Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що з 2015 р. по 2017 р. перебували у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 555. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2017 року, шлюб розірвано. Донька залишилась проживати з матір`ю, спорів щодо визначення місця проживання дитини між подружжям не виникало. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Весь цей час батько життям доньки не цікавився, не виявляв та не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, участь у вихованні дитини не приймав та не приймає по теперішній час. В зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, щодо його доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності відповідача, позов визнає у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що з 10.10.2015 року по 03.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2017 року, шлюб між подружжям було розірвано. Від шлюбу подружжя мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини в свідоцтві про народження зазначено [PERSON] , відповідача по справі. Відповідач повністю самоусунувся від забезпечення дитини та спілкування з нею. Батько дитини, не виконує жодних батьківських обов`язків, не цікавиться долею доньки. Також, в матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 16.02.2021 року, який тим самим не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно своєї доньки - [PERSON] , [INFO] . З правовими наслідками позбавлення батьківських прав ознайомлений та попереджений. Крім того, позовні вимоги відповідач визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, що підтверджується заявою написаною власноруч. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює, як свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Узагальнюючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору.

Outcome: approved