Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить стягнути на її користь аліменти з відповідача, у встановленому законом порядку та розмірі, з урахуванням усіх видів заробітку, щомісячно, в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, до закінчення навчання, 30.06.2019 року ДВНЗ «Олександрійського політехнічного коледжу». Позов мотивує тим, що її мати, [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем, який 24.11.2017 року було розірвано Олександрійським міськрайонним судом. З відповідача на користь її матері на її утримання за рішенням суду було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.11.2016р. по 21.11.2017р. На теперішній час вона навчається на денній формі навчання на державній основі Державного вищого навчального закладу «Олександрійський політехнічний коледж». Батько не надає їй допомогу в добровільному порядку, яку вона потребує у зв'язку з навчанням. Її мати не спроможна надати їй необхідну матеріальну допомогу на навчання, так як її заробітна пата незначна. Посилаючись на ст., ст.199, 200 СК України просить вимоги задовольнити. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, де вказала, що на позовних вимогах наполягає, а в разі повторної неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Суд з урахуванням того, що всі учасники про розгляд справи повідомлялись належним чином та з урахуванням думки позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення відповідно вимог ст., ст. 280 284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. За положенням ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка або син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, якщо повнолітня дочка або син продовжують навчання. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але більше 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом з матеріалів справи та позову встановлено, що [PERSON], народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Позивач навчається на третьому курсі Державного вищого навчального закладу «Олександрійський політехнічний коледж», денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2015 року по [INFO] року, що підтверджується довідкою № 2114 від 12.02.2018 року (а.с.7). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що повнолітній доньці відповідача не виповнилося 23 років, вона продовжує навчання, потребує при цьому матеріальної допомоги. Відповідач не надав суду відзиву з запереченням можливості надання матеріальної допомоги повнолітній дитині та доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчання. Судом в ухвалі було розяснено, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд вважає, що повнолітня донька потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається та перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно утримувати доньку, батько є працездатною особою та має змогу сплачувати аліменти. А тому, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача до [INFO] року, що не порушує права та інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд вважає, що вимоги, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України в частині щодо стягнення аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стосуються саме неповнолітніх дітей, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому з врахуванням того, що до суду позивач звернулась 16.02.2018 року, тому з цього часу і стягуються аліменти на утримання повнолітньої дитини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Outcome: partial