Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 14.10.2010 року було розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-12809/2010. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей і матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість. Крім того, вона потребує коштів на особисте утримання, до досягнення дитиною трирічного віку. В звязку з цим вона звернулася до суду з зазначеним позовом, та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її особисте утримання, в розмірі 1/6 частини від його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином трьох років. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи, які є аналогічними наведеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей та заперечував проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на особисте утримання дружини, вважаючи його в цій частині таким, що до задоволення не підлягає, однак, мотивувати чому він не визнає позов в цій частині не зміг. Суд, заслухавши пояснення сторін, оглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.10.2010 року було розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-12809/2010, копія якого міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Відповідач ухиляється від утримання дітей і матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, позивач бажає офіційно отримувати аліменти на утримання дітей та на своє утримання до досягнення меншою дитиною трирічного віку. Крім того, позивач потребує коштів на особисте утримання, до досягнення меншою дитиною трирічного віку. В даний час позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до трьох років, яка проживає разом з нею. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і тому відповідач як батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дітей. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2-4 ст. 84 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, відповідач матір дитини не утримує, хоча має таку можливість. Що стосується розміру стягнення аліментів, то суд враховує, що позивач утримує дітей одноособово, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved