Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що 05 січня 2017 року помер її батько [PERSON], про що 06.01.2017 року було складено відповідний актовий запис № 47. Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження VI НО № 329282, виданим відділом ЗАГСА м. Краматорська Донецької області 02.02.1985 року. [PERSON] змінила прізвище на «Випрінцева», що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-НО № 258179, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Донецької області 06.11.2004 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу якої входить будинок № 37 по вулиці Менделєєва у місті Краматорську Донецької області, який він успадкував від своєї матері її бабусі [PERSON], померлій 21.04.2000 року, але не оформив своїх спадкових прав. 22.05.2017 року після смерті [PERSON] вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON]. 22.05.2017 року була відкрита спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 60680066, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину після його смерті немає. Після закінчення шестимісячного терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на будинок № 37 по вулиці Менделєєва у м. Краматорську Донецької області. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] № 1562/02-31 від 08.11.2017 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок у звязку з тим, що нею не були надані документи, що посвідчують право власності [PERSON], матері спадкодавця, померлій 21.04.2000 року, спадкоємцем якої був син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав на вищезазначене майно. Той факт, що будинок № 37 по вулиці Менделєєва у м. Краматорську Донецької області належав матері спадкодавця [PERSON] підтверджується наступними документами: згідно довідки БТІ м. Краматорська № 977 від 26.09.2017 року право власності на житловий будинок № 37 по вулиці Менделєєва в м. Краматорську було зареєстровано в КП «БТІ» 20.08.1971 р. за реєстровим № 4927 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 13.08.1971 р. (реєстр. № 4555) нотаріусом Першої [PERSON] ДНК; згідно виписки із рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів № 61 від 06.02.1985 року [PERSON] дозволили збільшити житлову площу вищевказаного будинку на 14,7 кв. м за рахунок переобладнання нежитлового приміщення в житлове, визначив їй житлову площу будинку в 32,5 кв.м.; державний нотаріус Першої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] листом № 3818/02-21 від 28.10.2017 року повідомив про неможливість надання дублікату Договору купівлі-продажу, посвідченого 13.08.1971 року Державним нотаріусом Першої краматорської нотаріальної контори за реєстровим № 4555 у звязку з передачею архівних документів за 1971 рік на постійне зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться в місті Донецьку, з яким відсутній поштовий зв'язок. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 57,10 м2, в тому числі житловою площею 32,50 м2, з надвірними будівлями та спорудами: житлова прибудова «А1-1», житлова прибудова «А2-1», сіни «а», сарай «В», сарай «Е», сарай «Ж», убиральня «Г», душ «Д», підвал «п/д», огорожа № 1-3, який розташований за адресою: Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Менделєєва, будинок № 37 в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], [INFO], який помер 05.01.2017 року. 07.02.2018 судом було витребувано інформацію щодо спадкової справи, після смерті [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, втім, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить розглядати справу за наявними у справі матеріалами. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом достовірно встановлено, що 05.01.2017 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [PERSON] І-НО №975586, виданого [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження VI -НО № 329282, [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], яка змінила прізвище на «Випрінцева», у звязку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1- НО № 258179, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Донецької області 06.11.2004 року. (а.с. 50; 16). У відповідності до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47806683 від 22.05.2017, приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 22.05.2017 року була відкрита спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 60680066. (а.с. 12). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.11.2017, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 37, який знаходиться у м. Краматорську по вулиці Менделєєва, що належав [PERSON], матері, померлій 21.04.2000, спадкоємцем якої був син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер 05.01.2017 року, відмовлено. (а.с.13). Відповідно до інформації наданої КП «Бюро технічної інвентаризації» від 26.09.2017, право власності на житловий будинок № 37 по вулиці Менделєєва у м. Краматорську Донецької області зареєстроване в КП «БТІ» за реєстр. № 4927 за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченому 13.08.1971 року (реєстр. № 4555) нотаріусом Першої [PERSON] ДНК. Дата реєстрації в КП «БТІ» - 20.08.1971 року. (а.с. 14). Відповідно до виписки із рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів № 61 від 06.02.1985 року [PERSON] дозволили збільшити житлову площу вищевказаного будинку на 14,7 кв.м за рахунок переобладнання нежитлового приміщення в житлове, визначив їй житлову площу будинку в 32,5 кв.м. (а.с. 17). З інформації наданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 02.10.2017 вбачається, що будинок № 37 по вулиці Менделєєва у м. Краматорську Донецької області належить [PERSON], що померла 21.04.2000, спадкоємцем якої був син, [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ. (а.с. 55). Згідно інформації наданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 19.02.2018, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 05.01.2017, видано не було. Спадкова справа 204/2000 після смерті [PERSON], померлої 21.04.2000, була відкрита Антрацитівською міською державною нотаріальною конторою 24.05.2000. Відомості про осіб, які зверталися із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього відсутні. Дані про видачу свідоцтва про право власності відсутні. (а.с. 38). У відповідності до даних КП «БТІ» від 23.02.2018, станом на 14.12.1984 року на земельній ділянці по вул. Менделєєва, 37 в м. Краматорську знаходиться наступні будівлі та господарські споруди: право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 57,10 м2, в тому числі житловою площею 32,50 м2 . (а.с. 75). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. Відповідно до ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 своєї Постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, встановлено, що [PERSON], яка померла 21.04.2000 року, на праві власності належав житловий будинок № 37 по вулиці Менделєєва у м. Краматорську Донецької області, даний будинок входить у спадкову масу, яку отримав її син [PERSON], втім, не оформив своїх спадкових прав та помер 05.01.2017 року, та, оскільки, правовстановлюючий документ на даний будинок [PERSON] після смерті матері не встиг оформити, що призвело до позбавлення позивача право успадкувати будинок, отже, факти, викладені позивачкою у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені нею письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності на зазначений будинок не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, а тому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved