Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2010 справа №2-685 шлюб між ними розірвано, малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати із матір`ю. Зазначає, що на даний час дитина знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Вона перебуває у декретній відпустці, тому її доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дочки. Стверджує, що відповідач працює за кордоном, отримує дохід, тому може сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 4000 грн. Ухвалою судді від 14.12.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 22.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. 11.01.2021 від відповідача до суду надійшов відзив в якому він зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не доведеними. Зазначив, що він кожного місяця передає для дитини кошти в розмірі 1000-1500 грн., одяг, продукти харчування та інше. Зустрічається з дитиною, піклується про неї. Протягом останніх двох років постійного заробітку він не має. У нього на утриманні є мама, яка проживає з ним за однією адресою. Також, у нього погіршився стан здоров`я та витрачаються кошти на лікування. За таких обставин, вважає, що вимогу по стягнення аліментів в розмірі 4000 грн. слід задовольнити частково, стягувати з нього аліменти в розмірі 1200 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати рівню його доходів. 01.02.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона не погодилась із доводами відповідача наведеними у відзиві, вказала, що він перебуває за кордоном з 2012-2013 року. З 2018 року з ними не зустрічався, кошти в добровільному порядку для дитини не передавав. Його матір отримує пенсію, підтверджуючих документів, що він є її опікуном [PERSON] не надав, тому не слід вважати, що вона знаходиться на його утриманні. Щодо його доходів інформації немає, так як відповідач довший час знаходиться за кордоном. Також, довідок, які б підтверджували про погіршення стану його здоров`я не надав. Вважає, що відповідачем не надано належних доказів щодо наведених у відзиві обставин, тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник просив позов задовольнити частково та стягувати аліменти в розмірі 1400 грн. Вислухавши думку сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 10.07.2008 (а.с. 4), яка на даний час проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно з вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON] є особою середнього віку, працездатний, інших дітей на утриманні немає. При цьому суд зазначає, що наявність на утриманні у відповідача матері не підтверджується довідкою ЦНАП м. Івано-Франківськ від 30.12.2020 №27940 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Муніципального реєстру м. Івано-Франківська, а тільки вказує на їх реєстрацію за однією адресою. Також, суд зазначає, що як вбачається з копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація про доходи [PERSON] відсутня, але в даному випадку це не свідчить про відсутність у відповідача незадекларованих доходів, так як в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] має непостійні заробітки та є непрацевлаштованим офіційно. Жодних доказів щодо погіршення стану здоров`я відповідач до відзиву чи його представник в судовому засіданні не надали. Отже, визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд враховує: стан здоров`я дитини (п.1 ч.1 ст.182 СК України), яка відповідно до довідки за №342 від 23.11.2020 часто та тривало хворіє простудними захворюваннями; матеріальне становище платника аліментів (п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України), а саме, що відповідач має тимчасові заробітки, які відповідно до пояснень зазначених у відзиві на позов, надають йому можливість щомісячно надавати кошти у розмірі 1 000-1 500 грн. та додатково витрачаються кошти на придбання одягу, продуктів харчування, аксесуарів, відвідування культурних закладів, що на переконання суму, з урахуванням середніх цін на вищевказані категорії, становить в середньому близько 2 000 грн. на місяць; відсутність у платника аліментів інших дітей (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України). При цьому суд враховує, що у позивача, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 - річного віку, на утриманні знаходиться ще 2 неповнолітніх дітей. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на її утримання, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, враховуючи мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України, становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір витрат, зазначений відповідачем у відзиві, який він щомісячно несе на утримання дитини, отримання матір`ю дитини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 - річного віку, виключно одноразової допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн на місяць, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 07.12.2020 до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial