Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.2-4), який уточнювала (а.с.72-74) та остаточно просила встановити факт проживання однією сімєю її [PERSON] та [PERSON]; визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлої 29.01.2013 року; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 19.02.2013 року вона звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON]. 08.04.2013 року Нікопольським міськрайонним судом було винесено рішення по справі № 182/1626/13, яким встановлено факт її проживання однією сімєю з [PERSON], яка померла 29.01.2013 року. Прокурор Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області оскаржив зазначене рішення суду. Підставою для звернення з апеляційною скаргою стало те, що відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву і розяснює зацікавленим особам, що вони мають право подавати позов на загальних підставах. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасовано, її заяву про встановлення факту залишено без розгляду. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.08.2014 року їй було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Таким чином вона вимушена була звернутись до суду з даними вимогами в позовному провадженні. Вказала, що до квітня 2007 року вона проживала за адресою: [INFO]. У 2007 році у неї виникли такі сімейні обставини, що [PERSON] запропонувала їй проживати разом з нею. Свою пропозицію пояснила тим, що вона людина похилого віку, після смерті її чоловіка їй стало важко влаштовувати собі нормальне життя, самотньо та некомфортно проживати самій в квартирі. Вона погодилась на її пропозицію та приблизно в середині 2007 року переїхала до [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. З цього часу вони почали проживати однією сімєю. Під час спільного проживання у них були розподілені обовязки по веденню спільного господарства. Оскільки [PERSON] була людиною похилого віку, то основну частину роботи по домогосподарству, а також забезпеченню продуктами харчування займалася вона-позивач. Коли [PERSON] була прикута до ліжка, всім господарством та доглядом за нею займалась вона-позивач самостійно. Фактично між ними склалися стосунки матері та доньки, спільно проживаючи вони користувались порадами одна одної, підтримували одна одну. 29 січня 2013 року [PERSON] померла. Її похованням займалася вона-позивач, оскільки крім неї близьких родичів у [PERSON] не було. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS], що належала їй на підставі права власності (1/2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.12.2007 року та 1/2 - на підставі свідоцтва про право власності від 22.02.1996 року). Спадкоємців після її смерті немає. Під час життя померла мала намір залишити на її імя заповіт, але через тяжку хворобу не встигла цього зробити. Вважає, що оскільки з померлою [PERSON] вони фактично проживали однією сімєю більш ніж пять років, що підтверджується актом виданим ТОВ «Оселя-Нікополь», то вона є спадкоємцем четвертої черги за законом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на позивних вимогах наполягають (а.с.58,119). Представник відповідача надала до суду заяву (а.с.121,122) про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечує, просить винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства України. У судовому засіданні 18.04.2017 року представник відповідача свої заперечення проти позову обґрунтовувала тим, що в реєстрі речових прав станом на 18.04.2017 року не скасовано запис про право власності на спірну квартиру за позивачем на підставі рішення суду, яке скасоване. Посилалась на те, що за матеріалами справи не вбачається факт проживання однією сімєю, а тому слід послухати свідків. Суд, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вважає, що на підставі ст.ст. 1216,1217,1218,1220-1223,1258,1264,1268-1270,1296 ЦК України, ст.ст. 256-259 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. 08.04.2013 року Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області було винесено заочне рішення по справі № 182/1626/13-ц, провадження № 2-о/0182/66/2013, яким встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], яка померла 29.01.2013 року (а.с.5). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.05.2014 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.04.2013 року - скасовано, заяву [PERSON] - залишено без розгляду (а.с.6). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.08.2014 року позивачу було відмовлено у відкритті касаційного провадження (а.с.7-8). Позивач з 17.05.2002 року зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.29). [PERSON], виданого ТОВ «Оселя-Нікополь» у 2013 року, затвердженого головним інженером ТОВ «Оселя-Нікополь» [PERSON] (а.с.14), [PERSON], [INFO], з 2007 року проживала за адресою: [INFO] разом з [PERSON], вели з нею спільне господарство, мали взаємні права та обовязки. [PERSON] після смерті [PERSON] продовжує проживати та розпоряджатися вказаною квартирою. 29.01.2013 року [PERSON] померла (а.с.8а). Її похованням займалася позивач, що підтверджується договором замовленням на організацію та проведення поховання № 172 від 30.01.2013 року (а.с.9), додатками № 1 та № 2 до договору замовлення від 30.01.2013 року (а.с.10,11,12), рахунком - заказу № 331 від 29.01.2013 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] 29.01.2013 року, позивач залишилась проживати у спірній квартирі та розпоряджатися нею, що підтверджується [PERSON], виданим ТОВ «Оселя-Нікополь» (а.с.14). Опитана в судовому засіданні 18.04.2017 року свідок [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], суду пояснила, що позивача знає протягом тридцяти років, позивач є її невісткою. Чоловік [PERSON] її син. [PERSON] зі своїм чоловіком проживають окремо. [PERSON] вона знала добре, вони проживали в одному будинку десь 40 років, в одному підїзді. Позивач проживала на 1-му поверсі, а [PERSON] - на 4-му поверсі. Позивач жила з чоловіком, потім у них почалися непорозуміння, сварки, чоловік ревнував позивача, виганяв її. [PERSON] дружила з [PERSON] [PERSON] хворіла, [PERSON] їй допомагала. Коли [PERSON] в черговий раз посварилася з чоловіком, то [PERSON] забрала її до себе. [PERSON] стала проживати разом з [PERSON] в квартирі останньої, та живе в цій квартирі до теперішнього часу. Пояснила, що позивач проживала з [PERSON] з квітня 2007 року, у них були стосунки добрі, як у матері та дочки. Їй це відомо, так як вона-свідок приходила до них в гості і бачила все особисто. [PERSON] доглядала лише позивач, яка одна займалася похованням [PERSON] У [PERSON] була дочка та онука, проте вони померли, інших родичів немає. Опитана в судовому засіданні 18.04.2017 року свідок [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], суду пояснила, що позивача знає з 1986 року, відносини сусідські, вона-свідок проживає на 2-му поверсі, позивач жила з [PERSON] на 4-му поверсі. Пояснила, що раніше позивач жила на 1-му поверсі разом з чоловіком, потім вони почали сваритися, той зловживав спиртними напоями та виганяв позивача і [PERSON] запропонувала переїхати позивачу до неї. З весни 2007 року позивач переїхала до [PERSON], піклувалась про неї. Позивач займалася похованням [PERSON] У [PERSON] були чоловік, дочка та онука, проте вони померли, інших родичів немає. Після смерті [PERSON] позивач продовжує проживати у її квартирі. Їй відомо про ці обставини, так як вона була свідком цих подій. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла позивача до себе в сімю, вони мали взаємні права та обовязки, піклувалися та підтримували одна одну, вели спільне господарство, позивач доглядала за [PERSON] коли та хворіла, вони проживали однією сімєю в квартирі [ADDRESS] з квітня 2007 року по 29.01.2013 року (до дня смерті [PERSON]П.), а після смерті [PERSON] позивач займалася її похованням. Тому суд вважає за можливе вимоги позову в частині встановлення факту, що має юридичне значення, того, що позивач та [PERSON] проживали однією сімєю з квітня 2007 року та до дня смерті [PERSON] 29.01.2013 року, - задовольнити. Так як судом було встановлено факт проживання позивача однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON] з квітня 2007 року по 29.01.2013 року, що складає більше 5 років, суд вважає за можливе вимоги позову в частині визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 29.01.2013 року, - задовольнити, що відповідає положенням ст.1264 ЦК України. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]: 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1996 року (а.с.38), 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2007 року (а.с.38,39,50). Вказані обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 89532787 від 14.06.2017 року (а.с.108-115). 20.05.2008 року [PERSON] склала заповіт на імя [PERSON] (а.с.40на звороті,а.с.41), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.53). Проте 22.08.2012 року [PERSON] померла (а.с.41-на звороті). Інших спадкоємців не встановлено. 16.05.2013 року до приватного нотаріусу Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] надійшла заява [PERSON] (а.с.27), про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 29.01.2013 року. Приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 16.05.2013 року було заведено спадкову справу № 21-2013 до майна померлої 29.01.2013 року [PERSON] (а.с.24-51,52). 30.07.2013 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої 29.01.2013 року (а.с.49 на звороті). Викладене підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.52). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2016 року, справа № 182/287/16-ц, провадження № 2/0182/1504/2016 (а.с.97,98), свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 29.01.2013 року, видане приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 30.07.2013 року, реєстровий № 1228, на імя [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] - визнане недійсним; скасовано запис про право власності № 1906160, внесений 30.07.2013 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS]; зобовязано приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] виключити запис про право власності № 1906160, внесений ним 30.07.2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS]. З [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90638414 від 27.06.2017 року (а.с.120) вбачається, що 27.06.2017 року право власності щодо спірного обєкта нерухомого майна скасовано на підставі: Відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, серія та номер: б/н, виданий 27.06.2017 року, видавник: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON]; рішення суду, серія та номер: б/н, виданий 24.11.2016 року, видавник: Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області, набуло чинності 05.12.2016 року, справа № 182/287/16-ц, провадження № 2/0182/1504/2016. Враховуючи все вищевикладене, беручі до уваги обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] і в частині визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 29.01.2013 року. Позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved