Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. За рішенням Тиврівського районного суду від 23.04.2015 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно, до досягнення ним повноліття. Виконавчий лист знаходиться на виконанні в Хмільницькому ВДВС Вінницької області, за місцем проживання відповідача. Позивач вказує, що зазначена сума аліментів є мізерною та на даний час фактично весь тягар по вихованню та утриманню сина вона несе одноособово. Крім того, на її утриманні є ще й молодша дитина [PERSON] , 2018 р.н., який ще не досяг трирічного віку. Наголошує, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки є військовослужбовцем, є людиною молодого віку, працездатною особою. Позивач зазначає, що у 2017 році вона зареєструвала новий шлюб, у зв`язку з чим змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] ». За вказаних обставин позивач просить суд змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів з твердої грошової суми 600 грн на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 09.06.2020 при відкритті провадження у справі, за клопотанням позивача було витребувано докази по справі, а саме витребувано від Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області інформацію про розмір отриманого доходу відповідача [PERSON] , за період з 01.01.2019 по даний час (а.с. 23). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак попередньо подала суду заяву, якою вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розгляд справи просить проводити за її відсутності. У разі неявки відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Положеннями ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Сторони з 10.08.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.04.2015 розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с. 7 8). В шлюбі\~у сторін по справі народився син [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 10). За рішенням\~Тиврівського районного\~суду Вінницької\~області від\~23.04.2015по справі № 145/437/15-ц з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 26.03.2015 до досягнення ним повноліття (а.с. 7 - 8). На підставі вищевказаного рішення Тиврівським районним судом Вінницької області 12.05.2015 було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 гривень щомісячно (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 14.01.2017, між [PERSON] та [PERSON] 14.01.2017 зареєстровано шлюб, та позивачці змінено прізвище з « [PERSON] » на «[PERSON] » (а.с. 12). В новому шлюбі у позивача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 11). З копії довідки № 278 від 28.05.2020, виданої Лаврівською сільською радою Вінницького району Вінницької області встановлено, що склад сім`ї позивача [PERSON] становлять: чоловік [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до інформації про джерела та суми доходів [PERSON] , наданої уповноваженою особою Головного управління ДПС у Вінницькій області від 17.06.2020, відповідач [PERSON] отримував відповідну заробітну плату у першому та четвертому кварталі 2019 року та у першому кварталі 2020 року, в тому числі в першому кварталі 2020 року. Інформація про доходи за період з квітня 2020 року по червень 2020 року відсутня, інформація за останній звітний період надається через 50 днів після його закінчення (а.с. 29). Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм закону слідує, що визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом виключно у спосіб, про який просить одержувач аліментів. Окрім наведеного, закон вказує і на можливість зміни способу стягнення аліментів, що раніше було визначено рішенням суду, за позовом одержувача аліментів. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право позивачу гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України. З огляду на викладене, враховуючи відсутність відомостей про наявність перешкод у стягненні аліментів з відповідача в частці від його доходу, а також надану на запит суду інформацію про те, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує регулярний дохід, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто вказаними положеннями законодавства закріплено мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 2 318 грн., тобто на даний час відповідач зобов`язаний утримувати дитину в розмірі, що становить 25, 88 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визначення іншого способу стягнення аліментів з відповідача, а саме в частці від його заробітку (доходу). Враховуючи викладене та перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів таким, що відповідає ст. 182 СК України, відомості про наявність у відповідача інших осіб, що перебувають на його утриманні, та наявність інших перешкод для утримання дитини в мінімальному розмірі, встановленому в 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відсутні, а тому такі вимоги позивачки підлягають до задоволення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку\~зі зміною\~способу стягнення\~аліментів,з\~дати набрання\~рішенням суду\~законної сили\~слід припинити\~стягнення за\~виконавчим листом, виданим\~на підставі\~рішенняТиврівського районного суду Вінницької області від 23.04.2015 в цивільній справі № 145/437/15-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 гривень щомісячно, та після його повного виконання станом на день набрання законної сили даним рішенням, слід повернути до суду, який його видав. Згідно\~вимог ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України,з відповідачана користь держави слід стягнутисудові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 840,80 грн. З урахуванням\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved