Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнати неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником 76/300 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 9 січня 2003 року, та власником 1/3 частини зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 8 жовтня 2002 року. Інша частина квартири знаходиться в комунальній власності, і вона проживає в ній на підставі рішення Міського виконкома № 120/2 від 26 лютого 1986 року. В зазначеній частині квартири був зареєстрований її син [PERSON] , який рішенням суду був визнаний таким що втратив право користування жилим приміщенням. Також без її вдома, в квартирі було зареєстровано сина [PERSON] - неповнолітнього [PERSON] . Про реєстрацію неповнолітнього [PERSON] їй стало відомо під час зняття з реєстрації [PERSON] . Про існування онука вона дізналася лише в 2019 році, жодного разу його не бачила, жодного дня він не проживав в зазначеній квартирі та не користувався нею. На теперішній час їй дуже важко утримувати квартиру самостійно, при цьому вона змушена сплачувати комунальні послуги за дитину, яка жодного дня не проживала в квартирі. Реєстрація неповнолітнього [PERSON] в квартирі [ADDRESS] порушує її право на володіння квартирою, у зв`язку з чим просить суд визнати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на житлову площу квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повномі обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судові повістки про виклик до суду надсилалися рекомендованою поштою із повідомленням за зареєстрованою адресою їх проживання, однак кореспонденція повернута поштовим відділенням без отримання адресатами, за закінченням строків зберігання. Представник третьої особи Мамаєва С,В. через канцелярію суду подала заяву, якою просить розглядати справу без її участі. Проти задоволення позовних вимог заперечує, адже інформація про наявність в неповнолітньої дитини будь-якого іншого місця проживання в матеріалах справи відсутня. Просить суд, під час прийняття рішення врахувати висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 13-31-144 від 24 вересня 2019 року. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 8 жовтня 2002 року, виданого державним нотаріусом Маріупольської четвертої державної нотаріальної контори Демко М.Л., та зареєстрованого в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 9 січня 2003 року за № 38048. ( а.с.14) Також позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири від 9 січня 2003 року, посвідченого Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю., належить 76/300 частин квартири [ADDRESS] . ( а.с.15) Згідно довідки з місця проживання виданої 26 червня 2019 року ЖКП «Азовжитлокомплекс», рішення Міськвиконконкому № 120/2 від 26 лютого 1986 року та ордер на квартиру [ADDRESS] , не збереглися. ( а.с.17) Згідно листів начальника ЖКП до Управління будинку № 3 , [PERSON] на підставі рішення 120/2 від 26 лютого 1986 року булу виділено дві кімнати житловою площею 35,59 кв.м. в квартирі [ADDRESS] на родину з двох осіб: [PERSON] , та її сину [PERSON] ( а.с.18) Інша одна кімната в квартирі [ADDRESS] , площею 14,0 кв.м., була надана [PERSON] ( а.с.18) Згідно копії особового рахунку № [NUMBER] від 3 липня 2018 року, виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», в двох кімнатах житловою площею 33,64 кв.м., загальною площею 42,86 кв.м. квартири[ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] з 13 березня 1984 року та її син [PERSON] з 15 березня 1986 року. ( а.с.19) В одній кімнаті площею 16,71 кв.м., в квартирі [ADDRESS] , яка перебуває у власності, не зареєстровано жодної особи, що підтверджується копією особового рахунку № [NUMBER] . ( а.с.20) Згідно довідки № 03-147-0248 від 08 лютого 2019 року, разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації 7 лютого 2019 року. ( а.с.21) Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 18 грудня 2018 року визнано [PERSON] таким що втратив право користування жилим приміщенням а саме квартирою [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем тривалий час. Жодного разу вона не бачила дітей в квартирі [PERSON] , та ніколи не чула, щоб в квартирі проживала дитина. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 13-31-144 від 24 вересня 2019 року - з метою соціального захисту неповнолітньої дитини,

Outcome: dismissed