Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Під час оформлення документів для отримання субсидії в жовтні 2019 року їй стало відомо, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному житлі, однак в ньому ніколи не проживав, витрат по його утриманню не ніс, комунальні послуги не сплачував. В добровільному порядку зняти відповідача з реєстрації не має можливості. Відтак позивач вважає, що дана обставина не дозволяє їй розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються її права та інтереси, як власника житла. А\~тому,\~просить суд\~визнати відповідача\~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 02.12.2019 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.03.2020 до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як співвласників квартири [ADDRESS] . Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечували щодо зняття відповідача з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, в тому числі, і шляхом опублікування судового оголошення. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавала. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. З копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.5) та копії будинкової книги (а.с.9-10) доводиться та обставина, що позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить жиле приміщення [ADDRESS] . Відповідно до відомостей внесених у будинкову книгу [NUMBER] (а.с. 9,10), в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] . З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с. 7) встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Вищевказана обставина підтверджується і відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ \~Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в квартирі позивача, однак там фактично не проживав. Відповідач договір про порядок користування житловим приміщенням з жодним із співвласників квартири не укладав. З наданого позивачем повідомлення Луцького ВП ГУНП у Волинській області (а.с. 8) вбачається, що за результатами розгляду звернення [PERSON] , працівниками поліції встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає за адресою реєстрації так як фактично проживає за адресою: Ківерцівський район, с. Ставок. Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у квартирі позивача протягом тривалого часу. Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивачів по даний час, порушує їхні права та законні інтереси, як власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved