Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з дійсним позовом та просить суд стягувати з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1900,00 грн. щомісячно з відповідною індексацією до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], віку трьох років, тобто до 03 жовтня 2018 року. В судове засідання позивач не зявилась, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. З відзивом відповідача не згодна в повному обсязі, постільки відповідач працює офіційно за межами України та має стабільний достатній заробіток і в змозі утримувати їхню неповнолітню дитини та її. В судове засідання відповідач не зявився, але надав до суду письмовий відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішення питання щодо стягнення такого утримання з'ясуванню підлягає лише питання щодо наявності у чоловіка можливості надавати відповідну матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що він не має офіційного місця роботи в Україні, працює за кордоном, тому вважає, що аліменти на її утримання він повинен сплачувати у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації. Позивачка стверджує, що він має можливість сплачувати аліменти на її утримання в сумі 1900,00 грн. щомісячно. Вважає, що вказані доводи позивачки в цій частині є необґрунтованими, не підтвердженими ніякими доказами та спростовуються наданими ним доводами та доказами. Викладені в позові доводи ґрунтуються виключно на припущеннях позивачки, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору та бажанні останньої отримати додаткову матеріальну вигоду. З наданої копії належної йому трудової книжки вбачається, що він з 2012 року дійсно не має постійної роботи та стабільного заробітку. За фахом та спеціальністю не може знайти гідну для себе роботу. Працює в м. Херсоні та має нерегулярні підробітки. Тому доводи позивачки про те, що він працює за кордоном є лише її припущенням та не підтверджено жодним доказом. Внаслідок чого нею необґрунтовано визначено розмір аліментів на її утримання в сумі 1900,00 грн. щомісяця. 03.04.2018 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області був виданий судовий наказ щодо стягнення з нього на утримання доньки аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини безпосередньо впливають на неможливість сплачувати позивачці аліменти у відповідному розмірі на її утримання. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з [PERSON] позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2015 року до 19 грудня 2016 року. Шлюб зареєстровано у відділі ДРАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсон, актовий запис № 70. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2016 року шлюб сторін був розірваний. Рішення набрало законної сили 20.12.2016 року. 03 жовтня 2015 року у сторін народилася донька [PERSON], яка проживає з позивачем. Шлюб сторін виявився невдалим та нетривалим. Ще до офіційного розірвання шлюбу сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства. На даний час у колишнього чоловіка є інша жінка і фактично склалася інша сім'я. Як зазначає позивач, відповідач після припинення сумісного надавав позивачу матеріальну допомогу тільки на утримання доньки. Однак він надавав її нерегулярно і її розмір він визначав на свій розсуд. Ніякої матеріальної допомоги позивачу на її утримання по догляду за дитиною до досягнення донькою віку 3 років він їй не надавав, не надає і зараз. Протягом двох останніх місяців відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги і на утриманні доньки. Відповідач наполягає на тому, щоб вона офіційно зверталася до суду з заявою про стягнення з нього аліментів. В зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з вказаною заявою. Інших дітей у відповідача немає і стягнення по виконавчим документам з нього не здійснюються. Відповідач є працездатною особою, він має можливість працювати, отримувати дохід та сплачувати аліменти. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Донька [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON], яка на даний час перебуває в декретній відпустці (а.с. 8), знаходиться лише на її утриманні та вихованні. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов'язань не має, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до вимог ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на даний час не має офіційного місця роботи в Україні, але він працює за кордоном, тому суд вважає, що аліменти на утримання позивача він повинен сплачувати у твердий грошовій сумі, яка підлягає індексації, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано, згідно наданої суду заяви відповідач позов не визнав, але не дивлячись на це, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1\~500 грн. щомісячно з відповідною індексацією, що буде відповідати інтересам обох сторін, в звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Вказаний розмір аліментів суд пов'язує з доходами відповідача та прожитковим мінімумом для працездатної особи, який визначений державою. Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 02.04.2018 року. Крім того, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VIпозивач\~звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 704,80 грн..

Outcome: partial