Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду, вимоги мотивував тим, що 02 травня 2000 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами за № 17 по вулиці Куйбишева в селі Крупець Шосткинського району Сумської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все належне їй на день смерті майно позивачу. На момент смерті спадкодавиці позивач проживав разом з [PERSON] і проживає у вказаному будинку і на даний час, а тому є таким що прийняв спадщину. Але оформити своє право на спадщину не має можливості, в звязку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності спадкодавиці на будинок. Посилаючись на вказане, позивач прохав встановити факт належності житлового будинку померлій та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, прохав розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Виконавчого комітету Миронівської сільської ради у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Положенням ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт належності їй цього майна на праві власності за життя та визнано право власності на майно за спадкоємцями в порядку його спадкування. Згідно довідки виконкому Миронівської сільради Шосткинського району № 117 від 16.02.2015 року, виданій на підставі записів в погосподарській книзі № 08, житловий будинок № 17 по вулиці Куйбишева в селі Крупець Шосткинського району Сумської області належить [PERSON]. /а.с. 15/ Згідно рішення Миронівської сільської ради народних депутатів від 01.04.1994 року [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки за адресою вул. Куйбишева 17, с. Крупець: для обслуговування будинку - 0,03 га, для ведення підсобного господарства 0,16 га. (а.с. 17) Зазначеним підтверджується, що будинок та господарські споруди належали за життя [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 02 травня 2000 року /а.с.5/. Відповідно до заповіту від 22.03.1995 року [PERSON] все належне їй на день смерті майно заповідала [PERSON]. /а.с. 10/ Довідкою Миронівської сільської ради від 16.02.2014 року № 114 підтверджується, що даний заповіт не скасовувався та не змінювався. (а.с. 14) З технічного паспорту на житловий будинок за адресою: Сумська область, Шосткинський район, с. Крупець, вул. Куйбишева № 17 вбачається, що за даною адресою розташовані - житловий будинок, збудований в 1948 році, загальною площею 49,6 м.кв., житловою площею 20,7 кв.м., позначений літерою «А-1», та надвірні будівлі: сарай, позначений літерою «Б», літня кухня, позначена літерою «В», погріб - «Пг», та огорожа «N». (а.с. 11-13). Враховуючи, що будинок та господарські споруди були збудовані в 1948 році, тобто до прийняття Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» ні будинок, ні господарські споруди не є самочинно збудованими та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребували. Згідно відповіді Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 31.03.2015 дані про спадкоємців після [PERSON] відсутні. На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 р. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою Миронівської сільської ради від 16.02.2015 року та даними паспорта позивача підтверджується, що позивач проживає у вказаному будинку з 1990 року (а.с. 4, 16) Вказаним підтверджується, що позивач прийняв спадщину, фактично вступивши в управління і володіння будинком. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Таким чином, дослідженими доказами підтверджено, що за життя [PERSON] належав будинок з господарськими спорудами, а позивач є спадкоємцем, який прийняв спадщину. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved