Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], 28.07.2011р., у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття; стягувати щомісячно з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 1\~000,00 грн. до досягнення донькою трирічного віку. Позовна заява мотивована тим, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, яка проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Окрім того, донька народилась з вадами розвитку та потребує постійного лікування, проте позивач матеріальну допомогу на доньку не надає, у додаткових витратах, повязаних з її лікуванням, участі також не бере. Відповідач надав суду заперечення, у яких посилаючись на скрутне матеріальне становище, а також на те, що позивачем введено суд в оману стосовно того, що дитина потребує додаткових витрат на лікування, оскільки після проведеної операції її стан здоровя нормалізувався, просив суд позов задовольнити частково, в частині стягнення аліментів з нього на утримання доньки у розмірі 400,00 грн. щомісячно. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, проте його представник, посилаючись на обставини викладені у заперечення, позовні вимоги визнав частково, просив суд стягнути аліменти на утримання доньки відповідача у розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В іншій частині позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 28.01.2011р. зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 05. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 28.07.2011р.н. На теперішній час позивач проживає разом зі своєю малолітньою донькою, займається її вихованням та утриманням. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що з наданих відповідачем заперечень та довідки № 1340 від 19.08.2016р., виданої Державним центром зайнятості Магдалинівського РЦЗ, вбачається, що він має нерегулярний, мінливий дохід, оскільки не має постійного місця роботи, а позивачем суду доказів протилежного не надано, у суду відсутні підстави для визначення розміру аліментів у частці від його заробітку (доходу). Згідно з ст.182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2016 року у розмірі 1\~167,00\~грн., з 1 травня у розмірі 1\~228,00 грн., з 1 грудня у розмірі 1\~313,00 грн. Таким чином, враховуючи, що батьки зобовязані піклуватися про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток до досягнення нею повноліття, беручи до уваги майновий стан відповідача, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання доньки, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00\~грн. щомісячно. Згідно з ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, що малолітня донька сторін [PERSON] народилась з вадами розвитку та потребує постійного лікування та догляду, а саме: відвідування плавального басейну, відвідування масажів, придбання ортопедичного взуття та ліків, проведення ортодонтичного втручання, що потребує додаткових витрат. За таких обставин, позивач вважає обґрунтованим розмір стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки у сумі 1\~000,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обґрунтовуючи вищевказані обставини, на які позивач посилається як на підставу для стягнення додаткових витрат з відповідача на доньку, останньою надано суду довідку та виписку з амбулаторної карти, зокрема в яких рекомендовано дитині ЛФК, масаж спини та нижніх кінцівок три рази на рік, плавання, ортопедична взуття, ортопедичні устілки, коректор осанки. Водночас, доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно проведено вказані профілактично-лікувальні заходи та придбано відповідні товари на суми, зазначені в позовній заяві, окрім квитанції про придбання ортопедичного взуття у жовтні 2016 року на суму 1\~329,00 грн., суду не надано. Таким чином, оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини саме у вигляді щомісячних відрахувань, враховуючи, що позивачем не в повному обсязі доведено розмір додатково понесених витрат на лікування дитини, а також те, що відповідач на день ухвалення рішення є безробітним, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позову в частині розміру стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки, а саме у розмірі 300,00 грн. щомісячно до видужування дитини або до досягнення нею повноліття. Суд критично ставиться до посилань відповідача стосовно того, що після зробленої операції на серці його донці вона не потребує додаткового лікування, як на підставу для відмови у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у дитини є інші захворювання, які потребують лікування та відповідно додаткових матеріальних витрат. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі п.7 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial