Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.05.2016 року помер її колишній чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями в с. Липини Луцького району вул. Шкільна, 3. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно заповів їй. Зазначає, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку. У звязку з чим просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Липини Луцького району вул. Шкільна, 3. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, пояснивши, що спорудження будинку проводилось за спільні кошти подружжя, отже він є сумісною власністю подружжя. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечували щодо його задоволення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №198004 від 29.11.2016 року (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями в с. Липини Луцького району вул. Шкільна, 3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. ), витягом з погосподарської книги №7 за 2016 рік (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 14.03.2013 року, посвідченого Липинською сільською радою, [PERSON] все належне йому майно заповів [PERSON] (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, з 04.07.2008 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований виконавчим комітетом Липинської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис №4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії І-УГ №104743 (а.с. ). При цьому, як вбачається із акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку,його будівництво розпочато в червні 2007 року і завершено у вересні 2007 року (а.с. ). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду вказали, що будівництво спірного будинку та господарських споруд було розпочато спільно [PERSON] та [PERSON] ще до реєстрації шлюбу за кілька років. У відповідності до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, зваживши на представлені докази в їх сукупності, суд вважає, що спірне будинковолодіння є спільною власністю подружжя і [PERSON] відповідно належить ? його частини. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як вбачається із пенсійного посвідчення серії ААИ №538356, [PERSON] є інвалідом ІІІ-ї групи (а.с. ), а тому у відповідності до ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], тобто ще на ? його частину (1/2:2). При цьому, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів і спадкової справи, судом встановлено, що [PERSON] прийняли спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України. Про відмову від прийняття спадщини не заявляла. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи частку в майні подружжя і обовязкову частку [PERSON], суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? частку спадкового майна після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦАК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 269,31 грн. судових витрат пропорційно до задоволених вимог. Разом з тим, доводи представника позивача про будівництво спірного будинку за кошти померлого, які він отримав від реалізації іншого спадкового майна і тим самим належність його на праві особистої приватної власності спростовується письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на вказану нерухомість, з якого слідує, що дане право зареєстроване 20.08.2008 року, тобто в період шлюбу і відповідно до вимог чинного законодавства саме з цього часу особа набуває на відповідній правовій підставі юридичне право на нього. А тому, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial