Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області із вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому 19 листопада 2013 року шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Останній час відносини з відповідачем погіршились. Різні погляди на шлюб призвели до постійних сварок, що впливало на психічний стан позивачки та сина. Під час сварок відповідач постійно ганьбив, ображав її, принижував честь та гідність. Відповідач не розуміє сутність сімейних проблем, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин. Позивач зазначає, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе та суперечить її інтересам та інтересам сина. Спір про розподіл майна та щодо утримання та виховання дитини відсутній. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] . Ухвалою суду від 29 січня 2021 року справу прийнято до провадження та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі визначений строк для надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечення. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам, а відповідачу разом з копією позовної заяви з додатками, яку останній отримав 16 березня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач 11 лютого 2021 року надала суду заяву в якій просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав. 11 лютого 2021 року відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 19 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Як зазначає позивач у позовній заяві сімейні відносини між сторонами припинились остаточно. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спору про поділ спільного майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами на час розгляду даної справи немає. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, враховуючи, що відповідач визнав позов в повному обсязі, тому суд приходить до висновку про необхідність припинення шлюбу шляхом його розірвання. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 420,40 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 420,40 грн. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved