Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], у якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти у розмір 1/4 частини її (заробітку) доходу на особистий рахунок дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву, у які просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала. [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 13.06.2009р. розірвано (а.с.9). Під час шлюбу в них народився син [PERSON] [INFO] (а.с.8). З позовної заяви вбачається, що [PERSON] з моменту народження сина його вихованням не займався, не піклувався про його здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Мати дитини починаючи з 2009 року також участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться його навчанням, розвитком, не піклується про його стан здоров'я, у зв'язку з чим [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею, позивачем у справі, та дідусем. Відповідачі жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надають. За змістом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Факт самоусунення [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього [PERSON] підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, наявною в матеріалах справи заявою від [PERSON], у якій вона не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, та поясненнями неповнолітнього [PERSON], наданими у судовому засіданні, у яких, він, зокрема, зазначив, що батька не пам'ятає та його вихованням займається лише бабуся, позивач у справі. Крім того, згідно з висновком, складеним 17.01.2017р. за № 1/14-05 Орган опіки та піклування Новокадацької районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав відповідачів відносно до їх сина [PERSON], [INFO] (а.с.21). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку про свідоме ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення їх батьківських прав стосовно нього. Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.3 ст.193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, яка піклується про його забезпечення, моральний та духовний розвиток, суд доходить висновку про достатність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.7 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved