Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що їй на праві приватної власності, належить будинок [ADDRESS] Окрім неї у будинку зареєстрована проживаючою її матір [PERSON] та відповідач [PERSON] Через місяць після реєстрації відповідач з'їхав з будинку, забрав свої речі і більше не проживав у будинку. Реєстрація відповідача у квартирі створює їй перешкоди у її користуванні, оскільки вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію, на яку має право, так як при обчисленні субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а відсутність відповідача позбавляє її можливості надати інформацію про доходи, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] позов підтримав просив його задовольнити та пояснив, що відповідач [PERSON] доводиться братом позивачки. Відповідач більше року не проживає за місцем своєї реєстрації. На даний час невідомо де він перебуває. Кілька разів позивачка зустрічала його на вулицях міста, просила врегулювати спір мирним шляхом, але на даний час спір не вирішено. Третя особа [PERSON] також позов підтримала та пояснила суду, що її син [PERSON] знаходився в місцях позбавлення волі, після того як він повернувся, йому необхідно було зареєструвати своє місце проживання, тоді її донька [PERSON] зареєструвала його у своєму будинку, але через місяць він знайшов собі співмешканку і пішов жити до неї. Де він перебуває зараз їй невідомо. Його особистих речей у будинку немає. Відповідач [PERSON], який викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України у судове засідання не з'явився, відзиву щодо позову не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 24.04.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори та згідно із витягом з реєстру права власності на нерухоме майно, [PERSON] є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] /а.с.5,6/ Як вбачається з домової книги та довідки про склад сім'ї, виданої головою квартального комітету №2 у будинку, окрім позивачки [PERSON], зареєстровані проживаючими [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/ Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по сусідству із позивачкою, у будинку [ADDRESS] проживає у своєму будинку із народження. Останній раз бачила відповідача п'ять років тому, який приходив навідати свою матір. Їй відомо, що його особистих речей у будинку немає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає у [ADDRESS] з 1995 року та іноді приходить в гості до позивачки та їй відомо, що відповідач у її будинку не проживає близько п'яти років та не з'являється за місцем свого проживання. Їй відомо, що він проживає за іншою адресою, бачила його одного разу у м. Жовті Води. Особистих речей його вона у будинку позивачки не бачила. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз'яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]посилається на те, що відповідач в спірній кімнаті не мешкає, а вона, в свою чергу, змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлена можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач, не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявив наміру проживати у будинку вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню і [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Також, на користь позивачки з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved