Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом, у якому просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 108\~900,00 грн. та судові витрати у справі. Позовна заява мотивована тим, що позивач уклала договір з відповідачем на туристичне обслуговування та внесла 100 % вартості послуг, а відповідач зобовязався надати туристичні послуги позивачу, а саме тур до Єгипту в період з 03.09.2014р. по 10.09.2014р., проте відповідач свої зобовязання не виконав, грошові кошти позивачу не повернув. Позивач у судове засідання не зявилась, проте її представник звернувся до суду з заявою, у якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач явку свого представника у в судове засідання не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за відсутністю його представника або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224\~ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 15.08.2014р. позивач уклала договір № 15/08 з відповідачем про туристичне обслуговування (далі Договір), згідно якого відповідач зобовязався надати позивачу туристичні послуги, а саме забезпечити тур до Єгипту у період з 03.09.2014р. по 10.09.2014р. вартістю 6\~000,00 грн.(а.с.6-8). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Водночас, як вбачається з висновку оперуповноваженого СДСБЕЗ Ленінського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області капітана міліції [PERSON], складеного 24.11.2014р. на підставі звернення позивача, вищевказаний тур не відбувся, а сплачені позивачем грошові кошти у розмірі 6\~000,00 грн. їй не повернуті у звязку з тим, що позивач не зверталась до керівництва компанії з відповідною заявою про повернення грошових коштів. Як зазначено позивачем у своїй позовній заяві, вона після отримання вказаного висновку 01.12.2014р. звернулась з письмовою заявою до керівництва компанії ТОВ «Велма Тур» про повернення їй сплачених грошових коштів, проте на час звернення з позовом до суду такі кошти їй не повернуті. Відповідач всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт неповернення позивачу сплачених нею грошових коштів у розмірі 6\~000,00\~грн. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно з ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Згідно з ч.ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за Договором належним чином не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, суд доходить висновку, що у позивача відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» виникло право вимагати від відповідача сплатити неустойку у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення зобовязання (6\~000,00 грн. * 3\~% = 180 грн.). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за невиконання взятого на себе зобовязання за період з 10.09.2014р. по 30.04.2016р. у розмірі 108\~900,00 грн. (605\~днів * 180 грн.) (а.с.10). Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved