Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому вказала, що їй на праві власності належить транспортний засіб HONDA ACCORD р/н [NUMBER]. Згідно особливих відміток у свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу, право керування вказаним автомобілем належить також колишньому чоловікові позивачки - [PERSON] В травні 2013 року позивачка зі своїм чоловіком посварилася і він виїхав на вказаному автомобілі у невідомому напрямку. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.09.2013р. шлюб між ними був розірваний. Під час спілкування зі своїм колишнім чоловіком у вересні 2013 року позивачка дізналася, що у її колишнього чоловіка її автомобіля немає, тому вона звернулася до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про розшук її транспортного засобу у зв'язку з угоном. Було порушено кримінальне провадження, під час якого з'ясувалося, що за підробленою довіреністю на ім'я [PERSON] вказаний автомобіль був проданий відповідачу [PERSON] На час звернення до суду автомобіль знайдений, вилучений у незаконного власника та переданий позивачу, але вільно володіти ним вона не може, оскільки після вказаних незаконних дій він перереєстрований на іншу особу. Тому позивачка звернулась до суду, в своєму позові просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] транспортний засіб - автомобіль HONDA ACCORD, 2006 року випуску, тип ТЗ - легковий седан, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 02.06.2014р. позовну заяву в частині вимог до [PERSON] залишені без розгляду. До судового засідання представники позивача [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] до судового засідання більше двох разів не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних заперечень проти позовних вимог до суду не направив. На підставі ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], позивач [PERSON] є власником автомобіля HONDA ACCORD, 2006 року випуску, тип ТЗ - легковий седан, сірого кольору, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно довідки Головного управління МВС України в Запорізькій області, вказаний автомобіль 27.09.2013р. під державним номером [NUMBER] зареєстрований за відповідачем [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААВ №521769 від 27.09.2013р. ФОП «[PERSON]». Згідно наданих на запит суду документів, що стали підставою для вказаної реєстрації транспортного засобу, від імені власника - [PERSON] виступала довірена особа - [PERSON] на підставі довіреності від 25.09.2013р. Згідно висновку експерта за результатами проведення експертизи під час кримінального провадження №12013080060004088, підпис та короткий запис «[PERSON].» у вказаній довіреності виконані не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що відчуження вказаного майна позивача мало місце не з її волі. Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 ст.216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. В даному випадку суд дійшов висновку, що первинний правочин - довіреність від 25.09.2013р. є завідомо нікчемним, оскільки здійснений за відсутністю вільного волевиявлення учасника правочину - позивача [PERSON], як того прямо вимагає ч.3 ст.203 ЦК України, тому визнання його недійсним судом не вимагається на підставі ч.2 ст.215 ЦК України. Відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем майна, у всякому випадку про це свідчать надані до суду докази, це стверджує позивач, доказів протилежного до суду не надано. За таких обставин законний власник майна - позивач [PERSON] має право на витребування свого майна у відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В той же час, позивач в прохальній частині свого позову просить витребувати своє майно із незаконного володіння відповідача. В цій частині вимоги позивача не відповідають дійсності, оскільки відповідач є добросовісним набувачем, тому ця фраза, яка не впливає на суть рішення, не підлягає включенню до резолютивної частини цього рішення. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1012,14 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки з наданого на підтвердження цього документу (квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.03.2014р.) неможливо встановити відповідність цих витрат Постанові Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». На підставі викладеного,

Outcome: approved