Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулась до Голованівського районного суду з позовом про надання дозволу на тимчасові виїзди малоолітнього сина [PERSON] , [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] до досягнення дитиною повноліття та надати їй, [PERSON],і або офіційному представникові, без згоди батька [PERSON] , оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малонолітнього [PERSON], [INFO] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя. В обґрунтування позову вказала, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них [INFO] року народився син [PERSON] . В подальшому в 2011 році шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Син проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвитку дитини не надає. Місце проживання відповідача їй не відоме. Вона бажає виїхати за межі України з метою туристичного відпочинку на оздоровлення, та вважає, що виїзд дитини за кордон позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги, просила суд надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України малолітньому [PERSON], [INFO], у її супроводі, як матері. [PERSON] [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] у період з 05 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року включно, до Ара?бської Респу?бліки Єги?пет, та надати дозвіл їй, як матері - [PERSON] оформляти проїздні документи для тимчасового виїзду за межі України, а саме до Ара?бської Респу?бліки Єги?пет неповнолітньому сину [PERSON], [INFO] року, без згоди батька - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в засобах масової інформації , яке надруковано в газеті «Урядовий кур»єр» № 116 (5985) від 23.06.2017 року. Представник третьої особи - служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволенню позову не заперечив. За даних обставин суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син [PERSON], [INFO](а/с.4). В подальшому 04.03. 2011 році шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (а/с.3). Їх спільний малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою по справі перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвитку дитини не надає. Місце проживання відповідача їй не відоме. Позивачка бажає виїхати за межі України, а саме в період з 05.10.2017 року по 25.10.2017 року до Ара?бської Респу?бліки Єги?пет, з метою туристичного відпочинку на оздоровлення разом з малолітнім сином [PERSON], що позитивно позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цьогоЗакону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд малолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 153 СК за своїм змістом відповідає статтям 9, 10 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що держави-учасники поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно відлого, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що надання дозволу на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України малолітньому [PERSON] [INFO], у супроводі його метері [PERSON] без його згоди та супроводу до Арабської Республіки Єгипет тривалістю не більше трьох тижнів у період з 05 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року може зашкодити здоров'ю та суперечить інтересам дитини. Враховуючи положення ст. ст. 141, 153 СК України, Конвенції про права дитини, суж вважає за можливе надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд за межі України малолітньому [PERSON] , [INFO], у супроводі матері [PERSON] [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] у період з 05 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2017 року включно до Ара?бської Респу?бліки Єги?пет, та надати дозвіл позивачці [PERSON] оформляти проїздні документи для тимчасового виїзду за межі України, а саме до Ара?бської Респу?бліки Єги?пет малолітньому сину [PERSON], [INFO] року, без згоди батька - [PERSON].

Outcome: approved