Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач звернулась 29 грудня 2017 року до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що в останній час, внаслідок необдуманої підприємницької діяльності відповідача із-за чого сім?я ставилась в тяжке матеріальне становище, сімейне життя між сторонами погіршилося та фактично припинено, з 2013 року подружжя мешкає окремо, так як позивач з дітьми переїхала проживати в іншу квартиру. Наразі примирення не можливе. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем, яка також просить визначити їх подальше місце проживання з матір?ю. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 16січня 2018 року та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, викликаний, надав заяву, якою позовні вимоги визнав, підтвердив, що шлюб розпався, не заперечував проти визначення місця мешкання дітей з позивачем, просив закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд закінчує розгляд справи за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів в підготовчому засідання у зв?язку з визнання відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1993 року, про що свідчить актовий запис №1058, зроблений Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER]). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору та спору про проживання дітей не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав, вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не погоджується. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб обох з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Про вибір прізвища після розірвання шлюбу позивач [PERSON] не зазначила. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановивши, що сторони фактично досягли згоди щодо місця проживання дітей з матір?ю, робить висновок про обґрунтованість вимог позивача в частині вирішення проживання [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] з матір?ю [PERSON].

Outcome: approved