Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зняти відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою та стягнути з відповідача суму судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстрований її син - відповідач по справі [PERSON], який фактично за вказаною адресою не мешкає з листопада 2010 року, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим перешкоджає позивачу в користуванні будинком. Відповідач фактично проживає в РФ м. Магадан. Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку знятися з реєстрації, у позивача виникають проблеми з оформленням субсидії по комунальним послугам, чим об'єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. В заяві пояснив, що за адресою: [ADDRESS] не проживає. Фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден, заперечень не має. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу Ковальовим А.О. 18.05.2011 року, [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з Довідки виконкому Новопсковської селищної ради № 2242 від 15.06.2016 [PERSON] дійсно є власником будинку [ADDRESS] та за даною адресою зареєстрований її син [PERSON], але фактично за даною адресою не мешкає. Відповідно до Акту підтвердження не проживання від 15.06.2016 депутата Новопсковської селищної ради по виборчому округу № 10 Деревянко К.М., встановлено, що по [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований, але фактично не мешкає, що підтверджено також сусідами: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно інформації Новопсковської селищної ради № 1098 від 08.07.2016 за даними діючої та архівної картотеки форми А, Б інформація відносно [PERSON], [INFO] щодо його місця проживання не значиться. Відповідно заяви, наданої відповідачем, та доданих до заяви документів [PERSON] [INFO] поставлено на облік фізичної особи в податковому органі на території РФ. Відповідно до копії паспорту РФ [PERSON] № [NUMBER], останній зареєстрований в [ADDRESS] з 15.11.2014 р. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає, фактичне місце проживання відповідача: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи намір позивача щодо усунення перешкод у здійсненні нею права розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідач не проживає в будинку за адресою [ADDRESS], речей його в будинку не має, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.п.3,4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, яка просить усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності будинком, а саме визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved