Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 46-47, розташовану в б. 18-А по вул. Лермонтовській в м. Харкові з зняттям з реєстраційного обліку за даною адресою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що уклала з відповідачем усний договір про те, що, як власник квартири [ADDRESS], надасть йому тимчасову реєстрацію у своїй квартирі на шість місяців, щоб відповідач мав можливість оформити та отримати закордонний паспорт. Після спливу шести місяців від дня реєстрації в її квартирі відповідач зобовязався добровільно знятися з реєстрації. Фізично відповідач в квартирі жодного разу не знаходився, комунальними послугами не користувався, особистих речей відповідача в квартирі ніколи не було, жодну поштову кореспонденцію за цією адресою відповідач не виписував та не отримував. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, в тому числі, завдає суттєвих збитків при оплаті комунальних послуг на утримання житла. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду через свого представника заяву, відповідно до якої справу просить розглядати у її відсутність, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце слухання справи повідомлявся. Третя особа в судове засідання не зявилась, про дату та місце слухання справи повідомлялась. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу Н1-106 від 27.06.1996 року, зареєстрованого за № П-2-8238 від 28.06.1996 року в Харківському БТІ, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] Згідно довідки з місця проживання та склад сімї КП «Жилкомсервіс Дільниця № 13» за № 400 від 17.03.2016 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO] Актом від 17.03.2016 року, складеним начальником Дільниці № 13 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] в присутності сусідів: [PERSON], [INFO], зареєстрованої в [INFO], б. 18-а в м. Харкові; [PERSON], [INFO], зареєстрованого в кв. 42-43 по вул. Лермонтовській, б. 18-а в м. Харкові, - встановлено, що [PERSON] ніколи не проживав за адресою: [INFO], б. 18-а, кв. 46-47. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, б. 18-а, кв. 46-47 не проживає та ніколи не проживав, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч. 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Разом з тим, ч. 1 ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Так, частино 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірному житловому будинку фактично не проживає та не проживав. Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачу в користуванні спірним житлом матеріали справи не містять. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved