Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду з позовом до відповідача, про поділ спільного сумісного майна подружжя, обґрунтовуючи вимоги зазхначив, що за час перебування у шлюбі позивачка та відповідач побудували спірний житловий будинок, але так як відповідач не бажає добровільно провести розподіл спільного сумісного нерухомого майна подружжя, позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом та просила суд наступне: 1.Визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]: - домоволодіння розташоване за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Ковалівка, вул. Топольова, 16, право власності на яке зареєстроване за [PERSON]; - земельну ділянку в розмірі 0.14681 га, розташовану за адресою: Полтавська область. Полтавський район, с. Ковалівка, вул. Топольова, 16 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та присвоєно кадастровий номер 5324081901:01:004:0022, право власності на яку зареєстровано за [PERSON]; - земельну ділянку в розмірі 0,0491 га, розташовану в с. Ковалівка Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства та присвоєно кадастровий номер 5324081901:01:004:0023, право власності на яку зареєстровано за [PERSON]. 2. Визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), право власності на: - ? частину домоволодіння, що розташоване за адресою: Полтавська область Полтавський район, с. Ковалівка, вул. Топольова, 16, яке складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 113,9 кв. м., житловою площею 69,8 кв. м.; навісу «а», вбиральні «Б», гаражу «В», літньої кухні «В1», сараю «В2», погребу вхідного «в», свердловини «1», вигребу «2», воріт з хвірткою «3», огорожі «4»; - ? частину земельної ділянки в розмірі 0,14681 га., розташовану за адресою: Полтавська область Полтавський район, с. Ковалівка, вул.. Топольова. 16, - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та присвоєно кадастровий номер 5324081901:01:004:0022; - ? частину земельної ділянки в розмірі 0,0491 га, розташовану в с. Ковалівка Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства та присвоєно кадастровий номер 5324081901:01:004:0023. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], судові витрати» В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеному в позовній заяві. В судовому засіданні представник проти позову заперечила, просила суд відмовити в задоволенні позову так, як житловий будинок та земельні ділянки зареєстровано на імя відповідача, а тому зазначені обєкти нерухомості за час спільного життя не набули право спільної сумісної власності. В судовому засіданні представники третіх осіб, Ковалівської сільської ради в судове засідання не зявилися, сторони не заперечили проти розгляду справи без їх участі, КП «БТІ та містобудування Полтавського району» та БТІ «Інвентаризатор» поклались на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача покази свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснення спеціаліста [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27 жовтня 1990 року між позивачем [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON]) та [PERSON] було укладено шлюб, про що 27.10.1990 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис №60, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-КЕ №288654, яке видане виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району 27.10.1990 року. Заочним Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 березня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішення набрало законної сили. Також встановлено, що з 2008 року сторони припинили шлюбно-сімейні правовідносини і з цього часу відповідач залишив сімю та перестав приймати участь в утриманні домоволодіння та його подальшому облаштуванні. Позивач 12 серпня 2014 року змінила своє прізвище з «Драч» на «Пустогородська», про що 12.08.2014 року було складено актовий запис за №14 і це підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія І-КЕ №005644, яке видане 12.08.2014 року Відділом державної реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області. Згідно відмітки в паспорті громадянина України, встановлено, що з 11.10.1991 року позивач [PERSON] Анатоліювна перебуває на реєстраційному обліку у спірному домоволодінні за адресою: Полтавська область Полтавський район, с. Ковалівка, вул.. Топольова, 16. Відповідно довідки Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №2003 від 22.08.2015р., встановлено, що [PERSON] разом з сином [PERSON] Юріїєвичем, дійсно з жовтня 1991 року і по сьогодні постійно проживають та зареєстровані за адресою: [INFO] в домогосподарстві [PERSON]. За час перебування у шлюбі сторони в 1992 році збудували житловий будинок, розташований за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Ковалівка, вул.. Топольова, 16, і це підтверджується Технічним паспортом від 06.04.1992 року, Актом прийому передачі в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.02.1992р. (а.с., 9-14, 89). Згідно Інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №40363846 від 09.07.2015 року, судом встановлено, що право власності на спірне домоволодіння за адресою: Полтавська область Полтавський район, с. Ковалівка, вул. Топольова, 16, зареєстроване за [PERSON]. Також встановлено, що 26 серпня 2005 року Ковалівською сільською радою Полтавського району було винесено рішення № 164 про виділення [PERSON] земельної ділянки розміром 0.05 га, для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку розміром 0.15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд, що розташовані в с. Ковалівка Полтавського району Полтавської області. На підставі вказаного рішення Ковалівської сільської ради, відповідачем [PERSON] було отримано: - Державний акт серія ЯА № 910326 від 01.11.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0491 га. розташовану в с. Ковалівка Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства та присвоєно кадастровий номер 5324081901:01:004:0023; - Державний акт серія ЯА № 910327 від 01.11.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,14681 га, розташовану за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Ковалівка, вул.. Топольова, 16 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та присвоєно кадастровий номер 5324081901:01:004:0022. Згідно ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частина 3 даної норми зазначає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них. продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакогіичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно- будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Правова позиція Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», викладена в абзаці 2 пункту 24 Постанови вказує, що «Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.» Суд, вважає встановленим той факт, що домоволодіння за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Ковалівка, вул. Топольова, 16, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю [PERSON] та власністю [PERSON] у рівних частках, оскільки домоволодіння було збудовано ними спільно у шлюбі. Відповідно до правової позиції викладеної в абзаці 4 пункту 30 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Статтею 47 Конституції України, визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що позивач має право на виділення у власність ? частини житлового будинку з господарським спорудами за адресою: Полтавська область Полтавський район, с. Ковалівка, вул.. Топольова, 16, так як на час побудови будинку перебувала у шлюбі з відповідачем та здійснювала будівництво та облашування даного нерухомого майна. За змістом ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України та з огляду на роз'яснення, викладені в п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо на приватизованій одним із подружжя земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку між подружжям до особи, яка не мала право власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку будівлі, споруди. Суд вважає, що позивач має право на виділення у приватну власність ? частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Ковалівка, вул. Топольова, 16. На підставі викладеного,

Outcome: approved