Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2004 року присуджені до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підставі цього рішення судом видано виконавчий лист № 2-1023/2004 та державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2009 року присуджені до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-1194/2009 та відкрито виконавче провадження. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов`язання по сплаті аліментів, ніде не працював. Після влаштування на роботу у жовтні 2018 року повідомив про це органи державної виконавчої служби лише у березні 2019 року, що призвело до утворення заборгованості: за виконавчим листом № 2-1023 за період з квітня 2018 року по 28 травня 2019 року у розмірі 9649,59 грн. та за виконавчим листом № 2-1194/2009 за період з квітня 2018 року по 28 травня 2019 року - у розмірі 14099,06 грн. Позивач надає розрахунок пені та зазначає, що сума пені, яка нараховується на прострочену заборгованість за вищезазначені періоди складає 128 807,04 грн. Оскільки розрахована сума пені значно перевищує суму боргу по аліментам, тому просить стягнути суму пені у розмірі суми заборгованості, зокрема, за виконавчим листом № 2-1023 - 9649,59 грн. та за виконавчим листом № 2-1194 - 14099,06 грн. Ухвалою від 17.09.2019 відкрито провадження у справі, та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. 10.12.2019 було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 09 січня 2020 року. Представник третьої особи - Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, пояснень на позов не надав. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила задовольнити. Додатково пояснила, що судом було затверджено мирову угоду, укладену нею з відповідачем. Угода стосувалась поділу спільного майна, але нею було визначена домовленість про те, що утримання старшої дочки після підписання мирової угоди покладається на позивача, і стягнення аліментів з відповідача на її утримання припиняться. Тому нею розраховано розмір пені станом на дату затвердження мирової угоди. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що він тривалий час не працював, з березня 2018 року перебував на обліку у Центрі зайнятості, на підтвердження чого надав відповідні довідки. Працевлаштувався тільки з 01 березня 2019 року. Йому відомо, що на цей час в зв`язку з укладенням мирової угоди виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання [PERSON] припинено, іноді він добровільно надає дітям допомогу, тому з пенею не згоден. В позові просив відмовити в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2004 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача у справі - [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-1023/2004 (а.с.5). Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2009 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача у справі - [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-1194/2009 (а.с.6). Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року затверджено мирову угоду, укладену між сторонами у справі. Пунктом 6 цієї угоди передбачено, що [PERSON] бере на себе зобов`язання по подальшому утриманню доньки [PERSON] , 2001 року народження, з моменту затвердження мирової угоди. Згідно з пунктом 7 сторони домовились, що між ними врегульовано усі претензії, які стосуються обов`язків батьків по утриманню [PERSON] на час її навчання у навчальному закладі (а.с.52-53). Зобов`язання по сплаті аліментів відповідач [PERSON] належним чином не виконував, а тому за виконавчим листом № 2-1023/2004 за період з квітня 2018 року по 28 травня 2019 року (дата затвердження мирової угоди) заборгованість становить 9649,59 грн., за виконавчим листом № 2-1194/2009 за період з квітня 2018 року по 28 травня 2019 року - 14099,06 грн., що підтверджується довідками Інгулецького ВДВС м.Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області №11836, №11837 від 28.05.2019 та відповідними довідками-розрахунками (а.с.7-10). Приписами ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідальність батьків за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину передбачена статтею 196 СК України. Згідно з частиною 1 цієї статті у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розрахунок пені за несплаченими аліментами проводиться згідно ч.1 ст.196 СК України зі змінами відповідно до Закону від 17.05.2017 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку сплати аліментів» за формулою P = S*p * Q, де Р - сума пені; S - сума заборгованості; р - ставка пені; Q - кількість днів прострочення. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Суд вважає, що положення ч.1 ст.196 СК України надає позивачу безумовне право на пред`явлення до суду позову про стягнення пені. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, в якій Велика Палата вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі 6-94цс15, якою було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Як зазначено в цій Постанові, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різним залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 Постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням заборгованості відповідача по сплаті аліментів, відповідно до ст.196 СК України, позивачем за період з квітня 2018 року по 28 травня 2019 року була вирахувана неустойка (пеня) за виконавчим листом № 2-1023/2004 у розмірі 38 857,98 грн. та за той самий період за виконавчим листом № 2-1194/2009 у розмірі 89 949,06 грн. (а.с.3). Оскільки вищевказана сума перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам, позивач просить стягнути з відповідача суму пені за виконавчими листами у розмірі заборгованості по аліментам, що утворилася за кожним виконавчим документом, зокрема за виконавчим листом № 2-1023/2004 у сумі 9649,59 грн., за виконавчим листом № 2-1194/2009 у сумі 14099,06 грн., з чим погоджується суд. При цьому, суд враховує, що рішення приймається на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем надано докази наявності у відповідача заборгованості по аліментам та підстав стягнення пені за її несплату з вини відповідача. Разом з тим суд враховує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не надав жодного доказу відсутності його вини у виникненні боргу по аліментам, його матеріального та сімейного стану, не надав належних доказів добровільної плати аліментів, а тому суд вважає, що підстави для застосування положень ч.2 ст.196 СК України, згідно з якою розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, відсутні. При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача в тій частині, що йому невірно нараховано заборгованість державним виконавцем, оскільки він тривалий час не працював і мав статус безробітного, оскільки з довідки державного виконавця вбачається, що розмір аліментів за час перебування боржника на обліку у Центрі зайнятості обраховано із доходу, який він отримував як безробітний, що відповідає доходу, вказаному у довідці, наданої Центром (а.с.49-50). Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють питання щодо відповідальності за прострочення сплати аліментів, та виникнення заборгованості з аліментних платежів. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача вказаної позивачем пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, тому, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача у дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved