overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам»янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області 28 квітня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 19. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи в сім»ї постійно виникають сварки, свідком яких є дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та як наслідок спричиняє позивачці душевні страждання, позивачка вважає, що з цих причин позовні вимоги щодо розірвання шлюбу є обгрунтованими та подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу буде суеречити їх інтересам. Майнові спори у сторін відсутні, дитина після розірвання шлюбу буде мешкати з позивачкою. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2007 року , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви, мешкають за різними адресами та в різних населених пунктах. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, підтверджується свідоцтвом про шлюб, про народження дитини, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Кам 'янсько - Дніпровської райради Запорізької області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 18. Від даного шлюбу мають чотирьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя складалося. З часом взаємні стосунки погіршилися, на сьогоднішній день кожен живе своїм життям, шлюбні стосунки не підтримують. При таких обставинах вважає, що подальше спільне .життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За спільною згодою діти залишаються проживати з позивачкою. Питання утримання дітей вирішено у добровільному порядку. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] та малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, про народження дітей, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що між нею та відповідачем 24.09.2005 року було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 388. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя складалося. Але із часом виявилось, що в них різні погляди на життя та цінності, на обов'язки подружжя в сім'ї. На сьогоднішній день подружжя разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, кожен живе своїм життям. Відповідач проживає у батьків за місцем своєї реєстрації. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб.\~\~\~ В судове засідання позивач, представник позивача [PERSON] та відповідач не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позивач та її представник позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24.09.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на підтвердження свідчать копії свідоцтв про народження. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження шлюбу неможливо. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що між нею та відповідачем 24 лютого 2015 року був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів ДРАЦС реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 8. У шлюбі вдруге. Від шлюбу дітей не мають. З липня 2018 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися, між ними втрачено почуття любові та поваги, не має взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, шлюб став носити формальний характер. Вважає, що в ситуації яка склалася, примирення не можливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, які мають істотне значення. Спору щодо\~поділу майна,\~що є\~спільною власністю\~не має. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб.\~\~\~ В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 лютого 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження шлюбу неможливо. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що з 08.09.2004року працює на посаді медичної сестри. 25.09.2009р. була звільнена за власним бажанням. З 13.11.2009р. по сьогодні працює на посаді медичної сестри кабінету щеплень. Загальний трудовий стаж складає 9 років 6 місяців 6 днів. Однак, надбавку за тривалість безперервної роботи , виплата якої передбачена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, з червня 2014р. не отримувала. Крім того, вважає, що має право на отримання доплати в розмірі 12% посадового окладу за роботу з живими культурами, яку відповідачем в порушення вимог законодавства не було нараховано і виплачено. Просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою право на 40% надбавку за безперервний стаж роботи, визнати право на отримання цієї надбавки, а також визнати право на 12% доплату від посадового окладу за роботу з живими культурами за період з червня 2014 року по жовтень 2014 року ( включно), а також визнати право на отримання цієї доплати починаючи з листопада 2014 року. Зважаючи на те, що повне рішення суду, пов'язане з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначено, що 01 квітня 1995 року її батько [PERSON] та її мати [PERSON], уклали договір дарування житлового будинку з господарськими спорудами який розташовано за адресою : [ADDRESS]. Після укладення даного договору будинок було зареєстровано в КП «Імпульс» Пологівської районної ради, але вже за [ADDRESS], а не за [ADDRESS] як зазначено в договорі дарування. Дана помилка заважає позивачу розпорядитьсь майном на власний розсуд. Просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на позовних вимогах наполягав, надав пояснення щодо змісту позову. Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, заяву представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що 01 квітня 1995 року нотаріусом посвідчено договір дарування за реєстровим номером 210, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок розташований в [ADDRESS]. КП «Імпульс» видало довідку №123 від 08.04.2014року, згідно якої за архівними даними підприємства право власності на нерухоме майно за адресою: вул. Перемоги 28 а, смт Чернігівка - зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 01.04.1995року реєстраційний номер 210 Чернігівська державна нотаріальна контора. Нормами ст. 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що вбачаються всі підстави для задоволення вимог позивача про визнання права власності на житловий будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначено, що [INFO] помер [PERSON], який є рідним батьком позивачам. До складу спадкової маси входить земельна частка (пай) розташована на території Новоказанкуватської сільради. У визначений законом термін позивачі не звернулись до нотаріальної контори, оскільки були ще малолітні, а мати не зверталась через брак коштів. На даний час мати не бажає приймати спадщину через свій похилий вік, бажає щоб спадщину прийняли позивачі які є спадкоємцями першої черги. Просять ухвалити рішення, яким визнати за позивачами право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення по суті позову, позовні вимоги просить задовольнити повністю. Представник відповідача Новоказанкуватський сільський голова Скидан А.В., у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти позовних вимог заперечень не мав, просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з наступним. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] помер [PERSON], який є рідним батьком позивачам, що підтверджується свідоцтвами про народження позивачів. До складу спадкової маси входить земельна частка (пай) посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0151920, який видано Чернігівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови №309 від 31.10.1996 року. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Нормами частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначено, що [INFO] помер [PERSON], який є рідним батьком позивачу. До складу спадкової маси входить земельна ділянка розташована на території Новомихайлівської сільради. У визначений законом термін позивач не звернувся до нотаріальної контори, оскільки вважав що має право прийняти спадщину у любий зручний для себе час. Просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення по суті позову, позовні вимоги просить задовольнити повністю. Представник відповідача Новомихайлівський сільський голова Кругляк С.В., у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти позовних вимог заперечень не мав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з наступним. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є рідним батьком позивачу. До складу спадкової маси входить земельна ділянка розташована на території Новомихайлівської сільради. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Нормами частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначено, що [INFO] помер [PERSON], який є рідним батьком позивачу. До складу спадкової маси входить земельна ділянка розташована на території Чернігівської селищної ради. У визначений законом термін позивач звернувся до нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини, після спливу шести місяців звернувся до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено, так як спадкодавець не зареєстрував відповідно до чинного законодавства право власності на земельну ділянку. Просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення по суті позову, позовні вимоги просить задовольнити повністю. Представник відповідача заступник селищного голови Василенко П.І., у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти позовних вимог заперечень не мав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з наступним. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.04.2010року, який був рідним батьком позивачу. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, до спадкової маси якої входить земельна ділянка розміром 7,67га, яка розташована на території Чернігівської селищної ради Запорізької області. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Нормами частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом , в якому зазначила про те , що вона та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до заявлених вимог просить виділити їй у користування ізольовану кімнату розміром 10,1 кв.м , посилаючись на те , що права інших співвласників при цьому не будуть порушені . В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві , зазначила про те , що між нею та іншими співвласника виникають спірні питання стосовно користування вищезазначеною квартирою . Відповідачі в судове засідання повторно не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином . Вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного . Судом встановлено , що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках ( а.с. 5 ) . З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається , що зазначена квартира складається з трьох ізольованих кімнат розміром 17,1 кв.м. , 15,0 кв.м. та 10, 1 кв. м. Загальна площа квартири складає 67, 9 кв.м. , житлова - 42, 2 кв.м. Доля сторін , як співвласників спірної квартири , в житловій площі що припадає на кожного складає : 42, 2 кв.м. : 4 = 10,3 кв.м. . Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою . В судовому засіданні позивачка зазначила про те , що на час звернення до суду вона займала кімнату розміром 10,1 кв.м. Суд вважає, що виділення зазначеної кімнати в користування позивача не буде порушувати прав позивача та інших співвласників зазначеної квартири . Місця загального користування в квартирі : коридор , ванну кімнату , вбиральню та кунню суд залишає в спільному користуванні сторін . Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в рівних частках витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп . Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є такими , що не порушують права сторін , як співвласників спірної квартири На підставі викладеного ,

Outcome: approved