Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просила суд: стягнути з останнього на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 4 845,00 грн за період з 27.05.2015 по 14.04.2016. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року відповідача зобов'язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 27.05.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач належним чином не сплачував аліменти на утримання сина на користь позивача, тому станом на квітень 2016 року сума пені, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за період з 27.05.2015 по 14.04.2016 складає 4 845,00 гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у письмових запереченнях. Вислухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року відповідача зобов'язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 27.05.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві станом на 01 квітня 2016 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16 500,00 грн (а.с.11). Проте на вищезазначене судове рішення від 16.07.2015 позивачем подана скарга до Апеляційного суду м. Києва. За вказаною скаргою розглядається справа №22-ц/796/7036/2016 від 14.04.2016, розгляд якої призначено на 07 червня 2016 року. Згідно ст. 196 СК України пеня за прострочення сплати аліментів може бути стягнута лише за наявності вини платника у виникнення заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Судом встановлено, що відповідач не був повідомлений державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, не отримував повідомлень про зобов'язання сплачувати аліменти, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по аліментам виникла з причин, що не залежали від його волі. Враховуючи вищенаведене, та ті обставини, що апеляційна скарга на Заочне рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року розглядається зараз Апеляційним судом м. Києва, та те, що заборгованість відповідача по аліментам виникла з причин, що не залежали від його волі, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed