Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2016/082174, укладений між нею та відповідачем 21.09.2016 року недійсним. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що відповідно до довіреності від 20.09.2016 року отримала право на розпорядження автомобілем марки CHEVROLET, модель LACETTI NF486, 2008 року випуску, тип легковий комбі-В, колір синій, реєстраційний номер [NUMBER] . 21.09.2016 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі продажу, згідно якого вона передала вказаний автомобіль у власність [PERSON] , вартість якого складала 20\~000,00 гривень. Відповідач, який пообіцяв в подальшому оформити автомобіль на [PERSON] , залишив сім`ю та забрав автомобіль. Як вказує позивач, такими своїми діями відповідач ввів її в оману щодо укладення договору, а відтак такий договір слід визнати недійсним. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, наведених у ньому. Просили суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями та оголошеннями в порядку\~ст.128 ЦПК України. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст.656 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено наступне. Відповідно до довіреності від 20.09.2016 року [PERSON] отримала право знімати, та ставити на обліку відповідних органах, продати за ціну та умовах на її розсуд автомобіль марки CHEVROLET, модель LACETTI NF486, 2008 року випуску, тип легковий комбі-В, колір синій, реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.6/. 21.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу №4641/2016/082174,\~згідно якого\~ [PERSON] \~продала [PERSON] ,\~за 20\~000,00\~гривень,\~автомобіль марки\~CHEVROLET,\~модель LACETTI\~NF486,\~2008\~року випуску,\~тип легковий\~комбі-В,\~колір синій,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] /а.с.4/. Позивач стверджує, що під час укладення даного договору вона була введена в оману збоку відповідача. Водночас, з пояснень наданих суду, вказала, що в момент укладення договору усвідомлювала усі реальні наслідки правочину та бажала їх настання. Волевиявлення [PERSON] під час укладення договору було вільним та відповідало її внутрішній волі. Статтею 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 215 ЦК України,\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6\~ст.203 цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 230 ЦК України\~передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Відповідно до п. 20\~постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,\~правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Як вбачається, з оспорюваного договору, такий відповідає вимогам ЦПК України ст.203 ЦПК України, оскільки його зміст\~не суперечить\~ЦК України та вчинений дієздатними особами. Договір укладений в належній письмовій формі і підписаний особисто сторонами, спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Крім цього, з пояснень самого позивача, її волевиявлення під час укладення договору було вільним та відповідало її внутрішній волі. Водночас, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач після підписання договору оспорювала його або намагалась розірвати відразу після його укладення. Оцінюючи надані суду докази, суд приходить до переконання, що такі не доводять обставин, на які позивач покликається у позовній заяві, щодо введення її в оману відповідачем, з метою укладення та підписання договору. Інших доказів на підтвердження обставин, вкладених у позовній заяві позивач суду не надала. При цьому, наведені вище докази та пояснення позивача свідчать, що волевиявлення [PERSON] щодо укладення нею даного правочину відповідало її внутрішній волі. За правилами ч.1\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). За таких\~обставин,\~оцінюючи надані\~суду докази\~в їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги та\~доводи [PERSON] \~не знайшли\~свого підтвердження\~в судовому\~засіданні,\~а договір\~купівлі-продажу\~транспортного засобу є дійсними. Разом з цим, слід відзначити той факт, що позивача не являється володільцем даного транспортного засобу, а лише діяла від імені [PERSON] .. При цьому, позивач не надала суду жодних доказів, що договір якимось чином порушує права реального власника. Таким чином, відсутні законні підстави для визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2016/082174, укладеного між нею та відповідачем 21.09.2016 року недійсним, а така вимога позивача є необґрунтованою. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed