Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить визначити місце проживання їх неповнолітнього сина, [PERSON], разом з нею, оскільки після розірвання подружніх стосунків сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Позивач надала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. Треті особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача, за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. З позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що позивач та відповідач з 14.01.2014р. по 09.09.2016р. перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого [INFO]. в них народився син - [PERSON] (а.с.7-8). З моменту припинення шлюбних відносин син проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.39), яка займається його духовним, фізичним та моральним розвитком. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за адресою [ADDRESS], складеного працівниками управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, умови проживання дитини задовільні (а.с.39). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.12.1991р. у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст.9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.ст.160, 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради № 4/4-2141 від 13.12.2016р., вбачається, що для дитини за місцем її мешкання створені всі належні умови для проживання (а.с.51-52). Водночас, батько хлопчика належним чином запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але на засідання не з'явився. Таким чином, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] з його матір'ю. Таким чином, беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, враховуючи, що дитина проживає разом з позивачем, яка створює необхідні умови для його розвитку та проживання, а відповідач, будучи належними чином повідомленим про судові засідання, в них не з'явився, суд, діючи в інтересах дитини, доходить висновку про достатність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Приймаючи дане рішення, суд також виходить з того, що при визначенні місця проживання доньки з матір'ю дитина не змінює свого постійного місця проживання та навчання, що відповідає її інтересам щодо стабільності адаптації у соціумі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved