Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, посилаючись на наступне. З 18 червня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. 13 вересня 2005 року вони розлучилися. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. З вересня 2019 року [PERSON] навчається на Історичному факультеті Маріупольського державного університету за освітнім ступенем бакалавра заочної форми навчання, фінансування за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб, за спеціальністю «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальну допомогу не надає,\~тому позивачка просить суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки на користь позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення донькою 23 років, та витребувати з Мар`їнської ОДПІ індивідуальний податковий номер [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заперечень проти заочного розгляду справи не подала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 240 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 червня 2002 року, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 листопада 2013 року, виданого Виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, 08 листопада 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 123 (а.с. 8). Згідно довідки від 07.05.2020 року за № 20.70, [PERSON] навчається на 1 курсі 2019/2020 навчального року у Маріупольському державному університеті за освітнім ступенем бакалавра заочної форми навчання, Історичний факультет, спеціальність 291 Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії, фінансування за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб. Строк закінчення закладу освіти 30.06.2023 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до правової доктрини, позивач визначається як особа, на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, інтересів чи свобод якої відкрито позовне провадження у цивільній справі. Така особа може заявити про необхідність захисту особисто або, у встановлених законом випадках, справа може бути порушена в її інтересах за заявою представника або осіб, яким за законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Важливою ознакою позивача як сторони цивільного процесу є цивільна процесуальна дієздатність. Зі змісту ч. 1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Ст.199 СК України\~передбачає, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст.18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. З копії паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 09.10.2017 року органом 1474, [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 9), отже, є повнолітньою, має цивільну процесуальну\~дієздатність та може особисто звертатися до суду з позовом про захист своїх прав. Оскільки саме її права було порушено та саме їй належить право вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. [PERSON] має право звернутися до суду в інтересах повнолітньої доньки [PERSON] , але в такому випадку права представника [PERSON] мають бути підтверджені згідно вимог ст. 62 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання слід відмовити у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що, оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то відповідно до положень ст.141\~ЦПК України, не підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем при зверненні із цим позовом до суду. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed