Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 20.03.1987 року відповідач виготовив на ім»я позивача технічний паспорт на житловий будинок, що розташований в Житомирській області, м. Коростишів, вул. Гагаріна,48. При цьому до плану будинку неправомірно включено підвальні приміщення площею 40,70 кв.м., оскільки такі приміщення відносяться до допоміжних. З введенням податку на нерухоме майно дане порушення завдає шкоди майновим інтересам позивача, а тому просить визнати такі дії відповідача неправомірними та зобов»язати виключити підвальні приміщення з технічного паспорту. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що оскільки підвальні приміщення відносяться до допоміжних приміщень, то площа цих приміщень не повинна була включаться до площі будинку. Також пояснив, що власником будинку є [PERSON] та податкове повідомлення-рішення щодо сплати податку також приходило на її ім»я, однак в цьому будинку проживає він та позивач і він сплачує цей податок. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають, а тому суд розглянув справу без участі останніх, представник позивача не заперечив. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані по справі докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що у відповідності до договору дарування жилого будинку та земельної ділянки від 14.10.2006 власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою Житомирська область, м. Коростишів, вул. Гагаріна,48 є [PERSON]. Податкове повідомлення-рішення від 13.06.2017 № 21447-02 направлене [PERSON] щодо сплати податку на нерухомість за вказаною адресою. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а як встановлено судом, то позивач не є власником будинку і позовні вимоги щодо зміни площі будинку стосуються в даному випадку лише власника будинку, оскільки користувач, яким є позивач (зареєстрована і проживає у вищевказаному будинку, згідно паспорту зареєстрована) наділений правами щодо користування жилими приміщенням в будинках приватного житлового фонду, що регулюється главою 6 ЖК України та яка не наділяє користувача правами щодо розпорядження цією власністю. Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, виходячи з викладеного, то в даному випадку права чи охоронювані законом інтереси позивача не порушені, не оспоруються чи не визнаються, а тому позов не підлягає до задоволення з цих підстав. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed