Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 12017,20 грн. суму боргу з урахуванням інфляції, 7166,48 грн. річних, а всього 19183,68 грн.; стягнути 200 грн. витрати на оформлення довіреностіта судовий збір в сумі 551,20 грн. В обгрунтування позову зазначила, що 20.10.2013 року відповідач [PERSON] під розписку позичив у неї гроші у розмірі 5200,00 грн., з кінцевою датою повернення 31.12.2013 року. В строк, визначений розпискою відповідач грошові кошти не повернув, ухиляється від їх повернення, в наслідок чого змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів в сумі 5200 грн. строком повернення на протязі 2013 року, вказаний договір оформлено розпискою про отримання грошею. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики від 20.10.2013 року строк - 31.12.2013 року грошові кошти не повернув. У відповідності ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свої зобов'язання і на підставі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 20.10.2013 року в сумі 5200,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням інфляції та річних в загальному розмірі 19183,68 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь 200,00 грн. витрат на оформлення довіреності, суд вважає необхідним у вказаній вимозі відмовити, оскільки вказане не є судовими витратами в розумінні 133 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 551 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial