Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивувала тим, що з 20.06.2015р. перебуває у шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного подружнього життя народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.12.2019р. шлюб між ними розірвано, дитину залишено на проживання з матір`ю. Позивач зазначає, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, а тому просила суд стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини в твердому грошовому розмірі по 2500,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала, просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матерілах справи міститься відзив на позов відповідно до якого відповідач визнає позов часково, звертає увагу суду на те, що на даний час не працює, в 2010р. зазнав серйозних втравм внеслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 890грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 20.06.2015р. перебували у зареєстрованому шлюбі . Від спільного подружнього життя у сторін народився син- [PERSON] , [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] ( а.с.3). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.12.2019р. шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дитину після розірвання шлюбу залишено на проживання з матір`ю (а.с. 6). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою (докази про його доходи позивачем суду не представлено), однак враховуючи те, що відповідач є молодою працездатною особою, а утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина- [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 1500,00 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав дитини в даній справі. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 30 січня 2020 року. Розподіл судових витрат підлягає згідно із ст. 141 ЦПК України. Тому з відповідача слід стягнути 840 гривні 80 коп. судового збору на користь держави. В решті вимог позову слід відмовити. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial