Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про звільнення з-під арешту шляхом його скасування, накладеного на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24.01.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено Кредитний договір № 5218439. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 5218440 від 24.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 232, згідно з умовами якого [PERSON] передав в іпотеку позивачу квартиру № 38, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Світлий, 11 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 948957751101). У звязку із невиконанням [PERSON] зобовязань за Кредитним договором, на підставі відповідного застереження в Іпотечному договору, 10.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було реєстроване за позивачем право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.06.2016 року за індексним номером: 30069058, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2016 року № 61524323. Проте, із вказаної інформаційної довідки позивачу стало відомо про наявність арешту, номер запису про обтяження 14987355, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 21770632 від 06.10.2010 року державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] Наявність вказаного арешту перешкоджає позивачу в здійсненні своїх прав та обовязків власника вказаного вище нерухомого майна, що змусило його звернутися до суду за захистом порушених прав та законних інтересів. Представник позивача просив слухати справу без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Із врахуванням наведеного, беручи до уваги, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, а від позивача надійшла заява про ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного: Судом встановлено, що 24.01.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено Кредитний договір № 5218439. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 5218440 від 24.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 232, згідно з умовами якого [PERSON] передав в іпотеку позивачу квартиру № 38, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Світлий, 11 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 948957751101). У звязку із невиконанням [PERSON] зобовязань за Кредитним договором, на підставі відповідного застереження в Іпотечному договору, 10.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було реєстроване за позивачем право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.06.2016 року за індексним номером: 30069058, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2016 року № 61524323. Частиною 4 ст. 334 Цивільного кодексу України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, з 10.06.2016 року позивач став власником квартири № 38, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Світлий, 11, з усіма відповідними правами та обовязками. Проте, із вказаної інформаційної довідки позивачу стало відомо про наявність арешту, номер запису про обтяження 14987355, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 21770632 від 06.10.2010 року державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] Наявність вказаного арешту перешкоджає позивачу в здійсненні своїх прав та обовязків власника вказаного вище нерухомого майна. Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що позивач є законним власником квартири № 38, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Світлий, 11, і його право власності підлягає захисту в судовому порядку. В свою чергу, арешт, накладений відповідачем на майно, належне позивачу на праві власності, порушує його права та законні інтереси щодо користування та розпорядження належним йому майном, і підлягає скасуванню, а позовна заява задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засідання докази в їх сукупності,

Outcome: approved