Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому з урахуванням уточнень, зазначив, що відповідно до укладеного договору №196/2012 від 30.10.2012 [PERSON] отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. на строк з 30.10.2012 по 29.10.2027 шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ТОВ «Норд-Сервіс-Шипінг» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на придбання майнових прав згідно договору купівлі-продажу майнових прав. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки №1 від 30.10.2012, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідачі свої зобов'язання за договором не виконують, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 30.01.2018 складає 294965,88 грн. Просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що кредит надавався на придбання майнових прав на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]. У відповідності до норм чинного законодавства протягом усього строку тимчасової окупації відповідач як внутрішньо переміщена з тимчасово окупованої території АР Крим особа, яким він є з 15.11.2014, звільнений від обов'язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, оскільки об'єктом іпотеки є майно, розташоване на території, яка після укладення такого іпотечного договору стала тимчасово окупованою. Датою початку тимчасової окупації АР Крим є 20.02.2014. Таким чином, представник відповідача вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору №196/2012 від 30.10.2012 [PERSON] отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. на строк з 30.10.2012 по 29.10.2027 шляхом безготівкового перерахування коштів (п.1.5 договору) на рахунок ТОВ «Норд-Сервіс-Шипінг» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на придбання майнових прав на квартиру [ADDRESS] Відповідно до п.3.3.3 договору позичальник зобов'язався здійснювати повернення суми кредиту на рахунок, зазначений у п.3.1 договору, щомісячно з 1-го та не пізніше 28-го числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в розмірі не менше 1/180 від суми отриманого кредиту, що становить 1112 грн., а останній платіж сплачується у сумі 952 грн. не пізніше 29.10.2027. Відповідно до п.3.2 щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 28-го числа наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом), в день дострокового погашення заборгованості по кредиту та/або в день закінчення строку на який надано кредит позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом, на рахунок зазначений в п.3.2 договору, виходячи з процентної ставки, зазначеної у п.1.4 договору. Проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно умов цього договору та договору про надання часткової компенсації процентів №20 від 30.10.2012, зокрема, але не виключно за рахунок власних коштів у розмірі 3% річних та за рахунок коштів часткової компенсації процентів, внесених одержувачем бюджетних коштів згідно умов договору про надання часткової компенсації процентів у розмірі 13% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 30.10.2012 за реєстровим номером №1759, за умовами якого позичальник передав в іпотеку банку майнові права на квартиру [ADDRESS] Також у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки №1від 30.10.2012, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність разом з позичальником перед кредитором за невиконання зобов'язань за кредитним договором. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідачі своїх зобов'язань за вказаним договором не виконали, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом 30.01.2018 становить 294965,88 грн., та складається з: 129944 грн. - заборгованість по кредиту строкова; 51308,06 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 2383,59 грн. - заборгованість за процентами поточна; 111330,23 грн. - заборгованість за процентами прострочена. На момент розгляду справи відповідачі не сплатили зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Разом з тим, згідно з п.14.2 ст. 14 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» упродовж строку тимчасової окупації внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території АР Крим звільняється від обов'язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, якщо об'єктом іпотеки є майно, розташоване (зареєстроване) на території, яка після укладення такого іпотечного договору стала тимчасово окупованою. Датою початку тимчасової окупації АР Крим є 20.02.2014 року. Як убачається з матеріалів справи, кредит було надано 30.10.2012 року на придбання майнових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] з кінцевим строком погашення по 29.10.2027. Згідно договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 30.10.2012 року за реєстровим номером №1759, позичальник передав в іпотеку банку майнові права на вказану квартиру. Позивач, при зверненні із позовом до суду вказував, що відповідачі не виконують своїх зобов'язань за укладеними договорами, що є порушенням прав позивача та підлягає судовому захисту. Однак, невиконання відповідачами своїх обов'язків, зумовлено звільнення їх від таких на період тимчасової окупації, тому вважати, що відповідачі порушують права позивача, які підлягають судовому захисту, неможна. За таких обставин, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки відповідачі не порушили взяті на себе зобов'язання, тому що такий обов'язок у них відсутній в силу Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України». Отже відповідачі діють правомірно. Таким чином, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed