Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Агрокомплекс Хмільникпродукт» про зобов'язання повернути трудову книжку та стягнення грошової суми. Мотивувала свої вимоги тим, що вона 21 березня 2017 року була звільнена з посади керівника регіонального структурного підрозділу Приватного акціонерного товариства «Агрокомплекс Хмільникпродукт». Позивач вказує на те, що у день звільнення йому не було видано трудову книжку. На її звернення до підприємства щодо необхідності видати трудову книжку, останнє не відреагувало, трудову книжку не видало та не надіслало на її адресу, зазначену у її заяві, що була направлена на адресу Приватного акціонерного товариства «Агрокомплекс Хмільникпродукт». Просить суд зобов'язати відповідача повернути трудову книжку та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки. Позивач надіслав до суду заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність . На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач надіслав до суду письмові заперечення, з посиланням на які просив суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи та письмових пояснень сторін встановлено, що [PERSON] 21 березня 2017 року була звільнена з посади керівника регіонального структурного підрозділу Приватного акціонерного товариства «Агрокомплекс Хмільникпродукт». Відповідач зазначає, що [PERSON] в день звільнення була присутня на робочому місці, однак трудову книжку не забрала. Суд не бере до уваги такі посилання, оскільки відповідачем доказів на обґрунтування таких тверджень надано не було. Зокрема акту про відмову отримати трудову книжку відповідачем суду не надавалося та виходячи з письмових пояснень такого акту не складалося. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вирішуючи питання про зобов'язання відповідача видати трудову книжку [PERSON], суд вважає таку вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним повний розрахунок у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», передбачено, що при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Суду в ході розгляду справи не було надано доказів на підтвердження факту видачі [PERSON] її трудової книжки, а тому така позовна вимога останньої є законною і обґрунтованою. Як зазначено вище судом, доказів належного роду, тобто письмових доказів у розумінні правила зазначеного у пункті 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» та у відповідності до статті 64 ЦПК України, які б підтверджували факт отримання [PERSON] трудової книжки, суду надано не було. В той же час посилання відповідача на ту обставину, що у останнього виник сумнів у справжності підпису позивача на заяві із вказівкою адреси за якою необхідно надіслати трудову книжку, судом також до уваги не беруться, оскільки є припущеннями. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем розрахунок і вважає переконливо доведеною перед судом вимогу [PERSON] стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, у звязку із затримкою видачі трудової книжки у розмірі 62852.5 гривень(125 робочих днів х 502.82 грн. середньоденна заробітна плата). На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави Україна 1280 гривень судового збору.

Outcome: approved