Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO] На підставі рішення Геніченського районного суду Херсонської області відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі по 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2006 р. і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, оскільки дитина ходить до школи та зросли витрати на її утримання, просить змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав заяв про розгляд справи за його відсутності та не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечила позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не зявились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З дослідженого свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 005509 встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що на підставі рішення Геніченського районного суду Херсонської області від 24.05.2006 року, з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по по 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2006 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоровя, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р., котрі призначені рішенням суду, що підтверджується довідкою ВДВС Геніченського РУЮ від 27.03.2018р. Враховуючи те, що після визначення судом аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, значно збільшились витрати на її утримання і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дитини та її гармонійний розвиток, внаслідок збільшення витрат на дитину змінився також матеріальний стан позивача, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини, оскільки є наближеним до мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: approved