Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що відповідно до пункту 1 наказу № 399 від 24.12.2013 року Про накладення дисциплінарного стягнення її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Згідно наказу № 15 від 20.01.2014 року позивачу не була нарахована премія у звязку з доганою відповідно наказу № 399 від 24.12.2013 року. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.08.2014 року скасовано п. 1 наказу № 399 від 24.12.2013 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у звязку з чим позивач просить стягнути на її користь невиплачену премію в розмірі 1417,50 грн. На підставі ст. 625 ЦК України у звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в сумі 179,24 грн. та 3% річних в сумі 24,93 грн. В позовній заяві позивач зазначила, що неправомірними діями відповідача порушені її трудові права, внаслідок чого вона зазнала моральних страждань, просить відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 40000,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Пояснила, що моральні страждання були заподіяні незаконним притягненням її до дисциплінарної відповідальності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що не заперечує проти позовних вимог в частині виплати премії, але зазначив, що позивач визначила розмір премії без урахування податків та обовязкових платежів, премія повинна бути нарахована в розмірі 1417,50 грн., а сума до виплати становить 1140,24 грн. Вказав, що інфляційні підлягають нарахуванню на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати». В задоволенні вимог про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України та про відшкодування моральної шкоди просив відмовити за безпідставністю. Письмові заперечення та довідка-розрахунок приєднані до матеріалів справи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працювала на посаді заступника директора з фінансово-економічних питань, начальника планово-економічного відділу КП Житомирводоканал. Відповідно до наказу № 399 від 24.12.2013 року Про накладення дисциплінарного стягнення [PERSON] оголошено догану за неналежний контроль за виконанням умов договору між КП Житомирводоканал та Харківським інститутом екологічних проблем, а саме - несвоєчасне перерахування авансу для проведення розробки нормативів гранично допустимих скидів для підприємства, що унеможливило своєчасне отримання дозволу на спецводокористування (а.с. 9). Згідно наказу № 15 від 20.01.2014 року за результатами роботи за грудень 2013 року заступнику директора з фінансово-економічних питань, начальнику планово-економічного відділу КП Житомирводоканал [PERSON] не була нарахована премія у розмірі 30% у звязку з доганою відповідно наказу № 399 від 24.12.2013 року (а.с. 7). Зі змісту рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.08.2014 року вбачається, що пункт 1 наказу № 399 від 24.12.2013 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» в частині притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани скасовано, рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили 27.08.2014 року. В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачу підлягає нарахуванню та виплаті премія, якої вона була позбавлена відповідно до наказу № 15 від 20.01.2014 року, оскільки наказ № 399 від 24.12.2013 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, який був підставою для позбавлення премії, скасовано згідно судового рішення, яке набрало законної. Вимога про стягнення з відповідача премії в конкретно визначеній сумі задоволенню не підлягає, оскільки сторонами суду не надано належних доказів, які б підтверджували, що проведено нарахування премії в розмірі 1417,50 грн., а на суд не покладено обовязок визначати суму, яка підлягає нарахуванню. Позовні вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних, які нараховані на суму грошового зобовязання на підставі ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України підлягає застосуванню, якщо між сторонами існують зобовязальні правовідносини. Предметом даного спору є захист порушених трудових прав позивача, а тому норми ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають. До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проте такі вимоги позивачем заявлені не були, а відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено в судовому засіданні позивач обґрунтовувала вимогу про відшкодування моральної шкоди тим, що її незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, що призвело до моральних страждань, приниження її честі та ділової репутації серед співробітників, внаслідок чого склалась напружена атмосфера в колективі і позивач вимушена була звільнитись та працевлаштовуватись на інше місце роботи. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок порушення трудових прав позивача їй завдано моральних страждань, вона вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для стягнення моральної шкоди. Враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд задовольняє позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди частково, стягує з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення трудових прав позивача, 300 грн.00 коп. Згідно приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved