Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування вимог зазначила, що з 01.12.2004 року по 27.06.2013 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 27.06.2013 року позивач була звільнена з підприємства на підставі п. 3 ст. 38 КЗоТ України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням уповноваженим органом законодавство про працю. Підставою звільнення стало те, що відповідач тривалий час затримував виплату заробітної плати. На момент звільнення з посади позивачу була нарахована заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку, однак виплати проведені не були. Станом на 12.07.2013 року борг перед позивачкою за підприємством на кінець місяця склав 14 082, 90 грн. 04.09.2013 року, 16.10.2013 року частина заборгованості по заробітній платі була сплачена, однак станом на 16.12.2013 року нараховані платежі по заробітній платі, вихідній допомозі, та компенсації за невикористану відпустку у повному обсязі не виплачені. Станом на 24.10.2013 рік заборгованість складає 10 309 грн. В листопаді 2013 року позивачка зверталась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «МДЕЗ» заборгованості по заробітній платі за червень 2013 року в розмірі 10 309 грн. Судовий наказ був виданий 25.11.2013 року, однак судовий наказ до виконання пред'явлений не був. Згідно наданого позивачкою розрахунку середня заробітна плата за час затримки розрахунків при звільненні становить 12 562, 95 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь. Крім того у зв'язку з неправомірними діями відповідача, які виразились у несвоєчасній виплаті заробітної плати позивачу завдано моральну шкоду - погіршився стан здоров'я. За відсутністі грошових коштів позивачка не має можливості своєчасно сплачувати комунальні послуги, що приводить її до стану депресії. Просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки заробітної плати в розмірі 12 562, 95 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., судовий збір в сумі 229, 41 грн. та витрати по правовій допомозі в сумі 1200 грн. Позивач в судовому засіданні присутня не була. Надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні присутня не була. Надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду підстав. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки виданої на ім'я [PERSON], [INFO], остання з 01.12.2004 року та по 27.06.2013 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «МДЕЗ». 27.06.2013 року позивачка була звільнена за власним бажанням у зв'язку з порушенням законодавства про працю та умов колективного договору п. 3 ст. 38 КЗоТ України. Відповідно до довідки № 04/133 від 12.07.2013 року, виданою за підписами голови правління ПАТ «МДЕЗ» та головного бухгалтера ПАТ «МДЕЗ» заборгованість по заробітній платі у підприємства перед позивакою становить 14 082, 90 грн. З довідки № 04/111 від 24.10.2013 року, виданою за підписами голови правління ПАТ «МДЕЗ» та головного бухгалтера ПАТ «МДЕЗ», вбачається що заборгованість відповідача перед позивачкою становить 10 309 грн. 25.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя був виданий судовий наказ про стягнення з ПАТ «МДЕЗ» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за червень 2013 року з урахуванням відхідної допомоги в сумі 10 309 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Ст. 117 КЗпП України покладає на власника або уповноваженого ним органу відповідальність у вигляді виплати середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку в разі невиплати всіх сум, що належать робітнику від підприємства, при звільненні працівника. Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за затримку виплати заробітної плати. За розрахунком позивача, з яким погоджується суд, ця сума складає 12 562, 95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку, позивач просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 2 000 грн., але не надає доказів того, що погіршення стану її здоров'я має причинно-слідчий зв'язок з затримкою випелати заробітної плати, тому в цій частині суд залишає позов без задоволення. З приводу витрат на правову допомогу суд враховує, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між сторонами та особою, яка надає правову допомогу. Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті міністрів України від 01 жовтня 1999 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за подання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отриманий адвокатом за надання правової допомоги повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтований за розміром. При визначенні обґрунтованого розмірі гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. До матеріалів справи позивачем надано договір про надання правової допомоги, в якому не зазначена сума, яку позивач повинна сплатити за надання правової допомоги. Крім того в матеріалах справи відсутнє клопотання та відповідної ухвали про допуск в якості представника позивача [PERSON], тому суд не знаходить підстав, для задоволення в даній частині позовних вимог. Згідно ст. 88 Цивільного-процесуального Кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що при зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп., тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial