Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] в м. Суми померла її тітка, [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована в Сумському геріатричному пансіонаті для ветеранів війни та праці за адресою: [ADDRESS]. За життя, 22 липня 2008 року вона склала заповіт, яким частину майна, а саме: земельні ділянки (пай [NUMBER] та пай [NUMBER]) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,900 га кожна, розташованих на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що належали їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 21 травня 2002 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2003 року заповідала позивачу. Отже, після смерті [PERSON] спадкоємцем вищевказаного майна за заповітом є [PERSON], так як дітей у тітки не було, а чоловік, [PERSON], помер у 2003 році. Інших спадкоємців, які мають право на спадкове майно, немає. У той же час, за період з січня 2010 року по лютий 2011 року позивач мешкала у с. М.Бобрик Лебединського району Сумської області разом з матір'ю, [PERSON], яка за станом здоров'я потребувала постійного догляду та допомоги, оскільки з січня 2010 року знаходилася на обліку в Будильській амбулаторії загальної практики сімейної медицини Лебединського району Сумської області з діагнозом: хронічне порушення мозкового кровообігу III ст., тому через велику відстань між місцем фактичного проживання позивача і місцем знаходження спадкового майна, вона нещодавно дізналася від уповноважених органів Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області про наявність заповіту на майно. Відтак, для реалізації свого права за заповітом у липні 2017 року, вона, як спадкоємиця за заповітом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак їй було відмовлено через пропуск строку, встановленого ст. 1272 ЦК України, для прийняття спадщини, а також нотаріус рекомендував їй звернутися до суду за захистом своїх прав. Разом з тим, у період з липня 2010 року по лютий 2011 року, тобто в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, вона також дбала про брата, [PERSON], який мешкав з їх матір'ю та через психічне захворювання потребував піклування, у зв'язку з чим у неї не було можливості приїхати в м. Суми, щоб подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк після смерті тітки, так і подати заяву поштою, оскільки захворювання рідних вимагали безперервного догляду. Отже, зазначені обставини, які необхідно вважати поважними, створили їй перешкоди для своєчасного оформлення спадщини, у зв'язку з чим вона змушена звертатись до суду за захистом своїх прав шляхом визначення їй додаткового строку - два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті тітки - [PERSON], яка померла [INFO] в м. Суми. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Хвостик Я.С. позовні вимоги підтримали та прохали суд їх задовольнити. Суду зазначили, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки доглядала за своєю хворою матір'ю, братом, а також не знала про наявність заповіту. Представник відповідача - Сумської міської ради у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки не вбачається поважності пропущення строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Свідок [PERSON] суду показав, що він займається обліком земельних паїв та переукладенням договорів. 31.12.2016 року закінчується строк договору оренди. У сільській раді йому повідомили, що [PERSON] померла, а якусь інформацію може надати [PERSON], яка була соціальним працівником і доглядала за цією бабусею в момент її проживання в с. Морозівщина. [PERSON] дала йому номер телефону племінниці померлої і зазначила, що у племінниці може бути заповіт. У лютому місяці 2017 року він зателефонував за цим номером, слухавку взяла [PERSON], яка підтвердила йому, що вона є племінницею померлої та, у зв'язку з тим, що у [PERSON] дітей не було, запропонував її зайнятися оформленням спадщини. Влітку 2017 року вона йому повідомила, що в неї є заповіт, але вона прострочила строк подання заяви про прийняття спадщини та вже відбувся суд, який їй відмовив у задоволенні позовних вимог щодо оформлення права на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], [PERSON] померла [INFO]. 22.07.2008 року [PERSON] на випадок своєї смерті здійснила заповітне розпорядження, згідно якого земельну ділянку (пай [NUMBER]) площею 1,900 гектара, розташовану на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку (пай [NUMBER]) площею 1,900 гектара, розташовану на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом № 3324 від 24.12.2003 року, належні їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, викладеного на бланку серії [NUMBER], виданого Мартинівською сільською Радою народних депутатів Гадяцького району Полтавської області 21 травня 2002 року, на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 149 від 29 квітня 2002 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 198 заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 22.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2811. Даний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.09.2017 року. Як вбачається з довідки Комунальної установи Сумської обласної ради Сумського геріатричного пансіонату для ветеранів війни та праці № 07/541 від 10.07.2017 року та копії довідки Комунальної установи Сумської обласної ради Сумського геріатричного пансіонату для ветеранів війни та праці № 07/946 від 28.07.2010 року, підопічна [PERSON], 1930 року народження була зареєстрована 28.11.2007 року та проживала по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Поховання [PERSON] здійснив [PERSON] повністю за свій рахунок. Як вбачається з копії паспорта [PERSON] та як пояснила позивач суду, [PERSON] є її чоловіком та дійсно здійснював поховання [PERSON] 21.05.2002 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт про право приватної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого їй передано у приватну власність земельну ділянку (пай [NUMBER]) площею 1,900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мартинівської сільської ради, що підтверджується копією відповідного державного акта. Крім цього, відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2003 року, виданого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області Антоновою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3324, [PERSON], як спадкоємцю майна [PERSON], який помер [INFO], було видано вищезазначене свідоцтво на земельну ділянку площею 1,900 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,розташованої на території Мартинівської сільської ради, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Мартинівською сільською Радою 21 травня 2002 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 193. 20.07.2017 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П. було відмовлено позивачу у відкритті спадкової справи та оформлення спадкових прав на нерухоме майно після померлої [INFO] [PERSON] у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.07.2017 року після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] та копії довідки про причину смерті до форми № 106/0 № 35 від 24.09.2012 року, [PERSON] померла [INFO] у зв'язку з хронічним порушенням мозкового кровообігу ІІІ ступеня, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.01.1951 року та копії свідоцтва про одруження від 09.05.1970 року вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Згідно копії довідки Будильської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Лебединського району Сумської області від 14.04.2017 року, [PERSON], 1928 року народження, жителька с. М.Бобрик, потребувала стороннього догляду з 08.01.2010 року по момент смерті - [INFO]. У копії акта підтвердження догляду за престарілим від 06.07.2017 року, виданого Московськобобрицькою сільською радою Лебединського району Сумської області значиться, що [PERSON] дійсно здійснювала догляд за своєю матір'ю, [PERSON], [INFO], з січня 2010 року по 22 вересня 2012 року включно та поховала її. Крім цього, відповідно копії довідки серії А-12 № 140523, виданої Лебединським ВТК Сумської області 26.06.1968 року, [PERSON], 1948 року народження є інвалідом ІІ групи з дитинства та є непрацездатним. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.05.2013 року його визнано недієздатним, а його опікуном призначено [PERSON] За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Пунктом 207 розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (в редакції, що діяла протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини після померлої [INFO] [PERSON]), письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, викладеній у постанові від 26.09.2012 року, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. У статті 360-7 ЦПК України визначено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. При зверненні до суду з даним позовом, позивачем [PERSON] зазначено, що причиною пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, тобто з [INFO] по 26.01.2011 року, є віддаленість між місцем свого фактичного проживання та місцем відкриття спадщини, оскільки з січня 2010 року по лютий 2011 року мешкала у с. М. Бобрик Лебединського району Сумської області, де здійснювала догляд за хворою матір'ю [PERSON] та братом [PERSON], який через психічне захворювання потребував піклування, що позбавило її можливості приїхати до м. Суми, щоб самостійно подати заяву про прийняття спадщини, а також надіслати її поштою. Окрім того, про існування заповіту вона дізналась лише у лютому 2017 року від уповноважених органів Мартинівської сільської ради. Разом з тим, суду не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві, зокрема, що в період шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] вона дійсно здійснювала догляд за своїм братом, оскільки опікуном останнього її визнано лише на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.05.2013 року. Крім того, суду не надано будь-яких доказів, що мати позивача - [PERSON], потребувала постійного, а не тимчасового, стороннього догляду, а також що дані обставини унеможливили звернення позивача із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса як особисто, так і поштовим зв'язком. Також, позивач зазначила у своєму позові та підтвердила суду у судовому засіданні, що спадкодавець приходиться їй рідною тіткою, а, отже, вона мала право подати заяву про прийняття спадщини за законом, тому суд приходить до висновку, що незнання позивача про наявність заповіту не є, в даному випадку, обставиною, що унеможливила її звернення до нотаріуса із відповідною заявою.

Outcome: dismissed