Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані малолітні діти доньки позивача - [PERSON] і [PERSON], а також відповідач по справі, [PERSON] який з листопада 2014 року фактично не проживає у вказаній квартирі. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації та такі його дії порушують права позивача на володіння, користування та розпорядження належної їй власності, то вона була змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалась на обставини, викладені у позові. В судове засідання відповідач не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справу був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивачів вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, та вивчивши матеріали справи, доходить наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, (6 місяців) провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Право власності позивача на вказану квартиру зареєстроване в комунальному підприємстві «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» На даний час, згідно довідки про склад сім'ї від 06.07.2016 року, в квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично більше ніж два роки в ній не проживає, що підтверджується актом про перевірку паспортного обліку від 26.07.2016 року, а також поясненнями свідка допитаного у судовому засіданні - [PERSON] Відповідач не здійснює оплату комунальних платежів, які нараховуються за місцем його реєстрації і добровільно знятись з реєстрації не бажає в наслідок чого позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатись своєю квартирою та змушена протягом більш ніж півтора роки сплачувати комунальні послуги за відповідача. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника жилого будинку (квартири), який не є його співвласником, на користування жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved