Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовною заявою в якій просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що проживає у спірній квартирі, однак окрім неї зареєстровані відповідачі, які з 2004 року залишили квартиру та з цього часу не проживають у ній, що підтверджено комісійними актами Львівського комунального підприємства. Оскільки реєстрація відповідача за зазначеною адресою покладає на позивача додаткові витрати, в тому числі оплату за житлово-комунальні послуги, просить у відповідності до ст.ст.71, 72 ЖК УРСР визнати їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились; представник позивача подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі повторної неявки відповідачів без поважних причин провести заочний розгляд справи; відповідачі повторно не з'явились у судове засідання, хоча належним чином був повідомлені, суду не відомі причини неявки, від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд, зі згоди представника позивача, що викладена у поданій суду заяві, вважає можливим провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою ЛКП «Житловик-С» від 22.01.2014 № 1287. Згідно з актів ЛКП «Житловик-С» від 08.10.2013,05.11.2013, 22.01.2014, 10.09.2014 відповідачів «…у квартирі не було та такі не проживають понад 20 років…», тобто понад встановлені строки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки відповідачі добровільно залишили спірну квартиру, не проживають у ній понад встановлений строк збереження права користування такою без поважних причин; оплату за житлово-комунальні послуги не здійснюють, а тому суд приходить до висновку, що відповідачів необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №119 на вулиці Г.Хоткевича,32 в м.Львові, а позовну вимоги задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцій від 31.03.2014 № ПН2026, від 01.07.2014 № ПН320, від 29.07.2014 № 3672748, наявними у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 243 грн. 60 та 75,00 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів, а всього 318,60 грн., які підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.ст.71, 72 ЖК УРСР та

Outcome: approved