України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюб і відповідно до статті 70 Цього кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, але при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач на підтвердження своїх вимог про визнання за нею права власності на Ѕ частину будинку в порядку розподілу спільного майна подружжя, посилається на існування доходу з їх з відповідачем заробітку, що надав можливість придбати будинок за 184800,00 гривень, але не надала жодного доказу на підтвердження отримання будь якого доходу у період до дня укладання угоди 21 квітня 2009 року, при цьому довідку про доходи позивача у 2018 році, тобто через дев`ять років після укладання угоди, суд до уваги не приймає, як таку, що не має значення для правильного вирішення справи. Також, за відсутності будь яких інших даних про дохід позивача та відповідача, суд не вважає безспірним доказом існування спільних коштів подружжя, заяву позивача про надання чоловікові згоди на придбання будинку на спільні кошти, та приймає до уваги пояснення відповідача, які є зрозумілими і логічними для стороннього спостерігача. Відповідач пояснив, що при укладанні договору-купівлі продажу будинку за власні кошти надані йому [PERSON] , не звернув увагу на значення заяви згоди [PERSON] , оскільки не збирався з нею розлучатися і вказане підтверджується тим, що у родини у 2012 році народилась третя дитина. Відповідач на підтвердження своїх посилань, що будинок хоча і був придбаний в період шлюбу з позивачем, але на його особисті кошти отримані від баби [PERSON] , після продажу належної їй квартири, надав копії договорів купівлі-продажу квартири та будинку, угоди щодо яких були укладені різницею у п`ять днів. Так, квартира була продана 16 квітня 2009 року за грошову суму в розмірі 250250,00 гривень, що по курсу Національного банку України є еквівалентом 32500 доларів США, будинок був придбаний 21 квітня 2009 року за 184800,00 гривень. За викладених обставин, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про визнання за нею права власності на Ѕ частину будинку в порядку розподілу спільного майна подружжя за недоведеністю заявлених вимог. Суд повністю задовольняє вимоги відповідача за зустрічним позовом та визнає за ним право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд розподіляє відповідно задоволених вимоги, з урахуванням того, що за ухвалою суду позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Outcome: approved