Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 квітня 1996 року Кіровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 04. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем. Спільне життя не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з липня 2014 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 14), через канцелярію суду подала заяву (а.с. 17), у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить повернути їй дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] надав суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 16). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 квітня 1996 року Кіровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 вересня 1998 року Кіровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області (а.с. 4), яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем. Шлюбні відносини припинилися з липня 2014 року. Подальше сумісне життя та примирення між ними неможливе. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час (протягом 9 місяців) мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 СК України, [PERSON] слід присвоїти прізвище, яке вона мала до реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved