Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом вказуючи, що 08 жовтня 1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їхнє спільне подружнє життя не склалося, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, скандали, шлюбні відносини фактично припинені, а тому вона прийшла до твердого переконання, що сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Майнового спору між ними не має. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище [PERSON] . Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 жовтня 1994 року Володарсько-Волинським районним відділом запису актів громадського стану Житомирської області, актовий запис № 56, дочку [PERSON] , [INFO] , для подальшого проживання залишити з позивачем та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області [PERSON] від 04.06.2019 року відкрито провадження у справі № 276/914/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16.07.2019 №1870/0/15-19, та на підставі розпорядження керівника апарату суду здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи між суддями. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 276/914/19 передано для розгляду судді Збаражському А.М . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражського А.М. від 25.08.2020 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позов не визнає, однак у судових дебатах не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 3 статті 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного Кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 жовтня 1994 року Володарсько-Волинським районним відділом запису актів громадського стану Житомирської області, актовий запис № 56, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.10.1994 року (а.сп.4). Подружжя [PERSON] від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що слідує з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.11.2007 року, яка проживає з позивачем. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони мають протилежні погляди на життя, шлюб та сім`ю, їхні шлюбні відносини фактично припинені, сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Згідно зі статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що шлюбні відносини припинені, тому є підстави для розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (частина 2 статті 115 Сімейного Кодексу України).

Outcome: approved