Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Слобідського районного Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дитини. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 10 грудня 2008 року був розірваний. \~ \~ \~ \~У шлюбі, [INFO] , народився син - [PERSON] . У [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів на дитину у розмірі 66 867 грн. 13 коп. З розлучення до теперішнього часу відповідач так жодного разу і не навідав свого сина. Не зателефонував, щоб поцікавитися дитиною, його життям та здоров`ям. Батько ніколи не виконував рішення суду про встановлення порядку участі у вихованні сина. [PERSON] [PERSON] займається її теперішній чоловік [PERSON] . Він піклується про нього, оздоровлює, годує, вдягає, навчає та сприяє всебічному розвитку дитини. Приймає безпосередню участь у його заняттях. Переживає разом з ним як успіхи, так і поразки, як у спорті, так і в навчанні, бо вважає його своїм рідним сином. Дитина відноситься до [PERSON] як до свого рідного батька, з великою повагою та любов`ю. Майже з перших днів їх цивільного шлюбу називає його « [PERSON] ». Дитина проживає та прописана за місцем проживання її теперішнього чоловіка, [PERSON] . Відповідач не забезпечує харчуванням, медичним доглядом та лікуванням свого сина [PERSON] . Свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, причому робить це без поважних причин, погрожує дестабілізувати моральний стан дитини, і тому вона вимушена звернутись до суду за захистом інтересів дитини та вважає, що є всі необхідні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 червня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду від 13 серпня 2019 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив, що правовідносини між сторонами є цивільно- правовими та врегульовані положеннями Сімейного Кодексу України в редакції 2003 р., а також встановлені наступні обставини. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та пояснила, що ніколи не перешкоджала спілкуванню сина з батьком, але відповідач свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, причому робить це без поважних причин, погрожує дестабілізувати моральний стан дитини. Почав погрожувати, що буде навмисно приходити до дитини, коли йому заманеться, доводити її, псувати нерви, якщо вона не відмовиться від аліментів і від нарахованої заборгованості по ним. \~ \~ \~ \~Відповідач не забезпечує харчуванням, медичним доглядом та лікуванням свого сина [PERSON] , не цікавиться його успіхами та досягненнями. Після зустрічі [PERSON] з дитиною під час розгляду справи, ситуація погіршилась, оскільки дитина вже доросла та все розуміє. У [PERSON] склалось життя зі своїм розпорядком часу, також дитина вважає своїм батьком її чоловіка [PERSON] , який про нього піклується. Дестабілізувався психологічний стан дитини, також [PERSON] дуже нервував, коли батько прийшов до школи, оскільки йому було соромно перед своїми однокласниками, які цікавились, хто це. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі та пояснив, що жодних позовних вимог не визнає, оскільки позовна заява [PERSON] містить неправдиві відомості, спрямовані на викрив\-лення обставин об`єктивної дійсності і дискредитацію його особи з метою протиправного позбавлення його батьківських прав. Поведінка [PERSON] наочно свідчить про свідоме нехтування нею правами їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] ; його правами, як батька, а також рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 липня 2012 року, яким зобов`язано не перешкоджати [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] та його вихованні, а також встановлено порядок спілку\-вання [PERSON] з сином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі та зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У судових дебатах в своїй промові просив застосування позиції Верховного суду викладеної у постанові від 24 квітня 2019 року при розгляді справи № 331/5427/17 до спірних правовідносин,. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до канцелярії суду надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. 10 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , був розірваний шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, записом в Книзі реєстрації розірвань шлюбів, актовий запис № 637, виданий Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (серія [NUMBER] від 10.12.2008 р.). \~ \~ \~ \~У шлюбі, [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, записом в Книзі реєстрації народжень, актовий запис № 416 від 29.06.2007 р., виданий міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (серія [NUMBER] від 26.06.2013 р.). Батько дитини - [PERSON] . Після розірвання шлюбу між батьками малолітній [PERSON] залишився мешкати з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). [PERSON] 24.11.2012 уклала новий шлюб з [PERSON] (а. с. 14), в шлюбі є спільна дитина, [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 12» малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців закладу з народження. За вказаний час догляд за дитиною здійснює мати, [PERSON] . Всі рекомендації лікарів виконуються в повному обсязі. Батько дитини, [PERSON] , за медичною допомогою з приводу хвороби сина до поліклініки не звертався. Відповідно до інформації Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , станом на 01.03.2018 року складає 66867,13 грн. Згідно з інформацією адміністрації Харківської ЗОШ № 151, де [PERSON] навчається з 09.10.2013, мати, [PERSON] , приділяє багато уваги вихованню та гармонійному розвитку сина, забезпечує оплату додаткових гуртків та секцій, підтримує контакт з вчителями, допомагає у проведенні позакласних заходів. Батько дитини, [PERSON] , не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Обов`язки батька сумлінно виконує вітчим [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що , він уклав шлюб з позивачкою, в шлюбі є спільна дитина, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] він виховує з дитинства називає і вважає його своїм сином. Також і [PERSON] називає його батьком. Рідний батько у вихованні дитини участі не приймав. Будь яких перешкод у зустрічі [PERSON] з його рідним батьком [PERSON] не вчиняла. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 648 від 09.10.2018 року, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина , [PERSON] , [INFO] . Підстав щодо неприйняття судом визначеного висновку у суду немає, оскільки при розгляді питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина , [PERSON] , [INFO] , комісією дотримано всіх норм чинного законодавства. Крім того зазначене питання розглядалось повторно. \~ \~ \~ \~Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Всупереч. ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів, що він бере участь в житті дитини, забезпечує сина матеріально, займається його вихованням, фізичним та духовним розвитком. В судовому засіданні не зміг відповісти на питання суду про існуючи хвороби сина [PERSON] , та лікування за встановленими діагнозами, хоча в своєму відзиві посилався як на одну з обставин про турботу про сина та стан його здоров`я шляхом звернення до КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 12» від якого отримав відповідь 26.04.2013 року з переліченими діагнозами (а. с. 59) , яку додав до відзиву. Судом надавався час учасникам справи щодо мирного врегулювання спору, під час якого відбулась зустріч неповнолітнього [PERSON] з його батьком [PERSON] . Статтею 171 СК України\~передбачено випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України). \~ \~ \~ \~Так, допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що [PERSON] не пам`ятає, оскільки він не бере участі в його житті і не цікавиться ним. Під час розгляду справи погодився на зустріч з батьком, але під після зустрічі зрозумів, що він є чужою, стороною для нього людиною, яку він не знає та з яким нема про що спілкуватись. Вважає та називає своїм батьком [PERSON] , який його виховує. Мати будь яким чином не перешкоджала та не забороняла його зустрічі з [PERSON] , але останній сам того не бажав. Просив позбавити [PERSON] батьківських прав. Бажає змінити прізвище, оскільки вся його родина: мати, батько та сестра [PERSON] . Щодо його зустрічі з [PERSON] , яка не відбулась 01 грудня 2019 року, пояснив, що напередодні у телефонній розмові з [PERSON] він погодився на зустріч з ним, але потім вирішив піти до бабусі, яка живе неподалік. На дзвінок не відповів, тому, що не бажає спілкуватись з чужої для нього людиною, оскільки відчуває психологічний дискомфорт, який йому неприємний. 09.12.2019 року [PERSON] поспілкувався з класним керівником з приводу навчальних досягнень [PERSON] , але будь яких належних та допустимих доказів про вчинення дій щодо участі в навчально-виховному процесі свого сина не надав. В провадженні державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пікули В.Ю. перебуває виконавче провадження № 37172517 з примусового виконання виконавчого листа № 2020/10445/12, виданого 13.03.2013 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2012 року і до повноліття дитини.. Розмір заборгованості по аліментам станом на 17.10.2019 року становить 103 8І1,48грн. Щодо значної заборгованості по аліментам відповідач [PERSON] пояснив, що у 2013-2014 роки він 4 рази перераховував аліменти на утримання сина поштовими переказами на адресу місця реєстрації позивача, але грошові кошти були йому повернуті, оскільки позивач свідомо ігнорувала необхідність їхнього отримання, з метою дискредитації його перед органами державної влади та в подальшому в очах сина. При дослідженні копій квитанцій електронних переказів від 21 травня 2013 року - сума 303 гривні (повернута переказом від 26 червня 2013 року); 12 червня 2013 року - сума 302 гривні (повернута переказом від 24 липня 2013 року); 26 листопада 2013 року - сума 381 гривня (повернута переказом від 14 лютого 2014 року); 25 березня 2014 року - сума 383 гривні (повернута переказом від 28 травня І 2014 року) (а.с. 49-51) судом було встановлено, що прізвище адресата зазначено « [PERSON] » без імя, по батькові, не зазначено адресу отримувача та не вказано призначення платежу. З огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги ствердження відповідача, про свідоме ігнорування позивачем в отриманні аліментів на поштовому відділенні. Також відповідачем не надано до суду відповідь ХД УДЗП «Укрпошта», на яку він посилався у відзиві та поясненнях, відмови позивачем в отриманні зазначених грошових коштів. Також слід зазначити, що відповідачу було достовірно відомо, що в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основянському та Слобідьському районах м. Харкова, перебуває виконавче провадження з примусового виконання листа щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина, про що він підтвердив в судовому засіданні. Але чому не перераховував аліменти через державного виконавця пояснити не зміг. Також додав, що тільки в квітні 2018 року дізнався реквізити депозитного рахунку відділу та почав перераховувати аліменти у розмірі 200 грн на місяць. Відповідно копій квитанцій [PERSON] перераховано на рахунок МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах аліменти на утримання [PERSON] за період з квітня 2018 року по жовтень 2019 року у розмірі 200 грн. на місяць. В судовому засіданні встановлена обставина, яка визнана учасниками справи, про те, що позивач вищезазначені кошти не отримала, оскільки 21.05.2019 року виконавче провадження АСВП № 37172517 передано на виконання до відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Суд звертає увагу на те, що перерахування відповідачем аліментів на утримання сина [PERSON] відбулось майже через 5 років після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів та у розмірі значно нижчим, від 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку встановленого Законом. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою відповідача. Протягом п`яти років два три рази на місяць в парку «Металіст» [PERSON] передавав гроші позивачці на утримання свого сина [PERSON] у розмірі 300, 400 грн. Вона була присутня лише один раз на місяць при передачі грошей. Щодо інших випадків, знає зі слів свого брата. Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЦПК України якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. В судовому\~засіданні показання\~свідка [PERSON] стосовно\~обставини про\~передачу [PERSON] \~грошей протягом\~п`яти років\~два три\~рази на\~місяць \~ \~на утримання\~свого сина\~ [PERSON] у\~розмірі 300,\~400\~грн. не підтверджуються іншими доказами по справі. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Разом з тим, згідно із положеннями Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1985року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991року №789-ХII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. \~ \~ \~ \~Суд, оцінюючі всі докази як в сукупності так і окремо, дії відповідача як до подачі позову так і під час розгляду справи, дійшов висновку про винну поведінку відповідача в умисному ухиленні від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] . В даній конкретній ситуації існують обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дитиною. Позбавлення батьківських прав не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому\~ст. 169 Сімейного Кодексу України. Посилання представника відповідача щодо застосування позиції Верховного суду викладеної у постанові від 24 квітня 2019 року при розгляді справі № 331/5427/17 до спірних правовідносин, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~ \~При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд вра\-ховує висновки щодо застосування від\-повідних норм права, викладені в поста\-новах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України, висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ. від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. \~ \~ \~ \~Дана справа\~вперше \~розглядається судом\~першої інстанції. У постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року на яку посилається представник відповідача викладені зовсім інші обставини справи на яких зауважив представник, а суд виходить із обставин даної конкретної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Заперечення відповідача, про те, що не піклувався про сина оскільки у позивача слалась інша сім`я суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.ст.141,\~142 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Посилання відповідача, як у відзиві так і в судовому засіданні про те, що з боку позивачки чинились перешкоди у його спілкуванні з дитиною не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.07.2012 було встановлено наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] : перша та третя неділя місяця з 12.00 до 15.00 в присутності матері (а. с. 56-58). 23.04.2019 року та 02.12.2019 року [PERSON] звертався до Департаменту служб із заявою про невиконання матір`ю дитини зазначеного рішення суду. Відповідь Служби у справах дітей по Слобідьському району Департаменту служб у справах дітей ХМР від 14.08.2019 року № 15-08/1871-19 містить відомості про те, що вказаній заяві [PERSON] не були вказані ні адреса проживання [PERSON] , а ні інші засоби зв`язку з нею, що унеможливило проведення спеціалістами Служби заходів щодо усунення причин та умов, які приводять до порушень прав дитини про що [PERSON] , про що Службою було надано письмову відповідь на адресу, вказану у заяві. Спеціалістами Служби з [PERSON] (Гашимовою) 12.06.2018 було проведено профілактичну бесіду про недопущення порушень прав та інтересів малолітнього [PERSON] відповідно до вимог Сімейного кодексу України [PERSON] пояснила, що факти, які вкладені у заяві щодо перешкоджань у спілкуванні батька з дитиною не відповідають дійсності, вона не заперечує проти спілкування батька з сином але батько дитини, у строк, визначений рішенням суду, також в інший час для спілкування з дитиною не з`являється, аліменти не сплачує. Про результати розгляду заяви та проведення відповідної роботи [PERSON] була надана письмова відповідь на адресу, вказану у заяві. Службою у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей ХМР від 10.05.2017 року № 04-24/708-18 надана відповідь [PERSON] яка містить відомості про те, що в заяві щодо забезпечення права на спілкування з сином [PERSON] не вказана ні адреса проживання [PERSON] , а ні інші засоби зв`язку з нею, що унеможливлює проведення спеціалістами Служби заходів щодо усунення причин та умов , які приводять до порушень прав дитини. Також [PERSON] роз`яснено право на звернення до уповноважених підрозділів органів внутрішніх справ для притягнення матері дитини до адміністративної відповідальності. З відповідними заявами до уповноважених підрозділів органів внутрішніх справ [PERSON] не звертався. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що з часу ухвалення рішення декілька разів зустрічався з сином у встановлений йому час, а потім зустрічі припинив, оскільки не хотів турбувати дитину з причин психологічної її дестабілізації. Однак після подання позову до суду про позбавлення його батьківських прав, зрозумів свою помилку та виявив намір про зустріч з сином. Також судом з`ясовано, що 24.04.2019 [INFO] неповнолітній [PERSON] знаходився з родиною на відпочинку, 01.12.2019 року з власної волі не виявив намір про зустріч з батьком та пішов до своєї бабусі. Крім того в судовому засіданні позивач не заперечувала на мирне врегулювання спору та сприяла зустрічі дитини з батьком, яка відбулась. Так чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про вчинення перешкод у спілкуванні батька з дитиною з боку позивача. Стосовно зміни прізвища дитини, суд зазначає наступне. Відповідно ч. 1\~ст. 145 Сімейного кодексу України\~прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Згідно ч. 3\~ст. 148 СК України\~у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про зміну прізвища дитини та доказів відмови в проведенні зміни прізвища дитини. Також матеріали справи не містять згоди дитини на зміну свого прізвища, оскільки [PERSON] вже досяг семирічного віку. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги про зміну прізвища дитини такими, що не підлягають задоволенню. З [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до ст.. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial