Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) зі сплати аліментів за період з 15 грудня 2015 року по 30 листопада 2019 року у розмірі 78748,65 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 05 лютого 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська у справі №209/5310/15-ц стягнуто зі [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 грудня 2015 року і до повноліття дитини. 22 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська видано відповідний виконавчий лист. На підставі зазначеного судового рішення Дніпровським районним ВДВС м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження щодо стягнення зі [PERSON] коштів на утримання малолітньої дитини. Однак Відповідач не виконує зазначене судове рішення та аліменти на утримання свого малолітнього сина не сплачує, внаслідок чого станом на 30 листопада 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 78748, 65 грн. Таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 15 грудня 2015 року по 30 листопада 2019 року становить 388913,16 грн. Однак, у відповідності до ч. ст. 196 СК України, розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, тому просить стягнути з відповідача пеню у розмірі, що дорівнює заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 78 748,65 грн. Ухвалою від 03 лютого 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 31 березня 2020 року підготовче судове засідання було закрито та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про місце і час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явився, про місце і час слухання справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 8). З відповідача на користь позивача за рішенням суду були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 грудня 2015 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією виконавчого листа, виданого 22 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 9). Відповідач станом на 01 грудня 2019 року має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 78748,65 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС м. Кам`янське Добриднік С.А. (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 51 Конституції України, обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 відсоток за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. У постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 657/1786/19 (провадження № 61-3254св20) зазначено, що «…розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.» Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку, наданого позивачем, розмір пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом на утримання дитини за період з 15 грудня 2015 року по 30 листопада 2019 року становить 388913,16 гривень. Оскільки відповідачем не надано заперечень проти здійсненого позивачем розрахунку пені, суд приймає вказаний розрахунок. Однак, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої, суд не має права стягувати розмір неустойки який більше 100 відсотків заборгованості, яка у даному випадку складає 388913,16 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за період з 15 грудня 2015 року по 30 листопада 2019 року у розмірі 78748,65 грн. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки позивач, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому,

Outcome: approved