Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому після зменшення позовних вимог просила ухвалити рішення, яким надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] та зобов'язати Державну міграційну службу України зареєструвати неповнолітню дитину за вказаною адресою. Також просила стягнути з нього на її користь судові витрати. Свій позов обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] вони з 23 жовтня 1993 року до 23 квітня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Онуфріївського районного суду від 23 квітня 2014 року був розірваний. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Піся розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем. З травня 2014 року позивач була вимушена знятись з реєстрації за адресо [ADDRESS], так як на цьому наполягала мати відповідача, яка являється власником даного помешкання, а тому рішенням суду вона була знята з реєстрації разом з неповнолітніми дітьми. На час розгляду справи вона та їх з відповідачем неповнолітня донька [PERSON] ніде не зареєстровані. У липні 2014 року позивач звернулась до Міграційної слуби із заявою про реєстрацію її та неповнолітніх дітей, але їй було відмовлено у зв»язку з відсутністю письмової згоди батька на реєстрацію дітей разом з нею. Відсутність рестрації її та дитини не дає можливості отримати безкоштовну медичну допомогу та інші передбачені законом послуги. Крім того порушуються її права, оскільки їй було повідомлено, що вона може бути зареєстрована тільки з дітьми. Оскільки донька [PERSON] проживає разом з нею, являється членом сім»ї позивача , вона має право користуватись житловим приміщенням нарівні з матір»ю та бути фактично зареєстрованою за місцем фактичного проживання. Фактично вони проживають [ADDRESS]. Власником даного домоволодіння являється [PERSON], яка не заперечує проти їхньої реєстрації про що надала письмову згоду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, надавши пояснення, згідно позовної заяви. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, в судовому засіданні дав пояснення згідно з поданного раніше заперечення. Представники третьої особи Онуфріївської районної державної адміністрації Кукса О.А. та Ростальна І.М. в судовому засіданні позов визнали та просили його задовольнити. Представник третьої особи Кременчуцького РС ДМС України Управління в Потавській області у судове засідання не з'явився, будучи належними чинои повідомлений, причину неявки до суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] в с. Василівка Онуфріївського району Кіровоградської області, та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 23 квітня 2014 року (а.с. 6,7). Згідно свідоцтва про шлюб 22 березня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Прізвище позивача після реєстрації шлюбу - «[PERSON]» (а.с 14). Згідно копії паспорта позивачка [PERSON] 25 травня 2014 року знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17) Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки неповнолітня дитина повинна проживати разом із батьками, бути зареєстрованою з ними за однією адресою, а як в судовому засіданні було встановлено, що після розірвання шлюбу неповнолітня [PERSON], залишилась проживати разом із матір'ю [PERSON], а відповідач - батько дитини, безпідставно перешкоджає їм у реєстрації місця проживання.

Outcome: approved