Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розподіл спільного майна подружжя, посилаючись на те, що починаючи з 1992 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу сторонами було набуто таке майно: автомобіль Мерседес-Бенц 410Д, вантажний фургон, д.н.з. [NUMBER], колір білий, право власності на який відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 540852 зареєстроване на імя відповідача [PERSON] (приблизна вартість автомобіля становить 69 498 грн.); причіп ПР-легковий-В, д.н.з. [NUMBER], колір сірий, право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 574539 зареєстроване на імя відповідача [PERSON] (приблизна вартість причіпа становить 21\~384 грн.); та грошові кошти (спільні заощадження) в сумі 106\~920 грн., що еквівалентно 4\~000 доларів США. Загальна вартість спільного майна подружжя становить 197\~802 грн. Добровільно розділити майно не має можливості, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Крім того, третя особа з самостійними вимогами [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, посилаючись на те, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року задоволено її позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Стягнуто з [PERSON] на її користь борг за договором позики від 04 липня 2011 року в сумі 203\~400 грн., проценти за позикою в сумі 146\~968 грн. 70 коп., а також 3% річних від простроченої суми за останніх 5 років в сумі 30\~510 грн., а всього 380\~878 грн. 70 коп. Під час розгляду справи в суді ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року було накладено арешт на транспортні засоби, належні [PERSON] 07 березня 2017 року Регіональним сервісним центром УМВС в Черкаській області накладено арешт на транспортні засоби, що належать [PERSON], а саме: причіп легковий 2014 року випуску, марка ПГМФ, модель 8304-02 та автомобіль марки Мерседес-Бенц (фургон), 1994 року випуску, модель 410Д. 30 травня 2017 року в порядку виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року, державним виконавцем було оголошено в розшук вказані транспортні засоби, а 01 червня 2017 року автомобіль Мерседес-Бенц (фургон), 1994 року випуску, модель 410Д був затриманий, описаний та переданий на відповідальне зберігання. Предметом поділу спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] є лише автомобіль Мерседес-Бенц 410Д, вантажний фургон, д.н.з. [NUMBER] та причіп ПР-легковий-В, д.н.з. [NUMBER], по яких здійснюється стягнення державною виконавчою службою. Натомість в позовній заяві [PERSON] замовчаний той факт, що спільним майном подружжя є також автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. [NUMBER] (приблизна вартість 156\~180 грн.) та автомобіль [NUMBER] (приблизна вартість 52\~060 грн.), які придбані за час шлюбу і зареєстровані на [PERSON] Вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому вирішується доля лише частини спільного майна, яке оформлене лише на [PERSON], спрямований на те, щоб унеможливити виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року про стягнення з [PERSON] боргу, що є порушенням її прав як стягувача. Тому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. [NUMBER] та автомобіль [NUMBER], здійснивши їх реальний розподіл. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила та просила при розподілі спільного майна подружжя відійти від засад рівності часток, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, визнавши за нею право власності на 2/3 частини спільного майна подружжя, а саме визнати за нею право власності на автомобіль Мерседес-Бенц 410Д вантажний фургон, д.н.з. [NUMBER], колір білий, 1994 року випуску та причіп ПР-легковий-В, д.н.з. [NUMBER], колір сірий, 2014 року випуску. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/3 частину спільного майна подружжя, а саме визнати право власності на грошові кошти в загальній сумі 65\~934 грн., стягнувши з [PERSON] на її користь в рахунок 2+3 частин спільного майна подружжя 40\~986 грн. А також просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. Позовні вимоги третьої особи [PERSON] не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. Відповідач та його представник позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення, позовні вимоги третьої особи [PERSON] не визнали та просили в його задоволенні відмовити. Третя особа [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечували, свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 03 жовтня 1992 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу сторонами було набуто таке майно: автомобіль Мерседес-Бенц 410Д, вантажний фургон, д.н.з. [NUMBER], колір білий, право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 540852 зареєстроване на імя відповідача [PERSON] (приблизна вартість автомобіля становить 69 498 грн.); причіп ПР-легковий-В, д.н.з. [NUMBER], колір сірий, право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 574539 зареєстроване на імя відповідача [PERSON] (приблизна вартість причіпа становить 21\~384 грн.); та грошові кошти (спільні заощадження) в сумі 106\~920 грн., що еквівалентно 4\~000 доларів США. Загальна вартість спільного майна подружжя становить 197\~802 грн. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 Цивільного кодексу України,\~ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. п. 23, 24\~Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. за № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст.\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4\~ст. 65 СК). За таких обставин, для поділу спільного майна необхідно встановити його обсяг станом на дату розірвання шлюбу. Отже, сторонами визначено перелік майна та речей, що входять до складу спільного майна подружжя та який вони просять розділити. В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, позовні вимоги задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 04 липня 2011 року у розмірі 380\~878 грн. 70 коп., з яких 203\~400 грн. борг по тілу позики, 146\~968 грн. 70 коп. проценти за позикою, 30\~510 грн. -3% річних. В порядку виконання вказаного рішення, державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], а саме транспортні засоби, про що винесено постанову про арешт майна боржника від 07 березня 2017 року. Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру УМВС в Черкаській області № 1419 від 07 березня 2017 року накладено арешт на транспортні засоби, що належать [PERSON], а саме: причіп легковий 2014 року випуску, марка ПГМФ, модель 8304-02 та автомобіль марки Мерседес-Бенц (фургон), 1994 року випуску, модель 410Д. Постановою державного виконавця від 30 травня 2017 року оголошено в розшук вказані транспортні засоби, а 01 червня 2017 року автомобіль Мерседес-Бенц (фургон), 1994 року випуску, модель 410Д був затриманий, описаний та переданий на відповідальне зберігання. У своєму позові [PERSON] вказує на той факт, що сторонами замовчаний той факт, що спільний майном подружжя є також автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. [NUMBER] та автомобіль [NUMBER]. Дійсно, судом встановлено, що за [PERSON] були зареєстровані автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. [NUMBER] та автомобіль [NUMBER], що підтверджується відповідними реєстраційними картками транспортних засобів. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], зазначені автомобілі, дійсно, були зареєстровані на її імя, але придбавалися на ведення підприємницької діяльності (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] від 12 січня 2008 року; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно [PERSON] від 14 квітня 2017 року) не за рахунок спільних коштів подружжя, а за рахунок коштів від ведення підприємницької діяльності за спільні кошти з третіми особами саме для використання в роботі, та вони не є спільною власністю подружжя, у звязку з чим і не були заявлені до розподілу як спільне майно подружжя. Даний факт підтвердив також і відповідач в судовому засіданні. Посилання третьої особи на ту обставину, що заборгованість [PERSON] перед нею відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року в сумі 380\~878 грн. 70 коп. виникла з договору позики грошових коштів, які були використані в інтересах сімї, в тому числі і на придбання спірних автомобілів, право власності які були оформлені на [PERSON], не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не було надано суду доказів того, що позичені кошти були витрачені саме на придбання автомобілів, а не на інші потреби відповідача. Таким чином, автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. [NUMBER] та автомобіль [NUMBER], суд не може визнати спільною власністю подружжя, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] вважає такими, що не підлягають до задоволення. Ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні, повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Позивач [PERSON] просить при розподілі спільного майна подружжя відійти від засад рівності часток, оскільки разом з нею проживає спільний син сторін та знаходиться на її утриманні. Згідно пояснень відповідача [PERSON] про визнання позову, останній позов визнав, позовні вимоги, заявлені позивачкою підтримав у повному обсязі, просив суд провести поділ спільного майна подружжя у відповідності до заявлених вимог. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя у відповідності до заявлених вимог, належить задовольнити. Крім того, суд виходив з положень частини 4 статті 174 ЦПК, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а саме до визнання за [PERSON] права власності на 2/3 частини спільного майна подружжя, а саме: права власності на автомобіль Мерседес-Бенц 410Д вантажний фургон, д.н.з. [NUMBER], колір білий, 1994 року випуску та причіп ПР-легковий-В, д.н.з. [NUMBER], колір сірий, 2014 року випуску; визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину спільного майна подружжя, визнавши за ним право власності на грошові кошти в загальній сумі 65\~934 грн. та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 40\~986 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становить 1\~978 грн. 02 коп., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. В задоволенні позову [PERSON] суд вважає відмовити за необгрунтованістю.

Outcome: approved