Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у період з 2014 по 2018 рік перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від якого мають спільну дитину. Позивач зазначає, що донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому просить винести рішення, яким встановити розмір аліментів, що будуть сплачуватися батьком на утримання дитини. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечували. Зі слів [PERSON] , їй відомо про те, що відповідач працював офіційно в порту в м. Миколаєві, отримує військову пенсію, крім того, мав намір призиватися до лав ЗСУ. Зазначила, що у відповідача є повнолітній син від першого шлюбу та батько-пенсіонер, мати померла. Відповідач регулярно фінансового дитині не допомагає, на Новий рік поштою переслав дочці ляльку, на день народження перерахував гроші. З січня 2020 року, після звернення до суду з вказаною позовною заявою, відповідач почав перераховувати кошти на утримання спільної дитини в розмірі близько 980 грн., крім того допомагає його сестра, яка поштою направляє речі та іграшки. Дитина потребує повноцінного харчування, необхідні кошти на лікування, одяг, а тому всі ці витрати і складають визначений у позові розмір аліментів, котрий позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача додав, що відповідач має постійний дохід, є пенсіонером МВС. До звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів відповідач нерегулярно перераховував кошти на утримання дитини в розмірі близько 400 грн., а з січня 2020 року перераховує кошти в сумі 980 грн., однак цього не вистачає для утримання дитини. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача та її представника провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положенням ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 183 згаданого закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та наведені у статті 182 СК України. З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, а також наявність у платника аліментів іншої дитини та непрацездатного батька, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, а саме в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial