Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказала, що [PERSON] є її дочкою, вже тривалий час не проживає за місцем реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS], виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, де отримала російське громадянство. Оскільки відповідач не бере участі у догляді та утриманні житла, сплаті комунальних послуг, з реєстраційного обліку не знялась, з метою отримання субсидії позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаною вище квартирою. У позовній заяві міститься клопотання позивача про проведення розгляду справи без її участі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 24). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира №11, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. М.Грушевського, 16, на підставі реєстраційного посвідчення Житомирського міжміського бюро технічної інвентаризації від 15.01.1993 року (а.с. 12). Згідно довідки про склад сімї від 21.05.2018 року №Д-026, виданої ОСББ «Жито-Мир» місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [INFO] (а.с. 14). Зі змісту виписки з домової книги та картки реєстрації від 03.07.2014 року, виданої МУП «УК ЖКГ Сосенське» [PERSON], [INFO] з 22.04.2014 року на постійній основі проживає за адресою: м. Москва, поселення Сосенське, [ADDRESS], де і зареєстроване місце проживання останньої, що також встановлено з паспорту [PERSON], №45 14 515659 (а.с. 11, 16). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як розяснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст.\~71,\~72,\~116,\~156, ЖК УРСР;\~ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не проживає у квартирі №11, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. М.Грушевського, 16 більше одного року, а проживає та має зареєстроване місце проживання на території Російської Федерації, беручи до уваги, що відповідач визнала позовні вимоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення поданої позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 352,40 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved