Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 06.08.2014 року зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу не мають неповнолітніх дітей, але відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.\~ Зазначає, відповідач зловживає спиртними напоями, що підсилило розлад сімейних стосунків. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя, постійно нехтує сімейними цінностями, що призводить до сварок, що спричиняє їй душевні страждання. Неодноразові спроби щодо примирення між ними, не принесли результату. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини вже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Фактично шлюбні відносини між ними припинено з січня 2017 року. З цього часу вони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна відсутній. Примирення вважає не можливим. Сторони на розгляд справи не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, примирення вважає неможливим; відповідач також подав заяву, де просить суд розглянути справу без його участі, не заперечує щодо розірвання шлюбу, примирення також вважає неможливим. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Згідно позовної заяви, сторони від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Подати до органу ДРАЦС спільну заяву про розірвання шлюбу у порядку, встановленому ст. 106 СК України, позивач не має можливості, так як відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, а тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Сторони спільне проживання припинили з січня 2017 року, в звязку з тим, що кожен з них по-різному дивиться на головні критерії шлюбу та сімї. Спільного господарства не ведуть та майновий спір відсутній. Позивач та відповідач просять заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, тривалий час проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст..88 ЦПК України оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то понесені позивачкою судові витрати по сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved