Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності на самочинно реконструйований, переобладнаний та перепланований будинок, мотивуючи свої вимоги наступним. 02 липня 2015 року позивач придбала домоволодіння та земельну ділянку, а якій розташовуються будівлі, згідно договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованих в реєстрі на № 336 та № 341. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2015 позивач є одноособовим власником домоволодіння та земельної ділянки, на якій дане домоволодіння розташоване. В період часу з липня 2015 року по жовтень 2015 року позивач перебудувала та перепланувала житловий будинок без отримання відповідного дозволу, але без порушення будівельних норм та правил. Сусіди претензій до позивача з приводу перебудови не мають, отже позивач вважає, що має право на визнання за нею права власності на самочинно реконструйований, переобладнаний та перепланований будинок. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просила його задовільнити з підстав, викладених в ньому. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши думку позивача, дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 02 липня 2015 року позивач придбала домоволодіння та земельну ділянку, а якій розташовуються будівлі, згідно договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованих в реєстрі на № 336 та № 341 (а.с. 4-7) . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2015 позивач є одноособовим власником домоволодіння та земельної ділянки, на якій дане домоволодіння розташоване (а.с. 8-11). Як вбачається з матеріалі цивільної справи, а саме технічного паспорту на спірне домоволодіння від 15.10.2015 (а.с. 12-19), позивач було здійснено самочинне будівництво та переобладнання належного їй будинку. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.9 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26\~Закону України № 2780-ХІІ від 16.11.92 «Про основи містобудування»\~спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15\~ЦК України, частина перша статті 3\~ ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні У даній справі суд приходить до висновку про те, що факт порушення відповідачем прав свобод чи інтересів позивача не знайшов свого підтвердження, жодних правових підстав для задоволення позову судом не встановлено, а позивачем не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно вимог ст.88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову повинні покладатися на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed