Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 листопада 2001 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В провадженні Ірпінського міського суду перебуває цивільна справа № 367/153/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони проживають разом за адресою: [ADDRESS] у будинку належному на праві власності відповідачу. При цьому, діти знаходяться на повному отриманні матері. Відповідач постійно дратується на Позивачку та дітей, здійснює домашнє насильство, за що часто притягається до адміністративної відповідальності, підтримує стосунки з іншою жінкою, в зв`язку з чим виганяє Позивача з дітьми з будинку. Проживання разом з Відповідачем є небезпечним для Позивача та дітей, Позивач має незначний дохід, не має іншої власності, утримує дітей, платить за гуртки, для розвитку дітей, тобто, несе значні фінансові витрати, вона не має можливості оплачувати оренду квартири та утримувати самостійно дітей, але має необхідність в оренді житла. У Відповідача відсутні будь-які захворювання, на його утриманні не перебувають інші особи (непрацездатні батьки, неповнолітні діти). Наскільки відомо Позивачу, Відповідач отримує мінливі доходи та не має постійного місця роботи, але, приблизно має дохід у розмірі від 15 до 20 тисяч грн. на місяць. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 4 000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 04.11.2001 сторони перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] . Згідно Довідки травматологічного пункту травматологічного відділення Ірпінської центральної міської лікарні від 05.12.2018 встановлено, що позивач перебувала на амбулаторному лікуванні через отримання побутової травми внаслідок побиття чоловіком. В провадженні Ірпінського міського суду перебувала цивільна справа № 367/153/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 25.06.2019 шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки про доходи № 37 від 15.02.2019 виданої ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» встановлено, що позивач з 09.12.2013 працює на посаді Експерта в ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» та її заробіток за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 становить 71 770,51 грн. Також встановлено, що позивач оплачує навчання доньки [PERSON] . Крім того, згідно трудової книжки відповідача БТ [NUMBER] встановлено, що з 28.02.2019 він офіційно не працює. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також те, що з 1 липня прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2118 гривень, то суд вважає за можливо стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 5 000,00 грн. (по 2500,00 грн. на кожну дитину) щомісячно, а отже позов підлягає до часткового задоволення. При цьому, стягненню з відповідача також підлягають судові витрати понесені позивачем в сумі 2 500,00 грн. та державою в сумі 768,40 грн. В іншій частині задоволення позову суд відмовляє. На підставі ст. 84,180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved