Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], залишилось спадкове майно, садовий (дачний) будинок [ADDRESS], а також земельна ділянка прлощею 0,0668 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача, спадкоємцями першої черги є [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі, які не претендують на спадкове майно. За життя [PERSON] заповіту не склав. В установлений законом шестимісячний термін, [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та в 2015 році отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок [PERSON] постановою від 07.12.2016 року державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовлено, оскільки спадковий будинок не зареєстрований в установленому законом порядку. За таких обставин позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не може. Ухвалою суду від 04.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. 29.11.2017 року в судовому засіданні заяву позивача про залучення співвідповідача Сувидську сільську раду задоволено, залучено до розгляду справи Сувидську сільську раду, в якості співвідповідача. Ухвалою суду від 01.03.2018 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи, щодо [PERSON], померлого [INFO]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, через канцелярію суду подали заяви про визнання позовних вимог та просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Сувидської сільської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO]. [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] виданого 15.11.1968 року, та являється спадкоємицею першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України. Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із садовий (дачний) будинок [ADDRESS], а також земельна ділянка прлощею 0,0668 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори 27.11.2015 року зареєстрованого в реєстрі за №9-809, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0,0668 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки виданої масивом садівничих товариств «Дружба» №107 від 12.06.2016 року про те, що садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] збудований у 1984 році [PERSON], який дійсно був членом СТ «Восход-2» масиву садівницьких товариств «Дружба» Сувидської сільської ради з 21.11.1978 року на підставі рішення загальних зборів СТ «Восход-2». З копії спадкової справи №5/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 12.01.2015 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №9 про прийняття спадщини після померлого чоловіка - [PERSON] Крім того, 12.01.2015року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори із заявами зареєстрованою під №7 та №8 про відмову від належної їм частки спадкового майна після смерті батька - [PERSON], на користь дружини - [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.12.2016 року державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з технічного паспорта на садовий (дачний) будинок [ADDRESS], виготовленого 06.06.2016 року КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» вказаний садовий будинок побудовано у 1984 році. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1950 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суду керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття ним права власності, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі статей 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1297 ЦК України,

Outcome: approved