Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 2007 року. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26.09.2019 року даний шлюб було розірвано Від вказаного шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони змушені проживати за однією адресою, проте спільного господарства не ведуть і діти знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча за законом зобов`язаний їх утримувати, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду, у зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, проте на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в запропонованому позивачем розмірі не погоджується, оскільки на даний час є безробітним, перебуває на обліку в Черкаській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості та як безробітний отримує матеріальну допомогу у невеликому розмірі та додав, що він разом з позивачем та дітьми проживають в одному будинку, він нарівні з позивачем приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні їх спільних дітей, від іншого шлюбу також має на утриманні неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на його утриманні, а тому вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та просить суд позов задовольнити частково. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26.09.2019 року. Від вказаного шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.2014 року, актовий запис №11; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.2014 року, актовий запис №12; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.04.2015 року, актовий запис №08. Згідно довідки виконавчого комітету Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області №563 від 23.04.2019 року сторони по справі разом з дітьми зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Також факт спільної реєстрації за адресою [ADDRESS] підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №3200 від 26.11.2019 року, виданої [PERSON] . Відповідно до довідки Черкаської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості №634 від 25.11.2019 року дохід [PERSON] за період з 16.04.2019 року по 31.10.2019 року становить 15925,86 грн. Відповідач по справі перебував в іншому зареєстрованому шлюбі до шлюбу з позивачем, від якого має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.08.2003 року, актовий запис №641. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися у якості аліментів на дитину, визначається судом. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на вищевикладене, визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, беручи до уваги, положення ст.ст.182, 184 СК України, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним, а також те, що позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у запропонованому нею розмірі, враховуючи те, що відповідач на даний час є безробітнім та отримує матеріальну допомогу у невеликому розмірі, від іншого шлюбу має неповнолітню дочку, [PERSON] , 2003 року народження, суд доходить висновку, що буде законним і справедливим проводити стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволенню. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial