Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг та 29 грудня 2014 року підписав заяву, згідно з якою відповідачу відкрито кредитний рахунок у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 05 жовтня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 42227,74 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3374,44 грн, заборгованості за відсотками 1213,28 грн та пені в розмірі 37640,02 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на такі обставини. Судом встановлено, що зі змісту анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, вбачається укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем кредитного договору №б/н від 29 грудня 2014 року, за умовами якого банк відкриває кредитний рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що відповідач підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомлений і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умовах та Правилах надання банківських послуг, визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні картки. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 05 жовтня 2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 грудня 2014 року у розмірі 42227,74 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3374,44 грн, заборгованості за відсотками 1213,28 грн та пені в розмірі 37640,02 грн. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України і судом встановлено наявність спору між сторонами з приводу наявності заборгованості за договором кредиту. Вирішуючи спір, суд виходить з таких норм законодавства. Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, наведені в позові, обґрунтовані, позивачем доведено наданими в справу доказами порушення його майнового права зі сторони відповідача, а тому позов слід задовольнити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 2102,00 грн, тому у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved