Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в обгрунтування позовних вимог зазначила наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 2000 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., 22 червня 2009 року, зареєстроване в реєстрі за №3333, вона є власником квартири [ADDRESS] . 24.08.2009 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу змінено прізвище та ім 'я на [PERSON] ). На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] (відповідач по справі) з яким в травні 2008 року шлюб було розірвано. Відповідач виїхав з спірної квартири у 2002 році і більше 15 років там не проживає, однак залишився зареєстрованим. Реєстрація відповідача носить формальний характер, оскільки він в квартирі не проживає більше п`ятнадцяти років, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово- комунальних послуг не приймає. Позивач позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю та розпоряджатись на власний розсуд своїм майном. З цих підстав, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 2000 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., 22 червня 2009 року, зареєстроване в реєстрі за №3333, позивач є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.13-14) 24.08.2009 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу змінено прізвище та ім 'я на [PERSON] ). На даний час у вищевказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] (відповідач по справі) з яким в травні 2008 року шлюб було розірвано. Відповідач виїхав з спірної квартири у 2002 році і більше 15 років там не проживає, однак залишився зареєстрованим. Згідно відповіді Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві вбачається, що з усними або письмовими заявами чи скаргами громадянин [PERSON] приводу перешкоджання в користуванні квартирою [ADDRESS] в період 2002-2019 роки до Оболонського управління поліції не надходили, заяви не реєструвались (а.с.36). Згідно відповіді Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» вбачається, що з питання перешкоджання у користуванні квартирою [ADDRESS] громадянин [PERSON] до підприємства не звертався (а.с.37). Реєстрація відповідача носить формальний характер, оскільки він в квартирі не проживає більше п`ятнадцяти років, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово- комунальних послуг не приймає. Позивач позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю та розпоряджатись на власний розсуд своїм майном. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач в спірній квартирі не проживає понад п`ятнадцяти років суд вважає, що [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved