Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що вона з 20 вересня 1986 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. З відповідачем неповнолітніх дітей не має, розірвати шлюб в органах РАЦС позивач не має змоги, оскільки відповідач не погоджується в позасудовому порядку розірвати шлюб. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачем та відповідачем почуття взаємної поваги та любові а також взаємопорозуміння, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 26.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.02.2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні просила укладений з відповідачем шлюб розірвати, оскільки між ними зникло почуття любові та взаємної поваги, на даний час проживають окремо, не примирилися, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, оскільки за весь час розгляду справи сторони не примирилися. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України. 10.06.2019 року в судовому засідання просив у задоволенні позову відмовити. Тому,\~ураховуючи вказане,\~а також\~наявність згоди\~позивача на\~проведення заочного\~розгляду даної\~справи,\~судом розглянуто вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що Кожен з\~подружжя має\~право припинити\~шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.09.1986 року, актовий запис №165, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Причиною розпаду сім`ї є непорозуміння між сторонами, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати сплачені останньою, а саме, судовий збір в сумі 768,40 гривень. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved