Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про витребування майна посилаючись на наступне. ТОВ фірма «Фіаніт-А» на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 1997 року є власником нежитлового приміщення [ADDRESS].18 липня 2000 року за договором купівлі-продажу вказане нерухоме майно було відчужене [PERSON], яка, в свою чергу, 21 серпня 2000 року подарувала нежитлове приміщення [PERSON] на підставі договору дарування. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2013 року, яке набуло законної сили, було визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 18.07.2000, згідно з яким [PERSON] набула право власності на спірне приміщення. 21 серпня 2000 року був укладений договір дарування нежилого приміщення, згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар спільне нежитлове приміщення. В березні 2014 року позивач звертався до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування від 21.08.2000, однак рішення місцевого суду було скасовано ухвалою апеляційної інстанції з мотивів того, що ТОВ фірма «Фіаніт-А» не була учасником договору дарування, тому вибраний спосіб захисту своїх прав, а саме визнання договору дарування недійсним, спірних правовідносин не регулює, а вірним способом захисту права є відповідний цим правовідносинам речово-правовий, тобто витребування. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, у зв'язку із чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про визнання позову та розгляд справив її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. ТОВ фірма «Фіаніт-А» на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 1997 року є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] (а.с. 5-9). 18 липня 2000 року між ТОВ фірма «Фіаніт-А» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] (а.с. 10). 21.08.2000 відповідно до договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON], нежитлового приміщення [ADDRESS] було подаровано останньому (а.с. 11). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2013 року, яке набуло законної сили, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] від 18 липня 2000 року був визнаний недійсним (а.с. 12-13). Враховуючи факт того, що позивач звернувся із позовом про витребування майна, суд вважає, що між позивачем та відповідачем існують речові правові відносини щодо права а спільну нерухомість, та способом захисту є речово-правовий спосіб, а саме витребування. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Крім того, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» рішення суду про задоволення позову про …витребування майна…є підставою для …скасування попередньої реєстрації, відповідно до ст.ст. 19,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004. На підставі викладеного,.ст.387, 388 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним»,

Outcome: approved