Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся із заявою, якою ставить вимоги про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору про купівлю - продаж квартири. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що нотаріусом було порушено, чинний на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, порядок його видачі. Договір купівлі - продажу квартири, як послідуюча дія після отримання в незаконному порядку, як стверджує позивач, свідоцтва про право на спадщину, також підлягає визнанню його недійсним. Заявлені вимоги позивач та представник підтверджували наданими суду і дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з'явився, але будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату час та місце слухання справи просив проводити її слухання без нього, позов визнає та просить його задовольнити. Представник третьої Житомирської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, будучи належним чином та завчасно повідомлений про дату час та місце слухання справи і жодного клопотання на адресу суду не направляв. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимог не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Своє заперечення представник обґрунтовував наступним чином. Він вважає що оспорюваними у справі правовстановлюючими документами права позивача жодним чином не порушують, а отже і не підлягають судовому захисту. Крім цього, при видачі оспорюваних позивачем документів, як стверджував представник, порушень чинного, на той час законодавства України, допущено не було. Учасники розгляду не наполягали на обов'язковій участі осіб, що не з'явились в зв'язку з чим і враховуючи вимоги ч. 1 ст. 27 ЦПК України, в частині права, а не обов'язку брати участь у судових засіданнях, ч. 1 ст. 169 ЦПК України, щодо відсутності підстав для відкладення розгляду справи, ч. 1 ст. 157 ЦПК України про розгляд справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, судом було вирішено проводити розгляд справи у їх відсутність. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. [INFO] у віці 72 років в смт Озерне Житомирського району Житомирської області помер [PERSON] (а.с.90, 107). За життя останній мав у власності квартиру [ADDRESS] (далі за текстом скорочено спірна квартира) (а.с.50,112,113). За матеріалами, як судової так і спадкової справ, остання, зокрема, надана позивачем та його представником, спадщина відумерлою не визнавалась (а.с.89,91). Єдиний спадкоємець, якому, як стверджують надані сторонами матеріали, судом було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] був і є на час розгляду даної справи [PERSON] (а.с.110,107 зворот). За час вирішення питання про вступ у спадщину [PERSON] Новогуйвинською селищною радою [PERSON] було видано ордер на право зайняття спірної квартири. Однак дане рішення виконавчого комітету селищної ради було визнано незаконним та скасовано судом (а.с.123). Мало того, позивача було примусово виселено за рішенням суду, що набуло законної сили, в тому числі, як такого, що не має підстав для проживання в спірній квартирі (а.с.123). 30 червня 2006 року на ім'я відповідача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру та на грошові вклади (а.с.118). 21 лютого 2007 року [PERSON] за дорученням продав спірну квартиру іншому відповідачеві у даній справі [PERSON] (а.с.7). Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормами матеріального та процесуального права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Речовими правами на чуже майно, враховуючи предмет даного позову, є право володіння та право користування (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України). Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України (ст. 396 ЦК України). В судовому засіданні було встановлено, не оспорювалось та не спростовувалось позивачем та його представником, що речових прав на чуже майно - спірну квартиру він не має, адже рішення, яким такі права надавались було скасовано. Враховуючи, що позивач не має будь - яких прав, щодо спірної квартири не має підстав для застосування згаданих норм закону. За таких фактичних обставин справи, суд вважає немає необхідності аналізувати інші чисельні документи наявні у справі, адже вони висновків суду не спростовують та не впливають на правильність прийнятого рішення, приймаючи до уваги освітлене вище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed