Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що її син є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO]. Стверджує, що померлому на праві власності належав будинок [ADDRESS], та земельна ділянка розміром 483 кв.м. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, посвідченого 1 жовтня 1998 року завідуючою першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. Стверджує, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є також його донька [PERSON], яка не претендує на спадщину та не заперечує проти оформлення спадкових прав на ім'я [PERSON]. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на будинок [ADDRESS], та земельну ділянку розміром 483 кв.м. для обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання вимог заяви. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представників сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] у місті Артемівську Донецької області, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №59 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 8 грудня 1999 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.6), батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 22 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.13), шлюб між [PERSON] та [PERSON] 22 квітня 2009 року розірвано. 25 вересня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 25 вересня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.14). [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.91) та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.92). 15 травня 2017 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Я.С. заведено спадкову справу №219/01-20/9105/2017 після смерті [PERSON], померлого [INFO], на підстави заяви його доньки - [PERSON], [INFO] (а.с.66, 67, 86). Також 23 жовтня 2013 року до нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON], [INFO], про відмову від спадщини померлого [PERSON] (а.с.68). 8 червня 2017 року із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся неповнолітній [PERSON], [INFO], після смерті його батька [PERSON] (а.с.83). На даний час свідоцтва про право на спадщину не видані. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст.1216 Цивільного кодексу України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, частинами 1, 5 та 6 ст.1273 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Крім того, відповідно до ч.4 ст.1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини. Як установлено судом, заяви про прийняття спадщини подали спадкоємці першої черги за законом - донька та син спадкодавця - 15 травня 2013 року [PERSON] та 8 червня 2017 року [PERSON] 9 червня 2017 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Бойяко Я.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а також у зв'язку з відсутністю оригіналу заповіту від 12 вересня 1992 року (а.с.9). Згідно з договором купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, посвідченим 1 жовтня 1998 року завідуючою першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П., [PERSON] купив у [PERSON] належний йому на праві власності жилий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], та належну на праві приватної власності земельну ділянку розміром 483 кв.м. для обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 8). Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами зареєстроване у Бюро технічної інвентаризації Відділу комунального господарства Артемівської міської ради народних депутатів 5 жовтня 1998 року, реєстровий номер 24-3681 (а.с.8 на звороті). Відповідно до довідки №22, виданої 17 лютого 2014 року головою квартального комітету №29 Купченко В.І., яка видана [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], про те, що [PERSON], який помер [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 26 лютого 1999 року по день смерті (а.с.12). Водночас право власності на земельну ділянку не було належним чином перереєстроване спадкодавцем. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], земельна ділянка площею 483 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку і господарських будівель належить [PERSON] (а.с.102-103). Відповідно до ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з ч.1 ст.22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, в редакції, чинній станом на 1 жовтня 1998 року, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. За ч.1 ст.23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, в редакції, чинній станом на 1 жовтня 1998 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. В свою чергу, відповідно до ч.ч.3, 4 ст.18 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, в редакції, чинній станом на 1 жовтня 1998 року, придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Договір купівлі-продажу земельної ділянки і документ про оплату вартості землі є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі державного акта на право власності. Частиною 2 ст.14 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1992 року, в редакції, чинній станом на 1 жовтня 1998 року, передбачено, що громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі, зокрема, купівлі-продажу. Відтак у судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на підставі договору купівлі-проваджу, однак державного акта на право власності на земельну ділянку на своє ім'я за життя не отримав. Таким чином, суду представлено достатньо доказів для включення зазначеного майна у спадкову масу. Крім того, згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Таким чином, частки спадкоємців [PERSON] за законом - [PERSON] та [PERSON] є рівними. Письмової угоди, посвідченої нотаріусом, про зміну розміру частки у спадщині когось із них спадкоємці не укладали. Саме тому, на думку суду, відсутні підстави для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно у цілій частці. Визнання відповідачем позову не може замінити відповідної письмової угоди, яка повинна бути укладена у відповідності до вимог ч.2 ст.1267 Цивільного кодексу України. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, визнавши за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частки будинку [ADDRESS], та ? частки земельної ділянки площею 483 кв.м для обслуговування цього житлового будинку і господарських будівель.

Outcome: partial