Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення коштів й відшкодування збитків та моральної шкоди, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо виробництва та монтажу меблів за індивідуальним замовленням. В ході розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, та просила розірвати укладений між сторонами договір та стягнути з відповідача 10 000,00 грн. в якості повернення авансового платежу, 5 079,75 грн. інфляційних втрат, 336,99 грн. трьох відсотків річних, 4 675,00 грн. збитків, 437,40 грн. неустойки, та 5 000,00 грн. моральної шкоди, а всього стягнути 25 510,66 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву, де просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала з урахуванням збільшення останніх /а.с.67/. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, надала до суду письмові заперечення, в яких посилалась на недотримання позивачем приписів ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо відсутності звернень позивача протягом 14 днів з вимогою про усунення недоліків виготовлених відповідачем меблів, відсутності доказів пошкодження відповідачем інтер'єру приміщення позивача, протиправної поведінки відповідача тощо. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 травня 2014 року між [PERSON] як замовником та Фізичною особою підприємцем [PERSON] як підрядником було укладено договір №Д-120 від 16.05.2014 року, відповідно до п. 1.1 якого відповідач прийняв на себе зобов'язання виготовити, доставити, змонтувати та встановити за адресою: [ADDRESS], меблі в комплектності та відповідності до узгодженої сторонами Специфікації, а позивач - прийняти та оплатити вартість виготовленої продукції та робіт /а.с.6-7/. Відповідно до п. 3.1.1. договору, строк виконання робіт встановлено до 30 травня 2014 року. Пунктом 2.2. договору сторони узгодили вартість продукції і робіт в сумі 14 580 грн. 00 коп. Згідно із п.п. 2.2. та 2.3. договору №Д-120 від 16.05.2014 року оплата здійснюється у два етапи: шляхом внесення авансу в сумі 10 000 грн. та 4 580 грн. - по факту приймання робіт. Відповідно до п. 5.2. договору, передача виконаних робіт та виготовленої продукції засвідчується складанням сторонами акту прийому-передачі. Згідно розписки відповідача ФОП [PERSON] останній 16 травня 2014 року отримав від позивача [PERSON] 10 000 грн. 13 червня 2014 року позивач письмово повідомила про відмову від прийняття виконаних робіт з огляду на їх істотні недоліки, а 14 липня 2014 року звернулася до відповідача з письмовою претензією з вимогою про повернення сплачених нею коштів та відшкодування нанесених матеріальних збитків та моральної шкоди /а.с. 9-11/. Згідно зі ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. При цьому, згідно з ч.4 цієї ж статті у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Відповідачем та його представником не надано суду жодних належних та допустимих в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України та п.5.2 договору №Д-120 від 16.05.2014 року доказів на підтвердження належного виконання відповідачем робіт та прийняття їх позивачем, оскільки акт прийому-передачі виготовлених і змонтованих меблів сторонами не складався. Заперечуючи проти позовних вимог в повному обсязі з підстав належного виконання договору побутового підряду, представник відповідача не заявила клопотання про проведення товарознавчої судової експертизи. З врахуванням встановленого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та вимог ст.143 цього Кодексу, суд не вправі призначати експертизу за власною ініціативою без відповідного клопотання сторін, а тому в даному випадку суд приймає рішення по наявним у справі доказам, при цьому з огляду на відсутність належним чином складеного акту прийому-передачі робіт виходить з того, що відповідач не виконав умов договору, порушив строк виконання робіт та відмовляється повертати кошти, сплачені позивачем за невиконані роботи. Нормою ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи істотне порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору №Д-120 від 16.05.2014 року суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині розірвання договору та повернення сплаченого відповідачу авансу в сумі 10 000 грн. Окрім того судом встановлено, що позивач належним чином повідомила відповідача про розірвання договору та в претензії від 08.07.2014 року висунула вимогу повернення сплачених нею грошових коштів. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт надіслання 08.07.2014 року позивачем на адресу відповідача письмової вимоги про повернення грошових коштів, враховуючи строки доставки поштових відправлень відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв'язку України № 1149 від 12.12.2007 року «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2007р. за № 1383/14650, початком нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних є 19.07.2014 року, а кількість днів прострочення відповідача по поверненню коштів у 2014 році становить 166 днів (з 19.07.2014 року по 31.12.2014 року), у 2015 році становить 244 дні (з 01.01.2015 року по 01.09.2015 року). Таким чином три проценти річних за 2014 рік становить 10 000*166*3%/365 = 136,44 грн., за 2015 рік 10 000*244*3%/365 = 200,55 грн., а всього 336,99 грн. Інфляційні втрати становлять: за 2014 рік: 10 000*111,5% - 10 000 = 1 149,75 грн., за 2015 рік 10 000*139,3% - 10 000 = 3 930,00 грн., а всього: 5 079,75 грн. Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення неустойки за невиконання договірних зобов'язань в порядку ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки за змістом згаданої норми передбачено стягнення неустойки лише у випадках пред'явлення споживачем вимог про безоплатне усунення недоліків товару. Однак при зверненні до суду позивач поєднала вимоги про відмову від договору про виконання робіт, повернення сплачених коштів та одночасно стягнення пені за кожний день прострочення виконання роботи. Позивач [PERSON] зверталася до відповідача та просила розірвати договір та повернути їй виплачені кошти у сумі 10 000 грн. через неналежне виконання договору побутового підряду, тому відсутні правові підстави для стягнення неустойки на користь позивача, яка стягується лише у випадку пред'явлення споживачем протягом гарантійного строку вимог про безоплатне усунення недоліків товару, що не мало місце у даному випадку. Крім того позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування судом моральної шкоди відповідно до закону, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Судом також не встановлено у справі достовірних доказів того, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором побутового підряду завдало матеріальної шкоди позивачу, з огляду на що в стягненні на користь позивача 4 675 грн. реальних збитків слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, пропорційно до задоволеного розміру позовних вимог в розмірі 549 грн. 30 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial