Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, за яким просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 3568,50 грн. за порушення строку виконання зобовязання по договору від 13.07.2016 року. В судовому засіданні сторона позивача підтримала, просила позов задовольнити. Відповідача в судове засідання не явилася. При цьому сторона позивача не висловила згоду на заочний розгляд справи. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.ч. 1 та 2 ст. 837 ЦК України). 13.07.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, за яким позивач доручила, а відповідач зобовязалася доставити виготовленні на замовлення металопластикові вироби, загальною вартістю 18300 гривень. Позивач зобовязалася сплатити вказану вартість (п. 3.3. названого договору), після чого відповідач зобовязалася протягом 20 робочих днів доставити виготовленні вироби. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому статтею 604 ЦК України передбачені деякі підстави припинення зобовязання: «1. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. 2. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). 3. Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. 4. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором». І судом встановлено, що 13 липня 2016 року сторони досягли домовленності, відповідно до якої за вищевказаним договором було змінено строк виконання відповідачем своїх зобовязань: доставка металопластикового виробу повинна бути здійснена 22.05.2017 року, про що було сторонами підписано відповідну додаткову угоду до раніше укладеного договору від 13.07.2016 року. Отже, вібулася новація зобов'язання відповідача за вищевказаним договором в частині строку його виконання. Відповідно до акту прийому-передачі від 24.05.2017 року відповідач передала, а позивач прийняла товар, і [PERSON] підтвердила суду, що лише 24 травня 2017 року відповідач виконала взяті за договором свої зобовязання з доставки виготовлених металопластикових виробів. Отже, на два дні пізніше, ніж було домовлено сторонами, відповідач виконала свої зобовязання за укладеним 13.07.2016 року договором. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). І сторони за укладеним договором домовилися, що за порушення зобовязання відповідач повинна сплатити позивачу пеню у розмірі 0,1 % від вартості виробів за кожний день прострочення (п.4.2.), що у випадку, який розглядається, складає: 18300 грн. х 0,1 % х 2 дні = 36,60 грн., які і підлягають стягненню з відповідача в якості пені за договором від 13.07.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial