Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частин квартири, яка була придбана в період шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. На підтвердження своїх вимог надала довідку про заробітну плату та послалась на пояснення свідків . В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник позивачки просив задовольнити позов з тих підстав, що спірна квартира придбана в шлюбі і є спільним сумісним майном подружжя на підставі ст. 22 КЗпШС УССР ( у редакції 1969р.) А також просив відмовити з тиз підстав, що [PERSON] згідно ст.24 КЗпШС УССР квартира не придбана до шлюбу, не одержана ним під час шлюбу у дар або в порядку спадкування. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову та задовольнити зустрічний позов, визнати за ним право власності на квартиру вцілому, оскільки вона придбана за його особисті кошти, виручені від продажу однокімнатної квартири, яка належала йому на праві власності, а також є розписка, підтверджуюча, що частину коштів він брав в борг, в подальшому розрахувався. Представник відповідача просив зустрічний позов задовольнити на підставі ст.70 СК України, ст.372 ЦК України. Вислухавши сторони, їх представників, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Сторони перебували в шлюбі з 11.07.2003р по 29.11.2013р. (а.с.4, 11). Мають дитину- доньку [PERSON], [INFO]. В період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.2003р. придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказане квартира зареєстрована на ім»я [PERSON] (а.с.5) Відповідно до ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. До даних правовідносин застосовуються норми Сімейного Кодексу України в редакції 2004 року. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з тим, частина 2 ст.70 СК України визначає, що суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 13.08.2003р. продав свою однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності, і в цей же день у нотаріуса оформив договір купівлі-продажу спірної квартири [ADDRESS] . Квартира фактично коштувала 118 859,00 грн. (що еквівалентно 23 тис доларів США), хоча в договорі зазначена ціна 9 671,61 грн. Вартість квартири сторонами підтверджується, тому доказуванню не підлягає. Кошти на придбання квартири використав від продажу однокімнатної квартири та частину коштів в сумі 30 000,00 грн. позичав у знайомої [PERSON], що підтверджується розпискою (а.с.23), з якої вбачається що брав кошти в борг на купівлю квартири. Крім того, рішення про купівлю спірної квартири виникло ще до реєстрації шлюбу, що підтверджується попереднім договором від 05.07.2003р. згідно якого вніс завдаток в сумі 700 доларів США ( що еквівалентно станом на липень 2003р. 3731 грн.) Даний договір укладався з брокером агенції нерухомості «Еммануїл» Даний факт підтвердив свідок [PERSON], який працював брокером в агенції нерухомості «Еммануїл», підтвердив свій особистий підпис в договорі доручення від 05.07.2003р. щодо оформлення пакету документів для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири. Також пояснив, що познайомився з [PERSON] у 2002р., останній звернувся з проханням продати однокімнатну квартиру та для купівлі підшукати варіанти двокімнатної квартири. Шукали довгий час, оскільки відповідач часто від»їзджав по роду своєї роботи. Свідок бачив особисто був присутній при укладанні попереднього договору 05.07.2003р. Свідок також був присутній і при підписанні договору купівлі-продажу 05.07.2003р. і бачив як розраховувався [PERSON], він був покупець і він приймав рішення щодо купівлі квартири. А чи була будь-яка домовленість у нього з дружиною щодо грошей на купівлю про це свідку не відомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] давно, він просив позичити йому гроші у 2003р. на квартиру, написав розписку, свідок дуже добре це пам»ятає, тому що також будувала житло. Він віддавав 30 000,00 грн. частинами, повністю розрахувався, претензій до нього не має. Свідок додала, що їй відомо, що [PERSON] знущалась над [PERSON], влаштовувала сварки, хоча він дуже хотів дитину і любить її. Про прийняття [PERSON] рішення щодо придбання двокімнатної квартири ще до реєстрації шлюбу підтвердила свідок [PERSON], яка пояснила, що вони з [PERSON] знайомі років 20, він до неї також звертався років 11 назад позичити гроші на квартиру, в той час він був холостяк. Додала, що останнім часом приблизно з рік він часто ночував у них вдома, оскільки [PERSON] влаштовує сварки і виганяє його з квартири. В Постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р., в ч.24 зазначається, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Отже відповідачем [PERSON] доведено суду, що квартира придбана за його особисті кошти. Позивач в судовому засіданні посилалась на те, що половину вартості квартири в сумі 12 тисяч доларів США допоміг внести її батько, тому що на той час вона була вагітна, і заробітна плата на посаді вихователя в дитячому закладі складала в середньому 305,43 грн. Гроші він привіз до Києва, якими купюрами не пам»ятає, але на кухні в квартирі були вона з чоловіком, її сестра, брат та батько, при цьому сестра допомагала перераховувати кошти та перевіряла, щоб купюри не були фальшивими. На підтвердження своїх пояснень за її клопотанням опитані свідки. . Свідок [PERSON] пояснила суду, що їх батько приїхав з м.Миколаїв та привіз гроші, сиділи на кухні в квартирі в м.Києві у [PERSON] , були сестра [PERSON], її чоловік [PERSON], батько та вона (свідок), їх брата не було. Бачила як батько і сестра з чоловіком перераховували гроші, хто перевіряв купюри не пам»ятає, але не вона. Дані пояснення спростовуються поясненнями самого батька [PERSON], який як свідок пояснив, що працює приватним підприємцем (має столярний цех) в м.Миколаїв, до м.Києва не приїзджав влітку 2003р., а гроші в сумі 12 тисяч доларів США передавав дочці у сина в квартирі в м.Миколаїв. Гроші давав приблизно через півроку після реєстрації шлюбу, але на реєстрації шлюбу присутнім не був, перший раз приїхав у гості до м.Києва в спірну квартиру після народження онуки. Документів, підтверджуючих факт передачі грошей не має. Тому суд критично відноситься до пояснень свідка [PERSON] та не приймає їх до уваги. Отже, позивач [PERSON] не спростувала того факту, що квартира куплена за особисті кошти [PERSON] , а тому квартиру не можна вважати спільним сумісним майном подружжя. Судом достовірно встановлено, що спірна квартира куплена за його особисті кошти, не за кошти подружжя,але в період шлюбу. А тому позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Разом з тим, частина 2 ст.70 СК України визначає, що суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Отже, за таких обставин, суд може відступити від рівності часток подружжя, та визнати право власності на спірну квартиру за [PERSON] вцілому. А тому зустрічний позов обгрунтований та підлягає задоволенню. В позовній заяві та в зустрічній позовній заяві вимог щодо дитини не заявляється, це питання не вирішувалось, тому дитина залишається зареєстрованою в спірній квартирі. Згідно ст.88 ЦПК України в разі задоволення позову суд стягує фактично понесені судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача за зустрічним позовом, в сумі 2 992, 50 грн.

Outcome: approved