Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати спільною власністю подружжя - та відповідача, 1/2 частину квартири [ADDRESS], придбану 08.10.2007 року за договором купівлі-продажу та визнати на нею право власності на 1/2 частину спільної власності подружжя - 1/4 частину вказаної квартири; визнати за відповідачем право власності на 3/4 частини вказаної квартири, що належить їй; стягнути з відповідача на її користь ринкову вартість 3/4 частин спірної квартири, що буде визначена експертом; стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позов обґрунтовує тим, що спірна квартира до 2007 року належала їй та її матері - [PERSON] в рівних частках. 28.10.2005 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON], з яким вони проживали у спірній квартирі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Перебуваючи у шлюбі, вона та відповідач, за договором купівлі-продажу від 08.10.2007 року в інтересах сім»ї придбали у матері 1/2 частину спірної квартири. Всі дії від імені матері на підставі довіреності здійснювались особисто нею, з цих підстав покупцем у договорі купівлі-продажу було зазначено лише [PERSON] Їй належить 1/2 частина спірної квартири, так як ця частина квартири належала їй до укладення шлюбу, що не оспорюється відповідачем. Крім того, половина із 1/2 частини квартири, придбаної в період шлюбу з відповідачем, що оформлена на відповідача, тобто 1/4 частина також належить їй, а тому її частка складає 3/4 частин спірної квартири. Відповідач не погоджується з цим і вважає, що 1/2 частина спірної квартири належить йому відповідно до правовстановлюючих документів. Відповідач, після народження доньки, не визнав її своєю дитиною, покинув сім»ю, з цих підстав вона звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2014 року розірвано. Після розірвання шлюбу вона змінила свою прізвище. Крім того, рішенням суду з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей та на її утримання до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Відновлення сімейних стосунків не відбулось і тому на даний час вона вимушена звернутись в суд з даним позовом та посилаючись на вимоги діючого законодавства просить його задовольнити. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просив позов задовольнити. Відповідач не погодився з позовом, надав суду заперечення проти позову та подав суду зустрічну позовну заяву, в якій просив усунути йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням - спірної квартири шляхом його вселення, так як позивачка змінила замки у вхідних дверях спірної квартири; зобов»язати відповідачку надати йому ключі від вхідних дверей вказаної квартири та визначити порядок користування спірною квартирою і виділити йому у користування кімнату площею 12,7 кв.м, а кухню площею 7,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, коридор площею 11,3 кв.м, лоджію площею 3,95 кв.м залишити у спільному користуванні; судові витрати покласти на відповідачку за його позовом. Позов обґрунтовує тим, що йому та позивачці за первісним позовом належить по 1/2 частині спірної квартири, після розлучення бувша дружина змінила замки на відхідних дверях квартири та не бажає, щоб він там проживав. Він не бажає отримувати компенсацію за свою частку, а має намір проживати у вказаній квартирі, тому просить задовольнити його зустрічний позов. В судовому засіданні відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви. Заслухавши пояснення відповідача за первісним позовом, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала в рівних частках по 1/2 на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів 27 травня 1994 року № 10631. 28.10.2005 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 942. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], а ім»я на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 13.06.2014 року, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 24. 08.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 06 жовтня 2007 року по реєстру № 497 від імені [PERSON], укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири під номером [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] придбав за власні кошти 1/2 частки квартири у власність. Договір купівлі - продажу частки квартири 08 жовтня 2007 року посвідчений нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 507. Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу. Належить дружині, чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав поважної причини (навчання. Ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Зазначена квартира належить сторонам на праві приватної спільної сумісної власності, а саме 1/2 частина, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.05.1994 року № 10631 належить [PERSON] та 1/2 частина, відповідно до договору купівлі-продажу від 08.10.2007 року № 507 зареєстрованого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] належить [PERSON] Із цієї частини 1/4 належить позивачці за первісним позовом [PERSON], тобто їй належить 3/4 частини спірної квартири. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно ч.2 ст. 68 Сімейного кодексу України, розпорядження майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємно згодою. Частиною 4 ст. 71 Сімейного кодексу України, визначено, що присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Вказане кореспондується і п. 30 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року відповідно до якого, вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, мають застосовуватись положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що не здійснював жодних дій щодо внесення коштів на депозитний рахунок та не має наміру сплачувати компенсацію, так як вказану частину квартири купив за власні кошти. Згідно частини 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з висновком судово-будівельної експертизи № 107 від 23.01.15 року ринкова вартість спірної квартири складає 596 189 грн., ринкова вартість 3/4 частини квартири складає 447 142 грн., технічна можливість виділення 3/4 частини спірної квартини є не можливою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] суд враховує наступне: відповідно договору купівлі-продажу частки квартири від 08 жовтня 2007 року №507 [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується архівною довідкою ОКП «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» від 03.03.2014 року. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні і не оспорюється представником відповідачки по зустрічному позову, відповідач змінила замки вхідних дверей та не бажає проживати в одній квартирі з позивачем. Вказана квартира складається з кімнати площею 15,7 кв.м., кімнати площею 7,8 кв.м., кімнати площею 12,7 кв. м., кухні площею 7,3 кв. м., ванної кімнати площею 2,6 кв. м., вбиральні площею 1,3 кв. м., коридору площею 11,3 кв. м, лоджії площею 3,95 кв. м. Всі кімнати в квартирі є роздільними, тобто існує можливість встановити порядок користування квартирою. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 107 від 23.01.15 року можливо виділити [PERSON] у користування кімнату площею 12,7 кв. м., а кухню площею 7,3 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 11,3 кв. м., лоджію площею 3,95 кв. м. залишити у спільному користуванні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення зустрічного позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають судові витрати, понесені ним при розгляді справи, які складаються із суми сплаченого судового збору 243,60 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 1 045,50 грн.

Outcome: approved