Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 214. Позивач вказує, що з 2017 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, що привело до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дитини і на теперішній час майнового спору між сторонами немає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відомостей про звернення позивача до суду з аналогічною позовною заявою немає. 24.07.2019 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Після отримання відповіді 30.07.2019 року, провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 28.08.2019 року. У підготовчому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач на розірвання шлюбу погодився, але заперечував проти стягнення з нього понесених [PERSON] витрат по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, перевіривши матеріали справи та заслухавши думку сторін, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 07 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 214, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] (а.с.7), яка мешкає з позивачем. Статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує з 2017 року, вони не виявили бажань поновити стосунки і зберегти сім`ю та примиритися, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач у своїй позовній заяві вказала, що бажає залишити шлюбне прізвище. Крім того, у позовній заяві [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. У матеріалах справи є квитанція за № 0.0.1417680214.1 від 23.07.2019 року, згідно якої [PERSON] сплатила 768,40 грн. судового збору (а.с.1). Враховуючи те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню та визнаний відповідачем у підготовчому засіданні, до початку розгляду справи по суті, що зафіксовано звукозаписувальної апаратурою, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Інші 50 відсотків підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved