Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом 23 грудня 2014 р. просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 188 520 (сто вісімдесят вісім тисяч п'ятсот двадцять) гривень та сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1 885 гривень 20 коп.. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги. Пояснила суду, що між нею та відповідачем є фактичні договірні відносини - договір позики, що підтверджується розпискою відповідача від 10 червня 2014 р., на отримання грошей в сумі 12 000 доларів США, що станом на 15 грудня 2014 р. складає 188 520 гривень. Також позивач пояснив суду, що відповідач ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань та повернення боргу. Так, згідно зазначеного у розписці позичені гроші мали бути повернуті відповідачем у термін до 10 жовтня 2014 р., але вона цього не виконала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. На повернення позичених грошей була згодна, проти обставин справи і фактично укладеного між ними договору позики не заперечувала. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебувають у фактичних договірних стосунках договору позики. На виконання існуючих між сторонами стосунків по договору позики, позивач надав відповідача гроші в сумі 12 000 доларів США, що станом на 15 грудня 2014 р. складає 188 520 гривень. Підтвердженням наданих відповідачу грошей на виконання фактично існуючого між сторонами договору відповідач надав позивачу 10 червня 2014 р. розписку на отримання грошей в сумі 12 000 доларів США. Строк повернення позичених грошей визначений до 10 жовтня 2014 р.. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового розгляду, на підставі наданих суду доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до висновку про задоволення поданого позову виходячи з наступного. Як було встановлено у судовому засіданні між позивачем і відповідачем існують правовідносини з приводу договору позики. що підтверджується розпискою відповідача про отримання від позивача грошових коштів в сумі 12 000 доларів США, що станом на 15 грудня 2014 р. складає 188 520 гривень. Відповідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Укладеним договір вважається з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання позичальнику визначеної грошової суми. Як свідчить з встановленого у судовому засіданні позивачем була надана суду розписка на підтвердження існуючих між ними правовідносин. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у той же кількості, у строк і у порядок встановлений договором. Як встановлено у судовому засіданні строк повернення грошових коштів зазначений в розписці встановлений не пізніше 10 жовтня 2014 р.. Суд вважає, що відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання по фактично укладеному договору позики із позивачем по поверненню позичених грошей в сумі 12 000 доларів США.. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на вищенаведене суд вважає, що права позивача через невиконання відповідачем умов фактично укладеного договору позики є порушеними і підлягають судовому захисту. Щодо вимог про стягнення судових витрат суд вважає що до судових витрат згідно ст.79 ЦПК України відносяться сплата судового збору. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення присуджуються судові витрати понесені і документально підтверджені другою стороною.

Outcome: approved