Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеними позовними вимогами посилаючись на те, що 15 липня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що після припинення сімейних відносин з відповідачем з лютого 2013 році донька залишилась проживати разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Дитина потребує посиленого харчування, придбання ліків, лікарями рекомендовано проводити дитині масаж та лікувальну фізкультуру. Донька перебуває на обліку в офтальмологічному відділення Центру мікрохірургії ока, консультації профільних лікарів також потребують витрат. Позивач не має можливості працювати, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково вказала, що відповідач залишив сім'ю 01 лютого 2013 року, з того часу платив майже кожен місяць по 2000 грн., з березня 2014 року надає допомогу по 500-1000 грн. Зазначила, що цих грошей не вистачає на утримання дитини, оскільки вона витрачає на утримання дитини на місяць близько 3500 грн. Позивач пояснила, що робить щеплення та аналізи дитині у приватних клініках, купляє дитині спеціальне харчування, також дитина відвідує центр розвитку дитини, за що позивач сплачує по 560 грн. кожного місяця. Мати позивача є працюючим пенсіонером, допомагає їм. Зі слів позивача вона ніде не працює, отримує державну допомогу при народженні дитини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно. Щодо сплати коштів на утримання позивача зазначив, що відповідач не має такої можливості та не визнає стягнення з нього будь-яких коштів на її утримання. Вказав, що стан здоров'я відповідача задовільний, інших осіб на утриманні він не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України здійснюється у тому випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Судом встановлено, що сторони з 15 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2014 року вказаний шлюб розірвано. Згідно рішення суду після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено з [PERSON] на [PERSON]. Відповідач з позивачем та дочкою не проживає з лютого 2013 року. З пояснень представника відповідача та наданих доказів вбачається, що відповідач працює кухарем у ФОП [PERSON] згідно безстрокового трудового договору та отримує заробітну плату в розмірі 1540 грн. на місяць. Стан здоров'я відповідача задовільний, непрацездатних осіб на утриманні він не має. Позивач не заперечує те, що вона отримала одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 9300 грн. та отримує щомісячну державну допомогу у розмірі 735 грн. Всього розмір державної допомоги становить 27900 грн. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки аліменти у частці від доходу відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі суд не вбачає, оскільки відповідач працевлаштований офіційно та має стабільний регулярний дохід. Крім того, не знаходять свого доказового підтвердження доводи позивача щодо необхідності проведення платного медичного обстеження дитини і здачі відповідних платних аналізів у приватних клініках, оскільки позивач має можливість звернутися за допомогою до державних медичних установ. У разі понесення позивачем додаткових витрат, пов'язаних з лікування та оздоровленням дитини, вона не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про часткове відшкодування фактично понесених витрат. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст.84 цього Кодексу встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 6 ст.84 цього Кодексу передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частин 1 та 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищенаведеного суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає його малолітня донька [PERSON]. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки, як вбачається з пояснень представника відповідача, стан здоров'я відповідача задовільний, інших дітей та непрацездатних осіб відповідач на утриманні не має. Будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання позивача, суду не надано. Оскільки відповідач працює та має постійний дохід, та виходячи з встановленого законодавством можливого максимального розміру утримань із заробітної плати відповідача, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, від дня пред'явлення позову і до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі задоволенню не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial