Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернулась\~ до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 липня 2007 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ , актовий запис 291. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в сімї постійно виникали конфлікти, в сім'ї не має порозуміння, вони втратили любов та повагу один до одного, та вже 4 роки як припинили шлюбні стосунки. Шлюб існує лише формально. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2018 року провадження про справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.03.2018 року підготовчє провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач прохала позов задовольнити. Відповідач позов визнав, повністю погодився з доводами позивача, викладеними в позовній заяві, поновлення шлюбних стосунків вважає неможливим. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2007 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №291. Від шлюбу сторони мають\~ неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про\~ розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не створили міцної сімї, 4 роки як, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, та з цього часу проживають окремо. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином причини розірвання шлюбу обєктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved