Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 8,76 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ Агрос [PERSON] селищної ради Приазовського району Запорізької області, та належить їй на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ЗП номер 0203878, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 01.03.1999 року. Позов обґрунтований тим, що після смерті чоловіка - [PERSON] позивач успадкувала право власності на вище зазначену земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом від 12 травня 2006 року. Спадкування здійснювалось на підставі сертифікату про право на земельну часту (пай) №0203878, виданого [PERSON] районної державною адміністрацією від 01 березня 1999 року. 27 червня 2006 року на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом до сертифікату були внесені зміни у зв'язку з передачею права на земельну частку позивачу. Після проведення ремонтних робіт у будинку за місцем проживання, позивач загубила зазначений документ. У зв'язку з втратою сертифікату [PERSON] звернулась до відділу у [PERSON] районі головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області з вимогою про видачу дублікату втраченого документа. Однак, їй було повідомлено, що законодавством не визначений порядок видачі дубліката сертифікату взамін втраченого оригіналу та про відсутність відповідних документів. Сертифікати виготовлялися в одному примірнику і передавалися особисто кожному власнику, відповідно до списку громадян, який додавався до державного акту на право колективної власності. У зв'язку з викладеним, позивач позбавлена можливості реалізувати свої законні права та інтереси. На теперішній час вона має намір здійснити відведення земельної частки (паю) в натурі, однак у зв'язку з втратою сертифікату не має можливості це зробити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак в позові просила справу розглядати за її відсутності Представник відповідача [PERSON] селищної ради Приазовського району Запорізької області, селищний голова [PERSON] 12.06.2017 року надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради, вказавши, що вимоги визнає. Представник третьої особи: відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Запорізької області, який належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився по невідомій причині. Згідно ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4ст.130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав у попередньому судовому ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала право власності на земельну частку (пай), розміром 8,76 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ Агрос [PERSON] селищної ради Приазовського району Запорізької області, що підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 12.05.2006 року нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] (а.с. 7). У зв'язку з цим, до сертифікату внесені зміни у зв'язку з передачею права на земельну частку. Проте, в подальшому зазначений оригінал сертифікату позивачем був втрачений. Суду надано копію сертифікату на земельну частку (пай) серії ЗП номер 0203878, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 01.03.1999 року (а.с.6), в якому у розділі зміни які вносяться до сертифікату у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай) право на земельну частку передано [PERSON], оригінал якого позивачем було втрачено. Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно статті 1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають, також, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Частина 2 зазначеного закону, передбачає що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що оскільки позивачем було підтверджено належність їй сертифікату про право на земельну частку (пай), а закон не дозволяє видачу дубліката сертифіката втраченого документа, у зв'язку з цим позивач не має можливості здійснити відведення земельної частки (паю) та отримати державний акт на право власності на землю. Таким чином, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, та визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved