Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернувся із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 8563,12 грн. і витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут». В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що [PERSON] мешкає в будинку 20 по вул. Комсомольській у с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно з п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV, споживач зобовязаний зокрема: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а згідно п.п. 17, 29 Постанови Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, а саме не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01 липня 2015 року постачання природного газу споживачам Дніпропетровської області здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Позивач постачав на вказану адресу природний газ. Жодної скарги щодо якості наданої послуги від боржника на адресу заявника не надходило, незважаючи на це боржник систематично не виконує свої зобовязання по оплаті за спожитий природний газ, чим порушує Правила та законодавство в сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідач обов`язок по оплаті послуг позивача не виконує, внаслідок чого, згідно з розрахунком ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», відповідач в період з 05 липня 2015 року по 12 жовтня 2015 року мав заборгованість перед позивачем в сумі 132 гривень 11 копійок. 22 вересня 2015 року за адресою споживача знято побутовий лічильник газу на повірку. 01 грудня 2015 року побутовий газовий лічильник визнано таким, що не підлягає ремонту. 02 грудня 2015 року побутовий газовий лічильник повернуто Споживачу. Згідно з розділом X Глави 8 п. 4 Кодексу газорозподільних систем - у разі якщо замість тимчасово вилученого лічильника газу неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців. В період з листопада 2015 року по квітень 2016 року боржник повинен був сплатити суму боргу в розмірі 8563,12 грн. У вказаний проміжок часу оплата послуг споживачем не проводилась. В результаті цього станом на 30 серпня 2016 року загальна сума заборгованості складає 8563 гривень 12 копійок. Неодноразові нагадування боржнику з боку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про необхідність погасити заборгованість за спожитий природний газ залишилися без реагування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вказала на факт надання послуг, не сплату наданих послуг відповідачем. Зазначила, що під час розрахунку спожитих послуг враховано кількість осіб, які споживають послугу, площу приміщення, користування відповідачем послуг в тому числі і для обігріву приміщення. Надала розрахунок наданих послуг. Пояснила, що внаслідок зміни постачальної компанії, переходу прав вимоги, наявність у відповідача переплати перед минулим постачальником сума переплати не врахована при наданні розрахунку. При здійсненні розрахунку позивач виходив з норм споживання газу відповідача з урахуванням особливостей місцевості та умов періоду надання. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що 22 вересня 2015 року співробітники позивача вилучили засіб обліку газу для проведення його перевірки. 30 листопада 2015 року співробітниками позивача їй надано повідомлення про необхідність заміни приладу обліку та повідомили про необхідність звернення до позивача для занесення в чергу на встановлення лічильника за рахунок позивача. В наступному, від посадової особи позивача вона довідалась про неможливість встановлення за рахунок позивача приладу обліку та про необхідність самостійного придбання засобу обліку. 25 лютого 2016 року, 09 березня 2016 року та 14 березня 2016 року вона телефонувала до позивача з питання встановлення приладу обліку, однак останній встановлений не був. Зазначила, що в будинку за місцем проживання відповідача зареєстровано п`ять осіб вона, донька, зять та два онука. В судовому засіданні також заперечувала проти розрахунку, наданого позивачем, вказуючи, що суми заборгованості є завищеними, не обґрунтованими, заборгованість розрахована не по нормі споживання газу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мешкає в будинку 20 по вул. Комсомольській у с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області та, як визнано сторонами є споживачем послуг з газопостачання. На ім`я відповідача позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Договору про надання послуг з газопостачання між позивачем та відповідачем не укладено. Також, як визнано сторонами у справі, в будинку 20 по вул. Комсомольській у с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області проживають п`ять осіб, опалення житлового приміщення здійснюється за допомогою засобу опалення АТЕМ 10, наявний газовий прилад для приготування їжі ПГ-4. Згідно п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон «Про житлово-комунальні послуги»), споживач зобовязаний зокрема: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а згідно п.п. 17, 29 Постанови КМУ № 2246 від 09 грудня 1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» (далі - Правила), Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, а саме не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Ст.68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено обов'язок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як визначено в Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01 липня 2015 року постачання природного газу споживачам Дніпропетровської області здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Матеріали справи свідчать, що до 22 вересня 2015 року розрахунок вартості послуг з газопостачання здійснювався виходячи з показників приладу обліку газу побутового газового лічильника РЛ G4-60 № 548684. 22 вересня 2015 року службовими особами Новомосковського управління з експлуатації газового господарства складено Акт № 1/2321 про зняття встановленого газового лічильника на повірку. 16 жовтня 2015 року ДП «Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» складено довідку про непридатність засобу вимірювальної техніки № 15-2/4894-166, у відповідності до якого встановлено неможливість подальшого використання приладу обліку внаслідок непридатності останнього до застосування. 04 листопада 2015 року складено акт повернення побутового газового лічильника після державної повірки. Як свідчить надана позивачем суду довідка про наявність заборгованості абонента, позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором та безперебійно надавав відповідачу послуги з газопостачання, натомість відповідач умови договору належним не виконує, має заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 8563,12 грн., з яких за жовтень 2015 року позивачу відповідачем нараховано заборгованість в розмірі 541,26 грн. з розрахунку облікової норми 150,35 м.куб; за листопад 2015 року 960,12 грн. з облікової норми 266,70 м.куб; за грудень 2015 року 959,76 грн. з облікової норми 266,60 м.куб; за січень 2016 року 916,24 грн. грн. з облікової норми 254,51 м.куб; за лютий 2016 року 2293,68 грн. з облікової норми 449,80 м.куб; за березень 2016 року 3215,54 грн. з облікової норми 447,35 м.куб; за квітень 2016 року 421,98 грн. з облікової норми 58,71 м.куб. При цьому, в лютому 2016 року нараховано збільшення заборгованості на суму 561,85 грн. також з означеного розрахунку вбачається, що в грудні 2015 року відповідачем сплачено суму в розмірі 720,00 грн., врахованих позивачем при розрахунку заборгованості. У відповідності до пункту 4 глави 8 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем, на період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор ГРМ встановлює лічильники газу з обмінного фонду (у разі якщо знятий лічильник газу належав Оператору ГРМ, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду Оператора ГРМ стає розрахунковим, що оформлюється відповідним актом, та в подальшому розрахунки зі споживачем здійснюються згідно з його показаннями). У разі якщо замість тимчасово вилученого лічильника газу неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців. У разі якщо лічильник газу, що встановлений у споживача та перебуває у власності Оператора ГРМ, визнано в установленому законодавством порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту (крім випадків, коли такі наслідки стали причиною несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ), демонтаж, транспортування та монтаж нового лічильника газу здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. При цьому Оператор ГРМ встановлює споживачеві новий лічильник газу протягом двох місяців з дня визнання його непридатним до експлуатації та ремонту. Якщо встановити лічильник газу протягом двох місяців з дня визнання його непридатним до експлуатації та ремонту неможливо, Оператор ГРМ здійснює розрахунок спожитого обєму природного газу відповідно до середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців. У разі якщо лічильник газу, що перебуває у власності споживача, визнано в установленому законодавством порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, розрахунок спожитого обєму природного газу здійснюється протягом двох місяців з дня письмового повідомлення Оператором ГРМ споживача про визнання лічильника газу непридатним до експлуатації та ремонту відповідно до середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців, а в подальшому відповідно до встановлених норм споживання та вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409) «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», під час нарахування плати за природний газ, використаний на індивідуальне опалення, приймається норма опалюваної площі 21 кв.метр на наймача або власника житла і кожного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю. Норми споживання газу у разі відсутності газових лічильників становлять: Плита газова у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача становить 4,5 куб.метрів людино-місяць. Індивідуальне опалення в будинках не вище двох поверхів - крім будинків, де встановлено опалювально-варильну піч (кухонне вогнище) (на 1 кв. метр опалюваної площі) 11,0 куб.метрів кв.метр на місяць в опалювальний період. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 03 березня 2015 року № 583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення з 01 квітня 2015 року у разі відсутності побутових лічильників газу нарахування вартості спожитого газу за надані послуги з газопостачання у разі використання природного газу для приготування їжі та / або підігріву води становить 7,188 грн. за 1 м.куб. газу. Постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 29 квітня 2015 внесені зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. З 06 травня 2015 року - дня офіційного опублікування набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 237, та норма змінена до 4,5 м3 на 1 людину в місяць. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року по справі № 826/16447/15 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237, з моменту її прийняття. Зазначена постанова Окружного адміністративного суду м. Києва, за результатами її апеляційного та касаційного оскарження Кабінетом Міністрів України була залишена без змін, зокрема ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 та відповідно ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 28 січня 2016 року. За ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів на підтвердження факту того, що позивачем невірно розраховано суму заборгованості, не враховано норми споживання природного газу, невірно застосовано положення законодавства при розрахунку обсягу спожитого газу, доказів сплати заборгованості суду не надано. При цьому, з наданих позивачем доказів вбачається, що 05 квітня 2016 року за адресою споживача було припинено газопостачання методом пломбування, що підтверджено Актом № [NUMBER]. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом. Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги з постачання природного газу в розмірі 8563,12 грн., суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved