Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором в якому зазначив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір №б/н від 27.10.2005 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань за вказаним вище договором не виконав, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 29 260,02 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання відповідач належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача по договору станом на 09.12.2013 року становить 29 260 грн. 02 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 3 996 грн. 40 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 23 394,10 грн.; штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1 369,52 грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з договору №б/н від 27.10.2005 року, передбачено строк дії договору 12 місяців, тобто до 27.10.2006 року. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив взяті на себе договором зобов'язання, у зв'язку із цим, позовні вимоги є правомірними. Разом із цим, відповідно до 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитним договором від 27.10.2005 року встановлено строк дії даного договору 12 місяців, тобто до 27.10.2006 року, суд вважає що у зв'язку із невиконанням відповідачем свого грошового зобов'язання протягом встановленого строку, позивач з 28.10.2006 року знав про порушення його прав зі сторони відповідача, тому саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності. Як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, представник відповідача посилався на пропуск позивачем встановлених строків позовної давності. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed