Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з нього аліменти на утримання сина за минулий період а також, з урахуванням уточнених позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини доходу відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з урахуванням уточнень, та пояснили що, 21.06.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в Відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 226. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям останні два роки відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя. Шлюбно-сімейні відношення між ними припинені , сторони мешкають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Крім цього, позивачка зазначила, що дитина мешкає разом із нею , у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини доходів відповідача, так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини тривалий час не надає. Позивачка також зазначила, що просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти за минулий час - з 01.01.2013 року по 01.01.2016 року в розмірі 10987 грн., так як відповідач тривалий час не утримував дитину, але доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання від відповідача аліментів у неї немає. Відповідач у судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі ? частині його доходів визнав, а в частині стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час не визнав, та зазначив, що мешкав в період з 01.01.2013 року разом з позивачкою та дитиною та надавав їй допомогу на утримання дитини. Відповідач також зазначив, що дитина зареєстрована разом з ним, але фактично мешкає з позивачкою. Також відповідач пояснив, що він не є інвалідом, інших утриманців у нього немає. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.06.2008 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 226 .( а.с. 15) Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами, сім'я розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені, примирення між ними не можливе. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У зв*язку в вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача аліментів, на утримання неповнолітньої дитини з дня подачи позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно наданого суду свідоцтва про народження [NUMBER] від 12 листопада 2010 року сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5) При вирішенні питання щодо суми стягнення аліментів з Відповідача, суд враховує, що він не є інвалідом, інших утриманців немає. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача . Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час за період з 01.01.2013 року по 01.01.2016 року в розмірі 10987 грн., то суд вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв*язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивач не надала суду доказів стосовно того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв*язку з ухиленням останнього від їх сплати, та у судовому засіданні пояснила, що таких доказів в неї немає. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплат за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами , суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved