Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з березня 2010 року між [PERSON] (далі, також - Позивач) та [PERSON] (далі, також - Відповідач) до 2018 року існували фактичні шлюбні відносини. Від їх стосунків у них народились троє дітей: [PERSON] 2011 р.н., [PERSON] 2013 р.н., [PERSON] 2014 р.н., які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебувала, діти знаходяться на повному її утриманні, відповідач у витратах, пов`язаних з вихованням дітей, участі не бере, у зв`язку з чим вона та діти перебувають у скрутному матеріальному становищі. Позивач вказує, що відповідач працює неофіційно, має доходи, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак представник попередньо подав суду заяву, якою вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розгляд справи просить проводити за їхньої відсутності. У разі неявки відповідача просить суд ухвалити заочне рішення. Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. З березня 2010 року між [PERSON] (далі, також - Позивач) та [PERSON] (далі, також - Відповідач) до 2018 року існували фактичні шлюбні відносини. Від їх стосунків у них народились троє дітей: [PERSON] 2011 р.н., [PERSON] 2013 р.н., [PERSON] 2014 р.н., про що свідчать свідоцтва про народження. Діти проживають разом зі матір`ю, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наявні обставини справи, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому аліменти на дітей необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 26.08.2021 (згідно відмітки на поштовому конверті). Відповідно до положень ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 908 грн. 00 коп. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved