Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувсяь до суду з позовом до Киселицької сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа відділ Держземагентства у Путильському районі Чернівецької області про визнання факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним рішення про передачу у власність земельної ділянки, визнання недійсним Державних актів на право приватної власності на землю, про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилався на те, що [INFO] року помер його дід [PERSON]. Після його смерті в [ADDRESS] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з верандою позначеного по інвентарному плану забудови літерою «А», загальною площею 63,30м.кв. а також земельна ділянка загальною площею 0,6000га., з яких 0,2500га., - для будівництва та об слуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,3500га., - для веде ння особистого селянського господарства. Згідно фактичних даних та відповідно до Довідки Киселицької сільської ради №426 від 10 лютого 2014 року спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого [PERSON], у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України, є його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На момент смерті [PERSON] разом із ним ніхто з вказаних спадкоємці не був зареєстрований та разом із ним не проживав. Також в числі цих спадкоємців та інших осіб, немає таких, які б у відповідності до вимог ст.1241 чинного ЦК України мали обов'язкову частку у вказаній вище спадщині. Позивач в позові зазначає, що з 2001 року і до дня смерті діда ([INFO] року), тобто більше 6-ти років підряд, він постійно з ним проживав однією сім'єю та продовжую проживати в спадковому будинку по даний час. Для будівництва вище вказаного житлового будинку його дідові, а в даний час спадкодав цеві [PERSON] виконавчий комітет Путильської районної ради народних депутатів видав Рішення №107/7 від 12 липня 1989 року, яким дозволив будівництво цього житлового будинку та виділив йому для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] 0,08 га земельної ділянки. На підставі цього рішення [PERSON] виготовив будівельний паспорт на будівництво житлового будинку з планом забудови наданої земельної ділянки, Актом розбивки осей будівель в натурі. Окрім того пізніше, а саме 20-го лютого 2002 року виконавчий комітет Киселицької сільської ради Путильського району своїм Рішенням №12/2 вирішив передати безоплатно в приватну власність громадянину [PERSON] земельну ділянку в розмірі 0,60 га., яка розташована в [ADDRESS] біля власного житлового будинку. З них 0,25га. для обслуговування житлового будинку та 0,35 га. для ведення особистого підсобного господарства. З Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №017361 від 29 грудня 2002 року, та наявного в ньому плану зовнішніх меж земельної ділянки і Плану приватизованої земельної ділянки [PERSON] від 29.12.2002 року., вбачається, що гр. [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,52 га. в межах згідно з планом на підставі Рішення У сесії ХХІУ сесії Киселицької сільскої ради від 29 грудня 2002 року №36/24-12. Зазначено також, що землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Вказане в зазначеному Державному акті на землю Рішення У сесії ХХІУ сесії Киселицької сільської ради від 29 грудня 2002 року №36/24-12 не існує взагалі, а також воно не є і не могло бути в т.ч. дійсним, оскільки є чинними, не зміненими і не скасованими Рішення №107/7 від 12 липня 1989 року, яким було дозволено гр. [PERSON] будівництво житлового будинку та виділено йому для цієї цілі в [ADDRESS] 0,08 га земельної ділянки, а також Рішення виконавчого комітету Киселицької сільської ради Путильського району за №12/2, яким було вирішено передати безоплатно в приватну власність громадянину [PERSON] земельну ділянку в розмірі 0,60 ra., яка розташована в [ADDRESS] біля власного житлового будинку. З них 0,25га. для обслуговування житлового будинку та 0,35 га. для ведення особистого підсобного господарства. Також, як вказане в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №017361 від 29 грудня 2002 року Рішення У сесії ХХІУ сесії Киселицької сільскої ради від 29 грудня 2002 року №36/24-12, так і сам зазначений акт є підробленими, а тому недійсними, оскільки виготовлені та видані ці обидва документи в один і той самий день, місяць і рік 29 грудня 2002 року, що є неможливим і незаконним. Зважаючи на відсутність та/або недійсність Рішення У сесії ХХІУ скликання Киселицької сільської ради від 29 грудня 2002 року за №36/24-12, а також в зв'язку з цим недійсність виданого на його підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №017361 від 29 грудня 2002 року на ім'я [PERSON], недійсним є і Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 серпня 2007 року, яке видано Путильською державною нотаріальною конторою 22.08.2007 року за реєстровим номером 932 на ім'я [PERSON] на спадкове майно. З врахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №017361 від 29 грудня 2002 року, виданого на ім'я [PERSON] на підставі Рішення У сесії ХХІУ сесії Киселицької сільскої ради від 29 грудня 2002 року №36/24-12, на земельну ділянку площею 0,52га., як такий, що не відповідає вказаному рішенню. Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 серпня 2007 року, виданого Путильською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 932, на ім'я спадкоємця [PERSON] на земельну ділянку площею 0,52га., розташованої на території Киселицької сільської ради Путильського району Чернівецької області, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №017361 виданого Киселицькою сільскою радою Путильського району Чернівецької області 29 грудня 2002 року на підставі Рішення У сесії ХХІУ скликання Киселицької сільської ради від 29 грудня 2002 року за №36/24-12 Визнати факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Визнати за громадянином [PERSON], як спадкоємцем за законом четвертої черги, право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яким є: житловий будинок під номером [ADDRESS] та право на спадкування земельної ділянки загальною площею 0,6000га., з яких 0,2500га., - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,3500га., - для ведення особистого селянського господарства, що належали померлому [INFO] року [PERSON] на підставі Рішенням Киселицької сільської ради №12/2 від 20-го лютого 2002 року, Довідки сільської ради №425 від 10.02.2014 року та довідки Відділу Держземагенства у Путильському районі №93 від 10-го лютого 2014 року. Визнати недійсним Державний акт на землю серії ЯД №099070 від 03.07.2008 року виданий на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтвердила факти викладенні в позовній заяві. Представник Киселицької сільської ради в судовому засіданні пояснив суду, що він довідку, що видана 10.02.2014 року за №426 не підписував, а також дана довідка не зареєстрована в журналі. Вирішення спору залишив на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог та надали пояснення аналогічні письмовим пояснення на позов. Представники третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча судом своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимог про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років. Судом встановлено, що [INFO] року помер дід позивача [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 21 лютого 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №3 /а.с.50/. За життя [PERSON] склав 26.03.2002 року заповіт у якому заповів своєму синові [PERSON] все своє майно /а.с.30/. Також в подальшому [PERSON] 07.11.2003 року склав заповіт в якому заповів земельну ділянку в розмірі 0,52га. [PERSON] /а.с.40/. На підставі даного заповіту [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом /а.с.48/. Суд відмовляючи в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років виходить з наступного. Відповідно до довідки, що видана виконавчим комітетом Киселицької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області за №1015 від 15.04.2014р., позивач [PERSON] станом на 19 лютого 2007р. (на час відкриття спадщини) був зареєстрований і проживав як член сім'ї з своїми батьками: [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS], також даний факт підтверджується довідкою за №1144 від 23.04.2004р. /а.с.91,95/. Згідно ч.2 ст.3 СК України, - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України в від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки., аналогічна вимога міститься і в п. 5.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/04/-13 Аналізуючи вищевказані правові норми, суд приходить до висновку, що, для підтвердження проживання однією сім'єю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], який народився [INFO] року на час відкриття спадщини, було 13 років. Вказана обставина свідчить, що місце проживання позивача впродовж 2001- 2007 років було там де проживали його батьки: батько [PERSON], мати [PERSON], а саме: [ADDRESS]. Даний висновок суду ґрунтується на імперативних нормах, ст.29 ЦК України ( місце проживання фізичної особи), з ч.4 ст.29 ЦК України вбачається, що місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає, а відповідно до ч.3 даної статті - місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років також є місце проживання її батьків, або одного з них, або опікуна. З дослідженої в судовому засіданні довідки, що видана управлінням праці та соціального захисту населення Путильської районної державної адміністрації Чернівецької області від 25.04.2014 р № 429 вбачається, що мати позивача [PERSON] станом на 01.01.2004 р. зверталась до управління за державною соціальною допомогою як малозабезпечена сім'я до складу якої входив і позивач [PERSON] і отримувала вказану допомогу, тому що з наданих нею довідок про склад сім'ї позивач був зазначений як член її сім'ї, що в даному випадку узгоджується з положеннями п.6 постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 р. «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям» /а.с.94/. Згідно повідомлення Путильського районного сектора управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 16.04.2014р. за №73.20/341, [PERSON] [INFO] документований паспорт громадянина України 11.12.2009 року, місце проживання зареєстровано за адресою [ADDRESS] /а.с.93/. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] достовірно не підтвердили, що позивач будучи неповнолітнім проживав однією сім'єю та вів спільне господарство з [PERSON]. Суд не приймає до уваги як допустимий доказ довідку, що видана виконавчим комітетом Киселицької сільської ради, Путильського району, Чернівецької області за №426 від 10.02.2014р., згідно якої на момент смерті [PERSON] постійно проживав без реєстрації з 2001 року (більше шести років) і вів спільне господарство внук померлого [PERSON], оскільки згідно показів представника відповідача голови Киселицької сільської ради, останній дану довідку не підписував, також як видно з журналу вихідної документації, за №426 від 10.02.2014 року зареєстрована інша довідка, що видана [PERSON] /а.с.150/. Із зазначеного суд пришов до висновку, що позивач [PERSON] проживав у іншому місці, а діда [PERSON] відвідував лише з метою допомоги, що не дає підстав вважати позивача таким, що проживав однією сім'єю із спадкодавцем. Заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed