Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем від якого у них є двоє неповнолітніх дітей. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати її шлюб із відповідачем та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, а відповідач заперечував щодо задоволення позову та просив надати строк на примирення. Після перерви в судове засідання сторони не з»явилися, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 15.07.2006 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1005. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу на їх утримання добровільно не надає, працює та має нерегулярний, мінливий дохід. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платник або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. Також відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача та в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved