Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати рішення комісії по трудових спорах Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 30» Кам`янської міської ради від 17 листопада 2020 року таким, що суперечить чинному законодавству, та скасувати його та визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 30» Кам`янської міської ради від 20.10.2020 року № 105_к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що наказом директора КП «Середня загальноосвітня школа № 30 від 20.10.2020 року № 105-к/тр, її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення педагогічної етики, неповагу гідності, прав, свобод і законних інтересів учасників освітнього процесу, допущення фізичного та психологічного насильства над учнем 1-А класу [PERSON] . Накладення дисциплінарного стягнення вважає необґрунтованим і незаконним, тому 12.11.2020 року вона звернулася в комісію по трудовим спорам середньої загальноосвітньої школи № 30 м. Кам`янського з заявою про скасування незаконного наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Рішенням комісії по трудовим спорам від 17.11.2020 року їй було відмовлено в задоволені заяви про скасування наказу від 20.10.2020 року № 105 - К/ТР. І наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 20.10.2020 року № 105-к/тр, і рішення комісії по трудовим спорам від 17.11.2020 року вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав. 01.10.2020 року, вона перевіряла освітній процес в групі продовженого дня. Виконуючи обов`язки чергового адміністратора, вона в 1-А класі виявила присутність 4-х батьків, які збирали речі дітей в порушення вимог Міністерства освіти і науки України (лист Міністерства освіти і науки України від 05.08.2020 року за № 1/9-420), рішення загальних зборів про режим роботи школи та групи продовженого дня, постанови Головного санітарного лікаря України від 22.08.2020 № 50. Батьки даного класу неодноразово були попереджені про заборону відвідувати класні кімнати в період карантинних обмежень. Зайшовши до класу, вона зафіксувала це порушення на мобільний телефон. У відповідь на це від матері учня 1-А класу [PERSON] почула погрози та образи в свою адресу та вимогу видалити фото з телефону. Вона ніяких погроз, образливих висловів на адресу ані учня [PERSON] , ані його матері [PERSON] не висказувала, тільки попередила, що викличе поліцію. Після попередження [PERSON] схватила сина [PERSON] та поспішно пішла до виходу зі школи. Вона попросила її затриматися, а [PERSON] почала штовхати сина в двері та намагалася вийти, застосовуючи силу до сина. З її боку ніяких образ, лайки на адресу матері учня не було, ніякої фізичної сили до них вона не застосовувала. На вулиці мати учня продовжувала викрикувати погрози в її адресу, за що [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (Дрібне хуліганство). Притягуючи її до дисциплінарної відповідальності адміністрація школи не розібралася в конфлікті, не встановила в чому саме нею була порушена педагогічна етика, які її дії свідчать про неповагу гідності, яким чином нею були порушені права, свободи і законні інтереси учасників освітнього процесу та допустила фізичне та психологічне насильство над учнем 1А класу [PERSON] . Відповідачем були порушені вимоги ст. 149 КЗпП України, оскільки у неї пояснень адміністрація школи не вимагала. Тому наказ директора КЗ «СЗШ № 30» КМР від 20.10.2020 року за № 105-к/тр про притягнення її до дисциплінарної відповідальності вважає незаконним. 12.11.2020 року звернулася до комісії по трудових спорах, яка формально підійшла до розгляду її звернення, повідомивши мене, що «На виконання наказу Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради від 13.10.2020 року № 207аг «Про результати перевірки фактів, викладених у скарзі [PERSON] та рішення комісії по трудових спорах Вам було винесено догану відповідно до статей 147-149 Кодексу Законів Про працю України. Фактів упередженості не виявлено». Вважає, що комісія по трудовим спорам також була упереджена, тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 14.12.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 11.01.2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якій позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначив, що 01.10.2020 року близько 16-00 години в приміщенні школи № 30 між [PERSON] , її співмешканцем [PERSON] та матір`ю учня 1-А класу [PERSON] відбувся конфлікт, в ході чого неповнолітньому [PERSON] були нанесені тілесні ушкодження та психологічна травма. У зв`язку із цим, [PERSON] звернулася з відповідною скаргою до директора КЗ «СЗШ № 30» Кардашової І.В. та до Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради. На виконання наказу департаменту з гуманітарних питань міської ради від 06.10.2020 року № 203аг 08.10.2020 року комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було здійснено перевірку фактів, викладених у зверненні [PERSON] щодо протиправних дій заступника директора з навчально-виховної роботи КЗ СЗШ № 30 [PERSON] В.М. За результатами перевірки складено довідку та було встановлено, що у процесі здійснення освітньої діяльності у закладі освіти було допущено порушення: абзаців 8, 9, 10 частини 1 ст. 53 ЗУ «Про освіту»; частини 1 ст. 21 ЗУ «Про повну загальну освіту»; абзацу 22 частини 4 ст. 38 ЗУ «Про повну загальну середню освіту»; абзаців 6, 7, 12 частини 2 ст. 54 ЗУ «Про освіту» пункту 6 Протиепідемічних заходів у закладах освіти на період карантину у зв`язку із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), затвердженої постановою Головного санітарного лікаря України від 22.08.2021 року № 50; пункту 8 Постанови; п. 3 Постанови. Враховуючи вказані порушення Департаментом з гуманітарних питань Кам`янської міської ради наказом від 13.10.2020 р. № 207аг, директору КЗ Середня загальноосвітня середня школа № 30 Кардашовій І.В. було наказано вказати на необхідність безумовного виконання законів та розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за порушення педагогічної етики, неповагу гідності, прав, свобод і законних інтересів учасників освітнього процесу, допущення Фізичного та психологічного насильства над учнем 1-А класу [PERSON] . Також 06.10.2020 року на засіданні комісії з розгляду звернення батьків було розглянуто звернення [PERSON] , матері учня 1-А класу [PERSON] про недотримання професійної етики заступником директора з навчально-виховної роботи КЗ СЗШ № 30 [PERSON] стосовно матері та дитини та нанесення тілесних ушкоджень неповнолітньому [PERSON] співмешканцем [PERSON] , про що свідчить довідка, видана «Поліклінікою сімейної медицини-2» від 03.10.2020 р. Ознайомившись з пояснювальними записками на ім`я директора осіб, що стали свідками конфліктної ситуації 01.10.2020 р. близько 16-00 год. у приміщенні школи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, комісія прийшла до висновку, що [PERSON] були допущені порушення нормативно-правових документів «Про освіту» щодо дотримання педагогічної етики, поваги гідності, прав, свободи учасників освітнього процесу, захисту здобувачів освіти від будь-яких форм фізичного та психологічного насильства, приниження честі та гідності, «Про загальну середню освіту» щодо безпечного освітнього середовища в закладі. У зв`язку із отриманням учнем 1-А класу [PERSON] фізичної та психологічної травми в закладі освіти від заступника директора [PERSON] комісія вирішила рекомендувати директору закладу [PERSON] притягнути до адміністративної відповідальності заступника директора з навчально-виховного процесу школи І ступеня [PERSON] за допущення фізичного та психологічного насильства над учнем 1-А класу [PERSON] та недотримання педагогічної етики стосовно учасників освітнього процесу. На виконання наказу департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради від 13.10.2020 р. № 207аг, наказом директора СЗШ № 30 [PERSON] № 105-к/тр від 20.10.2020 р. заступнику директора з навчально-виховного процесу [PERSON] за порушення педагогічної етики, неповагу гідності, прав, свобод і законних інтересів учасників освітнього процесу, допущення фізичного та психологічного насильства над учнем 1-А класу [PERSON] було оголошено догану. Окрім вищевикладених фактів, рішень вищестоящих органів, неправомірні дії [PERSON] підтверджуються поясненнями свідків зазначеної подій, які були надані директору школи [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідач порушив вимоги ст. 149 КЗпП України, але такі твердження позивачки є безпідставними, оскільки вона власноруч на ім`я директора школи [PERSON] 01.10.2020 р. надала письмові пояснення щодо конфлікту. При зверненні до комісії по трудовим спорам фактів упередженості з боку відповідача при винесенні догани виявлено не було. Крім того, позивач вказує, що у конфлікті була винна [PERSON] за що вона була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, але судом було прийнято рішення про закриття провадження у справі за відсутності складу правопорушення. Крім того, вказує, що позивач неодноразово допускала порушення педагогічної етики, постійно конфліктує з учнями школи та їх батьками, проявляє неповагу гідності, прав, свобод і законних інтересів учасників освітнього процесу. Про це свідчать чисельні скарги батьків учнів СЗШ № 30 на [PERSON] , які надходили протягом останніх років на адресу директора школи. Директор школи [PERSON] неодноразово в усній формі попереджала [PERSON] про недопущення таких порушень. 12.02.2021 року позивач подала відповідь на відзив, у якій просила суд задовольнити її позов. На обґрунтування відзиву посилалась на обставини викладені у позовній заяві та вказала, що пояснень щодо інциденту вона не надавала, нею була написана лише доповідна записка на ім`я директора. Також вказує, що вона намагалась самостійно вияснити чи дійсно [PERSON] зверталась у травмпункт, але їй відмовили у наданні цієї інформації. Також вказує, що до невролога [PERSON] звернулась 03.10.2020 року, тобто через двоє суток після інциденту. У судовому засіданні позивач надала пояснення, що вона 01.10.2020 року виконувала обов`язки адміністратора. Вона неодноразово заходила в групу продовженого дня до 1-А та 1-Г класу і фіксувала порушення батьками заборони заходити в класні кімнати без особливих причин (наказ директора № 43 від 26.08.2020 року, Постанова Міністерства освіти і науки України № 392 від 20.05.2020 року, наказ головного санітарного лікаря № 50 від 22.08.2020 року). З цього приводу вона неодноразово зверталась саме до цих батьків, пояснювала, але вони продовжували заходити у класну кімнату, грубили їй і казали, що «Ви будете збирати речі моєї дитини?». Крім цього, вона в усній формі двічі зверталась до директора з цього питання і до класного керівника, на що він відповів, що його не слухають. 01.10.2020 року вона зайшла до класної кімнати групи подовженого дня, де знаходилось 4 батьків, бібліотекар проводила заняття. Вона сфотографувала на мобільний телефон батьків і пояснила, що покаже це фото директору і потім видалить на що мати [PERSON] підійшла до неї , стала вимагати телефон (виривала з рук), хватала її за руки і вимагала, щоб вона видалила фото. Вона відійшла, а вона перегородила їй вихід і коли батьки побачили таку картину, вони забрали речі своїх дітей і вийшли в коридор. [PERSON] не випускала її, тому вона пройшла до роздягальні, щоб подивитись чи діти вийшли з класу. В цей час [PERSON] бігав по класу і махав торбинкою з фізкультурною формою. Мати [PERSON] підскочила до неї і продовжила висказувати у її адресу погрози, на що вона відійшла і хотіла зателефонувати в поліцію. Мати [PERSON] взяла речі [PERSON] і пішла до виходу зі школи. Вона пішла слідом і просила її зупинитись для з`ясування питання конфліктної ситуації, але вона не зупинялась. Бібліотекар, коли побачила, що [PERSON] хватає її за руки вийшла з класу. У вестибюлі були [PERSON] (тех.персонал), [PERSON] (батько дитини), і в цей час зайшов її чоловік, якого вона попросила стати на дверях. [PERSON] продовжувала йти, випихала його з дверей при цьому весь час тримала дитину за руку. Вона кричала чоловікові «пропусти», а потім почала ображати «тварь», «мразь пропусти». Коли [PERSON] стала проштовхувати у двері дитину поперед себе, дитина захникала і чоловік відійшов. [PERSON] вийшла за двері, ногою вдарила чоловіка по нозі, спустилась зі сходинок і сказала образливі слова і погрози в її адресу. Вона до неї у вестибюлі не підходила, вона розмовляла з [PERSON] і [PERSON] , і спускалась ще вчителька [PERSON] . 08.10.2020 року у школу приїхала комісія з Департаменту, яка з нею не розмовляла. ЇЇ запросили у актову залу, де сиділи батьки 1-А класу, директор, заступник директора [PERSON] і психолог. Вона нічого не змогла пояснити, так як були постійні викрики з боку батьків. Вона казала, що в заяві [PERSON] неправда. На ім`я директора вона писала доповідну. З 12.10.2020 року по 05.11.2020 року, 25 днів вона була на лікарняному і всі накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, засідання комісії по зверненням батьків, наказ Департаменту і наказ директора по школі відбувались в період знаходження її на лікарняному. 06.11.2020 року вона вийшла на роботу, їй директор видав наказ по школі про винесення їй догани, вона розписалась. Директор казала, щоб вона не звертала уваги, що догана через 3 місяці зніметься. 09.11.2020 року вона написала на наказі «не згодна», пояснила що вона не порушувала педагогічну етику, не ображала і не обмежувала у правах учасників освітнього процесу. Вона не розмовляла з дитиною і не торкалась до нього, і ніяких фізичних та психічних дій до учня [PERSON] не вчиняла. 10.11.2020 року вона пішла в травмпункт, щоб з`ясувати факт звернення матері в лікарню. В журналі відомостей щодо звернення [PERSON] до травмпункту відсутні. 11.11.2020 року вона побачила у директора довідку з сімейної поліклініки невропатолога про ушиб голови [PERSON] від 03.10.2020 року. Висновок судово-медичного експерта від 06.10.2020 року, де вказано, що будь-яких видимих ушкоджень не виявлено. 11.11.2020 року вона написала заяву директору щодо направлення запиту до 1 поліклініки для з`ясування факту звернення [PERSON] в травмпункт. Директор відмовила. Зазначає, що вона не погоджується з наказом. Наказ директора, наказ Департаменту, рішення обох комісій ідентичні. У наказах є посилання на статті закону, але не викладені факти порушення нею тих норм. На комісії з трудових спорів протокол не вівся, свідки не викликались, їй пояснили, що вони виконують наказ департаменту. [PERSON] підійшов до неї 05.10.2020 року і попросив її «не наказуйте мою маму, вона в мене хороша». 01.10.2020 року вона викликала поліцію з того приводу, і поліція приїжджала до неї додому. Конфлікт був близько 16:00 години, група продовженого дня працює десь до 16:45 години. Є шафи, де діти зберігають свою форму. Вона фотографувала батьків, які були у класі. За законом питання адаптації дітей 1 класу триває 2 тижні. Діти ходили по класу, батьки збирали їх речі. Масове фото вона може робити, тим більше що було порушення. Бібліотекар бачила початок, вона не бачила як її хватала за руки [PERSON] . Вона почала дзвонити в поліцію, а [PERSON] почала уходити, тому вона попросила чоловіка її не випускати. Представник позивача - адвокат Терехова Т.М. у судовому засіданні надала пояснення, що наказ № 105 к/тр від 20.10.2020 року не містить ніяких письмових пояснень та вони не вимагались від [PERSON] , що порушує вимоги ст. 149 КЗпП України. Не можна розцінювати доповідну записку [PERSON] як пояснення, так як там не були викладені всі обставини. Комісія від 17.11.2020 року з трудових спорів «на виконання наказу Департаменту з гуманітарних питань» було винесено догану, не зрозуміло, як вона була винесена. Представник відповідача - адвокат Полтавченко О.А. у судовому засіданні пояснив, що 01.10.2020 року відбувся конфлікт між позивачем та [PERSON] з приводу фотозйомки батьків. Діти - першокласники, адаптуються і не можуть самі зібратись. Батьки були у масках і зайшли виключно з причини зібрати дітей. Виник конфлікт, в який втрутився чоловік позивача. Почались штовхання, дитина вдарилась об двері. Рішення були прийняті законно з дотриманням процедури. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його цивільною дружиною. Восени 2020 року він прийшов до неї на роботу у школу № 30. Він почав підніматись по сходам, коли жінка попросила його стати на вхідних дверях школи з метою зупинити матір з дитиною, так як та не реагувала на прохання дружини зупинитись. Жінка підійшла до нього і хотіла пройти, але в неї не вийшло так як він її не випускав. Вона взяла дитину за руку і між ним та стіною почала давити дитину в сторону виходу. Дитина почала кричати і він відійшов в сторону. Він сказав їй «що ви робите?», а жінка розвернулась і ногою вдарила його по нозі та пішла. При цьому вона його обізвала нецензурною лайкою. Дружина близько не підходила, з кимось розмовляла у вестибюлі. У школі він не працював. На той момент був карантин, він не мав права заходити до школи. Дружина йшла за ними і намагалась їх зупинити. Мати з дитиною нічого не казала. Дружина не пояснювала чому її потрібно зупинити. Дружина до них так і не підійшла. Жінка образила його після того, як він став перешкоджати виходу. Він просто стояв на дверях і не пускав її. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач є завучем школи № 30, де навчаються його діти. 01.10.2020 року близько 16:00 години він прийшов в школу за дитиною і зайшов у вестибюль. Там був крик. [PERSON] - мати однокласника його сина, кричала на завуча [PERSON] . Потім зі школи вивели дітей. [PERSON] почала уходити швидким шагом в сторону виходу. [PERSON] почала кричати «Викличте охорону». Прийшов охоронець став на дверях і перекрив дорогу [PERSON] , щоб та не вийшла. [PERSON] почала виштовхувати охоронця. Більше він нічого не бачив. Охоронець - це свідок [PERSON] . Що саме кричала [PERSON] він не пам`ятає. У нього син у 1 класі. Він коли забирав сина піднімався у клас. Допомагав дитині одягнутись і забирав. Сам син не міг зібратись. В той день не пам`ятає хто був у класі. Інші батьки до класу також заходили. Ніяких зауважень щодо заборони заходити до класу йому ніхто не казав. [PERSON] кричала на завуча, остання розмовляла у коридорі. [PERSON] також підійшла до вхідних дверей. Не чув, щоб [PERSON] просила затримати когось. Просила охоронця зупинити [PERSON] . Не пам`ятає, щоб [PERSON] просила [PERSON] зупинитись. Йому не відомо через що конфлікт. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що вона працює директором школи № 30, а [PERSON] - її заступник. 01.10.2020 року до неї звернулись батьки 1-А та 1-Б класів із заявами, що 30.09.2020 року відбулась непорозуміння між батьками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] на групі продовженого дня. Згідно заяви батьків, [PERSON] фотографувала їх у класній кімнаті без їх згоди. На прохання батьків вилучити фото [PERSON] відмовила. Між ними почалась розмова на підвищених тонах. Діти стали свідками цієї ситуації. Цим [PERSON] порушила педагогічну етику, що неприпустимо для заступника директора школи. Для припинення непорозуміння, мати [PERSON] не зібравши речі дитини, забрала дитину і хотіла вийти з освітнього закладу. [PERSON] почала переслідувати мати [PERSON] разом із дитиною, чим порушила академічну доброчинність. [PERSON] наказала своєму співмешканцю [PERSON] , щоб він не випускав матір разом із дитиною, поки вони не скажуть свої прізвища, що є порушенням закону про захист персональних даних. Наступного дня, 01.10.2021 року вона взяла пояснення всіх очевидців даного інциденту. [PERSON] написала доповідну записку. Мати [PERSON] надала медичну довідку про те, що у дитини травма. 08.10.2020 року дану ситуацію розбирали комісія Департаменту з гуманітарних питань КМР. Були присутні батьки, свідки та [PERSON] . Заступником директора [PERSON] було порушено п. 2 ст. 54 ЗУ «Про освіту», п. 3 ст. 22 ЗУ «Про повну загальну середню освіту», педагогічну етику та спостерігалось нетактовне ставлення до учасників освітнього процесу і допущеного фізичне насильство над дитиною, дитину не випускали зі школи. За підсумками розслідування даного інциденту, Департаментом з гуманітарних питань 13.10.2020 року було видано наказ № 207. 20.10.2020 року вона винесла наказ № 105 про притягнення до дисциплінарної відповідальності і винесено догану за порушення педагогічної етики. У цій школі вона працює з 1987 року. Після інциденту вона спілкувалась з дитиною, спілкувалась з бібліотекарем [PERSON] , яка була на заміні у групі подовженого дня та стала очевидцем події. На її думку, інцидент вплинув на психіку дитини. Це діти 1 класу, 1 місяць у школі йде період адаптації. Дитина питала у неї: «Ця злая тьотя в школі?». Клас, де перебували діти, знаходиться на 1 поверсі, скільки метрів до виходу точно сказати не може. До цього у 2019 році у листопаді батьки 5-Г класу викликали поліцію, так як батьки робили роздягальну для дітей, а [PERSON] разом зі своїм співмешканцем розбирали цю роздягальню, бо їй це не сподобалось. Позивач неодноразово була учасником конфліктів, які вона, як директор, гасила з батьками. На засіданні комісії вона не була присутня. З законом про персональні дані [PERSON] була ознайомлена. Вона поліції повідомила телефони батьків. [PERSON] просила її зробити запити до поліклініки з питанням чи зверталась [PERSON] по травмі дитини, але вона відмовилась, так як це не входить в її обов`язки. [PERSON] - черговий адміністратор. В той період існували обмеження щодо відвідування батьками школи. У Постанові КМУ № 50 прописано, що батьки у виняткових обставинах можуть зайти до школи. [PERSON] у 1-Б класі та бачила конфлікт у вестибюлі. Вчитель [PERSON] коли побачила цей конфлікт, то вивела дітей на інший вихід. [PERSON] 1 раз зверталась до неї з приводу того, що батьки заходять до класу. Але це входить до функціональних обов`язків заступника директора і вона з цього приводу приймає рішення. Всі ці відомості вона знає з пояснень батьків і робітників школи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, що вона працює бібліотекарем та 01.10.2020 року вона знаходилась у групі продовженого дня, заміщала [PERSON] у 1-А класі. В той день було 26 дітей. Це був 2 раз з цим класом. Частина дітей грали у коридорі у «лего», 2 дітей сиділи у класі та робили домашнє завдання - [PERSON] і ще один хлопчик - [PERSON] . В цей момент прийшли мама [PERSON] і мама [PERSON] . Вони вдягли маски, зайшли у клас та почали збирати речі своїх дітей. Вона за цим спостерігала. [PERSON] , достала свій телефон і почала фотографувати батьків. Вона запитала у [PERSON] , що вона робить. Вона відповіла: «фотографую, хочу показати який бардак твориться у класі. Коли батьки попросили видалити фотографії. Вона повисила тон і сказала, що робити цього не буде, і якщо їм тут не подобається - можуть йти». Потім [PERSON] пішов до роздягальні у класі. [PERSON] пішла за ним. Вона не знає, що дитина запитала у [PERSON] , але вона на нього накричала і сказала, що це її школа, а не його і щоб він йшов до своєї «мамашки». Дитина злякалась, мати [PERSON] , щоб не доводити до конфлікту забрала [PERSON] і повела його з класу. Вона у цей момент - після діалогу з дитиною, вийшла у коридор, так як прийшли інші батьки, яким вона віддавала дітей. [PERSON] не висловлювалась у адресу [PERSON] образливо чи нецензурно. Коли [PERSON] вийшла з класу [PERSON] пішла за нею. Також біля класу стояв співмешканець [PERSON] , який стояв біля класу. [PERSON] сказала, що викличе поліцію. [PERSON] навіть не забрала портфель і куртку дитини. Після цих подій вона вийшла на вулицю і побачила [PERSON] з мамою та запропонувала піти з нею і забрати речі. [PERSON] був наляканий, плакав у нього була істерика. Він говорив, що там зла тьотя і він боїться її. Тоді вони з мамою уговорили його, що ми втрьох зайдемо і заберемо його речі. [PERSON] близько 2 тижнів не ходив до школи, так як боявся [PERSON] . Це [PERSON] їй так сказав, а від його матері вона дізналась, що вона водила [PERSON] до психолога зняти стрес. В той момент були карантинні обмеження, але діти ще маленькі, [PERSON] самостійно не міг скласти речі, вийти зі школи. З цього приводу була проведена комісія [PERSON] , її викликали, були батьки: мати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і ще декілька батьків. Інші батьки підтверджували ці обставини. [PERSON] була на комісії їй давали можливість виступити у свій захист. Ніякого упередженого відношення до [PERSON] не було, все було об`єктивно. [PERSON] пояснювала як все було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, що вона працює заступником директора з виховної роботи у СШ № 30. Вона була головою комісії по трудовим спорам, до якої звернулась [PERSON] із заявою 12.11.2020 року з приводу того, що вона не згодна з наказом № 105 від 20.10.2020 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Просила щоб з`ясували факти, викладені у поясненнях і доповідних з приводу конфлікту 01.10.2020 року. 17.11.2020 року відбулось засідання комісії за участю позивача і членів комісії. Засідання відклали до 24.11.2020 року. Комісія прийшла до висновку, що фактів упередженості не виявлено. Винесена догана була згідно ст. 54 ЗУ «Про освіту» та ст. 22 ЗУ «Про повну загальну середню освіту». Комісія вважала, що [PERSON] була порушена педагогічна етика, спостерігалось нетактовне ставлення до учасників освітнього процесу, спостерігалась фізична травма учня 1-А класу [PERSON] . Доповідні записки писали вчитель [PERSON] , технічний персонал - [PERSON] , [PERSON] , також були пояснення батьків 1-А класу. На її думку, мало місце нетактовне ставлення до учнів освітнього процесу, не мала права [PERSON] утримувати батьків у навчальному закладі до приїзду поліції, це є порушенням педагогічної етики. На комісії з Департаментом освіти [PERSON] навіть показувала як вона намагалась затримати їх, але каже, що ні до кого не торкалась. 21.10.2020 року батьки [PERSON] та інші, які були присутні на групі продовженого дня прийшли до директора школи з проханням розібратись в ситуації. Зі слів [PERSON] , їй стало відомо, що мати [PERSON] нетактовно поводила себе відносно [PERSON] , і та викликала поліцію. Мати намагалась покинути заклад, а [PERSON] намагалась її утримувати в закладі без її згоди. [PERSON] не давала вийти їй зі школи, а [PERSON] стояв на дверях і не випускав мати з дитиною - це вона знає зі свідчень свідків та від [PERSON] . [PERSON] була присутня на засіданні комісії з трудових спорів 17.11.2020 року. Рішення приймалось 30.11.2020 року, [PERSON] відмовилась його підписувати. Перше засідання було 12.11.2020 року, на якому обирався голова і секретар комісії. Вона також була і в комісії по зверненню громадян. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, що він працює вчителем початкових класів у школі № 30 з 2013 року. 30.09.2020 року він зустрів маму - [PERSON] біля школи. Вона була заплакана, [PERSON] стояв та тримався за неї, видно було, що він був наляканий. [PERSON] повідомила про неправомірні дії з боку [PERSON] . Вона викликала свого співмешканця (той був у формі охоронця) і вони спочатку виштовхували їх зі школи, а потім затиснули і почали не випускати їх. В ході штовханини, зі слів мами учениці 1-Б класу, [PERSON] вдарився об двері. Далі він зайшов у школу. З ним зайшла [PERSON] і [PERSON] . Він запропонував прийти завтра і вирішити питання за участю директора школи. Далі його наздогнала [PERSON] і почала вимагати у нього контактну інформацію: домашню адресу, телефон [PERSON] і батьків. Він відмовив, сказав що надасть завтра при директорі. Далі, біля його кабінету його наздогнав [PERSON] - співмешканець [PERSON] і почав вимагати ту ж інформацію. Він відмовив. [PERSON] запропонував це вирішити по-чоловічому, але він не став нічого вирішувати з ним. Тоді той сказав, що ще розбереться з ним. Навіщо йому потрібна була та інформація - не повідомив. 01.10.2020 року [PERSON] на уроках не було. Мати в телефонному режимі сказала, що вони звернуться до лікарів, потім принесла довідку. [PERSON] прийшов до школи десь через три дні. 30.09.2020 року він ввечері у «АТБ» зустрів [PERSON] і [PERSON] , мимо проходив охоронець у чорній формі і [PERSON] обома руками схопив маму за руку, сказавши: «Мама, я боюсь». Потім у школі [PERSON] довго, коли бачив [PERSON] , казав «Це та зла тьотя». Він навіть заходив за колону, він її боявся. Для дітей 1 клас - це «криза». Їм потрібна допомога, завдання вчителів - допомогти їм адаптуватись. Вони дозволяли батькам зайти до класу, щоб допомогти. Це було на продовженому дні. Він входив до складу комісії по трудовим спорам, як голова первинної профспілкової організації школи № 30. 13.11.2020 року вони обрали голову комісії та заступника, секретарем обрали його. 17.11.2020 року комісія з трудових спорів слухали заяву [PERSON] про незгоду з наказом директора про дисциплінарне стягнення. Вона все заперечувала. З приводу конфлікту вона перекручувала інформацію. Вони всі писали доповідні записки. Він писав, що знав зі слів батьків та те, що відбувалось при ньому. До цього у [PERSON] були дуже часто непорозуміння з батьками. В неї кредо «Построить родителей». Не всі діти могли зібрати свої речі. [PERSON] потребував допомоги. Батьки заходили після групи подовженого дня. 17.11.2020 року вони довго слухали [PERSON] 24.11.2020 року вони вивчали доповідні і пояснювальні записки. [PERSON] не викликалась, так як по положенню вона не мала права знайомитись з доповідними та поясненнями. 30.11.2020 року вони винесли рішення. Про рішення вони повідомили [PERSON] 01.12.2020 року, але вона відмовилась від отримання, про що був складений акт про відмову від ознайомлення. Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 01.10.2020 року стався конфлікт матері учня 1-А класу [PERSON] - [PERSON] з позивачем, в результаті якого [PERSON] звернулась до керівництва школи та Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради із заявою про порушення педагогічної етики [PERSON] 06.10.2021 року в СЗШ № 30 відбулося засідання комісії з розгляду звернення батьків, де було розглянуто звернення [PERSON] до керівництва школи. Відповідно до протоколу № 1 засідання комісії з розгляду звернення батьків від 06.10.2020 року (а.с. 37) комісією було рекомендовано: п. 2 директору СЗШ № 30 [PERSON] притягнути до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за допущення фізичного та психологічного насильства над учнем 1-А класу [PERSON] та недотримання педагогічної етики стосовно учасників освітнього процесу. 08.10.2021 року комісією Департаменту з гуманітарних питань К`ам`янської міської ради було розглянуте звернення [PERSON] щодо порушень педагогічної єтики заступником директора з навчально-виховної роботи СЗШ № 30 [PERSON] . За результатом розгляду звернення [PERSON] комісією було рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності заступника директора з навчально-виховної роботи СЗШ № 30 [PERSON] за порушення педагогічної єтики, неповагу гідності, прав, свобод і законних інтересів учасників освітнього процесу, допущення фізичного та психологічного насильства над учнем 1-А класу [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються довідкою від 08.10.2021 року за результатами розгляду скарги [PERSON] (вх. № К-276 від 05.10.2020 року) (а.с. 34-36). Наказом директора Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради № 207 аг від 13.10.2020 року (а.с. 11-13, 30-31) директору СЗШ № 30 було наказано розглянути питання щодо притягнення заступника директора з навчально-виховної роботи СЗШ № 30 [PERSON] за порушення педагогічної єтики, неповагу гідності, прав, свобод і законних інтересів учасників освітнього процесу, допущення фізичного та психологічного насильства над учнем 1-А класу [PERSON] . Наказом директора КЗ СЗШ № 30 [PERSON] № 105-к/тр від 20.10.2020 року позивачу була оголошена догана за порушення педагогічної етики, неповагу гідності, прав, свобод і законних інтересів учасників освітнього процесу, допущення фізичного та психологічного насильства над учнем 1-А класу [PERSON] (а.с. 8). Рішенням комісії по трудових спорів середньої загальноосвітньої школи № 30 м. Кам`янського від 17.11.2020 року (а.с. 9) було розглянуто звернення позивача та повідомлено, що наказ про притягнення її дисциплінарної відповідальності винесено з дотриманням вимог ст.ст. 147-149 КЗпП та фактів упередженості виявлено не було. На засіданні комісії 17.10.2020 року позивач була присутня. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про освіту», педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; виконувати освітню програму для досягнення здобувачами освіти передбачених нею результатів навчання; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; дотримуватися академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами освіти в освітньому процесі та науковій діяльності; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; виховувати у здобувачів освіти повагу до державної мови та державних символів України, національних, історичних, культурних цінностей України, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання України та навколишнього природного середовища; формувати у здобувачів освіти прагнення до взаєморозуміння, миру, злагоди між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психологічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки; повідомляти керівництво закладу освіти про факти булінгу (цькування) стосовно здобувачів освіти, педагогічних, науково-педагогічних, наукових працівників, інших осіб, які залучаються до освітнього процесу, свідком якого вони були особисто або інформацію про які отримали від інших осіб, вживати невідкладних заходів для припинення булінгу (цькування). Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Статтею 148 КЗпП України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18) та постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не має значення, чи призвів вчинений ним дисциплінарний проступок до настання реальних негативних наслідків - для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту винного вчиненого працівником порушення трудової дисципліни, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24.07.2019 року у справі N 359/4316/17 (провадження N 61-25878св18) та від 30.03.2020 року у справі N 487/7807/18 (провадження N 61-15378св19). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 221 КЗпП України, трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору. Відповідно до статті 228 КЗпП України, у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що наказ № 105-к/тр від 20.10.2020 року про оголошення догани [PERSON] та рішення комісії по трудовим спорах від 17.11.2020 року були винесені з дотриманням порядку застосування дисциплінарного стягнення із врахуванням обставин та тяжкості дисциплінарного проступку, вчиненого [PERSON] , з дотриманням процедури та у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд не приймає до уваги твердження позивача щодо того, що «з 12.10.2020 року по 05.11.2020 року, 25 днів вона була на лікарняному», оскільки жодних доказів на підтвердження перебування на лікарняному позивач не надала. Конфлікт, що виник між позивачем та [PERSON] , через який на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, підтверджується поясненнями свідків та письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Посилання позивача, що винною у конфлікті була [PERSON] не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються також постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.12.2020 року у справі № 209/3005/20 (провадження 3-209/1426/20), відповідно до якої провадження по справі про адміністративне правопорушення [PERSON] за ст. 173 КУпАП було закрито за відсутності складу правопорушення (а.с. 51-52). Також суд не приймає до уваги пояснення співмешканця позивача - [PERSON] в частині того, що [PERSON] проштовхувала дитину між ним та стіною в сторону виходу, внаслідок чого дитина вдарилась, оскільки його слова спростовуються іншими поясненнями свідків у справі, Свідок [PERSON] являється позивачеві близькою особою та сам приймав участь у конфлікті на стороні останньої. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, вислухавши пояснення сторін та свідків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не були надані докази порушення законодавства та процедури під час притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та наявності фактів упередженості директора СЗШ № 30 та комісії з трудових спорів при винесенні рішення. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові - судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed