Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 03.05.2011року і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, зокрема не надає матеріальної допомоги. Оскільки відповідач відмовляється вирішувати питання в добровільному порядку, позивач вважає за необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася. До суду надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, одночасно зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд визнав за можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.04.2011року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 25.06.2004року у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 342 розірвано (а.с.7). Дане рішення на час розгляду справи набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.8-9). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, згідно ст.181 СК України. Відповідач не надав суду доказів того, що він добровільно утримує на належному рівні своїх дітей, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст.182 СК України, при цьому суд виходить з відсутності доказів того, що відповідач має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, а відтак вважає за необхідним задовольнити позов частково. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно з ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Разом з тим, позивач не надала суду жодних доказів вжиття заходів щодо отримання аліментів за вказаний період, а відтак вимоги щодо стягнення аліментів з 03.05.2011 року не підлягають задоволенню. У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial