Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом у якому просила визнати недійсним договір підряду на будівництво індивідуального житлового будинку від 24.11.2006 року № 78/06-ПД/ЗК, стягнути з відповідача на її користь 575 415 грн., які були сплачені нею згідно п. 2.1. договору, стягнути з відповідача на її користь пеню в сумі 28770,75 грн., стягнути з відповідача на її користь індекс інфляції в сумі 103 574,51 грн., стягнути з відповідача на її користь три відсотка річних в сумі 58 881,51 грн. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві зазначає, що 24.11.2006 року між нею та відповідачем укладено договір підряду на будівництво індивідуального житлового будинку, згідно якого відповідач зобов'язувався здати будинок в єкусплуатацію 11.11.2008 року та виконати: отримання від замовника проекту будинку; підготовку матеріалів та отримання в державних органах відповідної документації для початку будівництва; підготовка території в межах будівельного майданчику; збудувати і здати в експлуатацію у встановлений строк індивідуальний житловий будинок, загальною площею 89,98 кв.м. ганок зі сходами -8,05 кв.м.; збудувати внутрішньо-садибні зовнішні інженерні мережі (газопостачання, водопостачання , електропостачання, каналізації, телевізійних та телефонних ліній; збудувати огорожу земельної ділянки; ввести в експлуатацію збудований будинок. В свою чергу, дотримуючись п. 2 Договору та додатку № 4 до Договору п. 3.1 Договору № 726/06-ПР на виконання проектних робіт, додаткової угоди № 1 до Договору № 78/06-ПД/ЗК підряду на будівництво індивідуального житлового будинку від 24.11.2006 року відповідач 29.11.2006 року сплатила повну ціну предмету договору, яка складає 575 105 грн., 20.12.2006 року - 2321,48 грн., 20.02.2007 року - 310 грн. Відповідач своїх зобов'язань по договору-підряду не виконав, запропонувавши їй змінити земельну ділянку № 7 по вул. Кораловій на земельну ділянку № 52 по вул. Полтавській. 28.08.2008 року між нею та відповідачем укладено додаткову угоду № 3 до договору-підряду № 78/06-ПД/ЗК від 24.11.2006 року, згідно умов якого відповідач власними силами, за власні кошти та з власних матеріалів проводить монтажні роботи, а саме: роботи по крівлі - 38 кв.м., заповнення віконних прийомів одинарними метало пластиковими блоками - 14,83 кв.м., встановлення дверей - 3,98 кв.м., зовнішньо оздоблювальні роботи каркасу - 105,0 кв.м. та цоколю - 23 кв.м. Вартість зазначених робіт складає 67 892 грн., про що сторони прийшли до згоди, що ціна предмету договору зменшилась на 67 892 грн. та складає 507 523 грн. Однак відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись на письмове заперечення та просив застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три року. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з додаткової угоди № 2 до договору № 78/06-ПД/ЗК підряду на будівництво індивідуального житлового будинку від 24 листопада 2006 року було встановлено строк будівництва до 01 червня 2009 року. Відповідно до вищевикладеного, строк позовної давності обчислюється з 01 червня 2009 року. Таким чином позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів подана зі спливом позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2009 року по справі № Б29/334-09 порушено провадження по справі про банкрутство TOB «МБК «Україна-Канада» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2009 року по справі № Б29/334-09 введено процедуру розпорядження майном боржника TOB «МБК «Україна-Канада». 10.11.2009 року в офіційному друкованому засобі масової інформації, газеті «Голос України» було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство TOB «МБК «Україна-Канада». За результатами попереднього засідання Господарським судом Дніпропетровської області 30.08.2012р. у справі № Б29/334-09 за заявою TOB ВКФ «Будмехсервіс» до боржника TOB «МБК «Україна - Канада» про визнання банкрутом, винесено ухвалу про затвердження реєстру кредиторів. В ухвалі від 30.08.2012 року по справі № Б29/334-09 зазначено, що господарським судом у попередньому засіданні розглянуто вимоги всіх кредиторів, в тому числі по яких були заперечення боржника. За наслідком розгляду ці вимоги підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2009 року по справі № Б29/334-09 від 30.08.2012 року до Реєстру вимог кредиторів не включено [PERSON] з грошовими вимогами до TOB «МБК «Україна - Канада». В наведеній ухвалі від 30.08.2012 року господарським судом Дніпропетровської області зазначено, що: «Згідно п. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними». Відповідно до ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадженні у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або не в заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними. Пунктом 45 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про банкрутство» № 15 від 18 грудня 2009 року, визначено, що згідно з абзацом першим частини першої статті 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Відповідно до частини другої цієї ж статті Закону вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Отже, Закон пов'язує з пропуском конкурсними кредиторами строку, встановленого для подання ними заяв, припинення їх права вимоги до боржника. З огляду на вищезазначене та у зв'язку з тим, що [PERSON] не скористалась своїм правом щодо подання грошових вимог у справі про банкрутство в строк, вони вважаються погашеними та такими, що не підлягають стягненню з TOB «МБК «Україна-Канада». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed