Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що під час дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) винним в якій за рішенням суду було визнано відповідача, забезпеченому позивачем транспортному засобу були спричинені механічні пошкодження. В подальшому позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування, у зв'язку з чим в останнього виникло право вимоги, про стягнення суми страхового відшкодування з відповідача, який добровільно здійснити такий розрахунок відмовився. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, просив розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував /а.с. 68/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.01.2011 року по пр-ту Бажана у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під керуванням відповідача. В результаті зазначеного ДТП, автомобіль марки «Сузукі» д.н.з. [NUMBER], який застраховано позивачем /а.с. 14/, та належить ТОВ «Перша лізингова компанія», під керуванням водія [PERSON], отримав механічні пошкодження. Відповідно довідки ОДАІ та постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2011 року, відповідача визнано винним у зазначеному вище ДТП /а.с. 20-21/. Згідно ч. 4 ст. 61 цивільно-процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначене ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобілю, було складено звіт № 49 від 14.02.2011 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку завданого автомобілю марки «Сузукі» д.н.з. [NUMBER], склав 16158,05 грн. /а.с.22-24, 25-35/. Відповідно до умов договору страхування, позивачем було сплачено страхове відшкодування, відповідно до рахунку-фактури № Я-00000328 від 09.03.2011 року ФОП [PERSON], у розмірі 15092,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3545 від 27.04.2011 року /а.с. 37-40/. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування страхувальнику, у зв'язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми завданої ним шкоди, яку останній добровільно відшкодувати на бажає. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved