Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про: 1) визнання об»єктом спільної власності подружжя та розділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності, а саме: об»єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] з виділенням позивачу 1/2 частини всього майна в натурі; 2) визнання об»єктом спільної сумісної власності та розділу земельної ділянки площею 0,15 га, яка знаходиться по [ADDRESS] з виділенням позивачу 1/2 частину земельної ділянки в натурі. В судове засідання позивач та його представник не з»явились, в письмових поясненнях від 16.02.15р. і в усних поясненнях даних раніше представник позивача підтримав позов, просить його задовольнити посилаючись на будівництво спірного будинку під час перебування сторін в шлюбі, технічну можливість розподілу незакінченого будівництвом будинку та відповідну судову практику. Представник відповідача також до суду не з»явився, в раніше даних поясненнях позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Треті особи надали усні пояснення в яких просять відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд з»ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. В рішенні апеляційного суду Кіровоградської області від 29.10.13р. вказано про можливість виділення позивачу в натурі частини незакінченого будівництвом будинку (а. с. 11-14). Про можливість поділу незавершеного будівництвом будинку зазначено також в постанові від 15.05.13р. № 6-37-цс-13 судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, яка додана представником позивача до його письмових пояснень. Сторони уклали шлюб 18 липня 1979 року. 18 вересня 2007 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.02.10р. (а. с. 10). 26 жовтня 1992 року складений акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель за яким гр. [PERSON] встановлено в натурі межі земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку і господарчих будівель. Площа земельної ділянки становить 1500 кв. м. Земельна ділянка знаходиться в [ADDRESS] 24 листопада 1992 року [PERSON] виданий дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт по будівництву житлового будинку і господарських споруд за адресою [ADDRESS]. Дозвіл виданий на підставі рішення № 116 за жовтень 1992 року Новгородківської селищної Ради і він є дійсним до 24 листопада 1995 року. Свідок [PERSON] дала суду покази, що ні [PERSON] (позивач), ні [PERSON] (відповідач) офіційно не працювали. Коли строїли будинок, то наймали бригаду людей із Західної України, де дідова ([PERSON]) рідня і за його кошти. З 2003 року позивачка була в Італії, гроші вона не давала і участі в будівництві не приймала. Свідок [PERSON] дала суду покази, що у 1998 році був придбаний будинок по сусідству із сторонами (позивачем і відповідачем). [PERSON] (позивач) надавала допомогу в будівництві, носила дошки та інші матеріали. [PERSON] та [PERSON] (відповідач) не працювали, тримали домашнє господарство - сад, город, худобу. З їх слів будинок будували вони самі, проте вона цього не бачила. Свідок [PERSON] дав суду покази, що [PERSON] (позивач) і [PERSON] (відповідач) не працювали, [PERSON] взагалі, а [PERSON] неофіційно підробляв. Кошти на будівництво будинку вони брали у батьків, всі будматеріали завозились із Західної України. Газ проводили батьки (треті особи), [PERSON] вже була в Італії. Свідок [PERSON] дав суду покази, що матеріали для будівництва будинку купував [PERSON] (третя особа). Свідок [PERSON] дала суду покази, що [PERSON] (позивач) здійснювала роботу по господарству та вихованню дітей. [PERSON] (відповідач) працював на власному «КАМАЗі» і ним звозив будматеріали. Будувала будинок наймана бригада. [PERSON] і [PERSON] говорили їй, що вони будували будинок. Свідок [PERSON] дала суду покази, що товаришувала з [PERSON] (донькою сторін) і приходила до неї в гості. В 1996 році спірний будинок вже існував, вставлені вікна, але без внутрішнього оздоблення, поруч були господарські будівлі. [PERSON] (відповідач) розповідав, що він був моряком та ходив у плавання, заробляв кошти і за них вони будували даний будинок. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. ст. 60, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як визначено в до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (зі змінами) суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За позовом дружини, членів сім»ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. По висновку експерта № 848, 849 складеного 15.12.2014 судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи вірогідна дійсна ринкова вартість незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] складає 434839 грн. Житловий будинок з прибудовами за адресою [ADDRESS] є подільною річчю із площею 186,3 кв.м., тобто є технічна можливість поділу в натурі в частках: по 1/2 та 1/2 чи з близьким значенням з відхиленням від розміру часток. Першому співвласнику - квартира № 1 (приміщення 1-го поверху з верандою та навісом площею 103,8 кв. м. вартістю 97079 грн.) та надвірні споруди (лазня літ. «В», літня кухня + сарай із комплексу літ. «Б», прибудова літ. «б» - 2/3 вартістю 63670 грн.) загальною вартістю 160749 грн. Другому співвласнику - квартира № 2 ( 2-ий поверх житлового будинку площею 82,50 кв. м. вартістю 78238 грн.) та надвірні споруди (гараж із комплексу літ. «Б» + сарай літ. «Г» - 1/3 вартістю 50018 грн.) загальною вартістю 128256 грн. Розрахунок фактичної частки першого співвласника: за вартістю незавершеного будівництва домоволодіння - 160749 грн. / 289005 грн. * 100 = 11/20 частки. Розрахунок фактичної частки другого співвласника: за вартістю незавершеного будівництва домоволодіння - 128256 грн. / 289005 грн. * 100 = 9/20 частки. Розрахунок відхилень фактичної частки другого співвласника від його ідеальної частки - 1/20. Відхилення від ідеальної частки складає: по вартості домоволодіння - 1/20 (компенсація від 1-го співвласника 2-му співвласнику) по вартості домоволодіння: 434839 грн. х 1/20 = 21742 грн. Як визначено в частинах 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Аналогічна правова норма зазначена в ч. 2 ст. 365 ЦК України, за якою суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. На день судового засідання: сторони або їх представники не надали доказів внесення на депозитний рахунок суду коштів в сумі 21742 грн. вартості 1/20 частки, про що зазначено у висновку судової експертизи; згода іншого з подружжя, на грошову компенсацію - відсутня; обставини вказані в ч. 1 ст. 365 ЦК України сторонами суду не доведені. Таким чином, позовна вимога про визнання об»єктом спільної власності подружжя та розділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності, а саме: об»єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] з виділенням позивачу 1/2 частини всього майна в натурі задоволенню не підлягає. Друга позовна вимога - визнати об»єктом спільної сумісної власності та розділити земельну ділянку площею 0,15 га, яка знаходиться по [ADDRESS] виділивши [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки в натурі також не підлягає задоволенню з наступних причин. В пункті 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами) зазначено - відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. В задоволенні позовної вимоги про визнання об»єктом спільної власності подружжя та розділу майна: об»єкту незавершеного будівництва - житлового будинку з господарськими будівлями з виділенням [PERSON] 1/2 частини всього майна в натурі суд відмовив. Докази приватизації спірної земельної ділянки не надані. Крім того, у висновку експерта № 848, 849 від 15.12.14р. вказано, що на земельній ділянці по вул. Сагайдачного 3 в смт. Новгородка відсутні фізичні межові знаки, які розділяють суміжні земельні ділянки, що не уможливлює поділ в натурі ділянки між двома співвласниками. Позовна заява не підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України всі понесені позивачем судові витрати покладаються на нього, тому що суд повністю відмовляє в позові. Крім того, з позивача підлягає стягненню в доход бюджету недоплачений судовий збір при зверненні до суду виходячи з наступного розрахунку. За висновком експерта № 848, 849 від 15.12.14р. вірогідна дійсна ринкова вартість незавершеного будівництва - житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] складає 434839 грн. Тобто, вартість 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами становить 217419 грн. 50 коп. (434839 грн. : 2 = 217419 грн. 50 коп.), а необхідна до сплати сума судового збору за таку позовну вимогу 2174 грн. 19 коп. (217419 грн. 50 коп. х 1 % = 2174 грн. 19 коп.). При зверненні до суду представник позивача сплатив мінімальний розмір судового збору для позовних заяв майнового характеру 243 грн. 60 коп. за позовну вимогу про поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями. Таким чином, з позивача необхідно стягнути в дохід бюджету різницю між сплаченим судовим збором 243 грн. 60 коп. і дійсним розміром судового збору 2174 грн. 19 коп., яка становить 1930 грн. 59 коп. (2174 грн. 19 коп. - 243 грн. 60 коп. = 1930 грн. 59 коп.). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved