Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до повноліття сина. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, відповідно яких просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог, просив відкласти стягнення з нього аліментів на утримання сина до закінчення строку відбуття покарання, в зв'язку з тим, що вироком суду з нього вже стягнено шкоду потерпілому, а на даний час він знаходиться у виправній колонії, а не в трудовій, не працює та не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Згідно свідоцтва про народження сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження записаний відповідач по справі. В теперішній час сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, припинили фактичні шлюбні відносини, відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі. Згідно довідки про склад сім'ї від 06 березня 2014 року, посвідченої ТОВ «Житломасив», [PERSON], мешкає разом зі своїми дітьми - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS]. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати позивачці таку допомогу. Суд критично відноситься до пояснень відповідача щодо неспроможності сплачувати аліменти, оскільки доказів на підтвердження даних обставин відповідачем надано не було. Крім того, дитина не може бути позбавлена права на її утримання батьками, гарантованого діючим законодавством України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, з урахуванням матеріального становища відповідача, а також матеріального становища позивача, суд вважає, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття.

Outcome: partial