Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, а вона не може працювати, так як доглядає за новонародженою дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку немає, тому вимушена звернутися до суду. Її чоловік працює переважно за кордоном та має мінливий дохід, суму якого вона не знає, оскільки він не забезпечує їх матеріально. З підстав, передбачених ст.80, 84, 180-184 СК України просить стягнути з відповідача на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу звернення до суду з позовом. Одночасно просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. 02.09.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 06.09.2021 року. У встановлений строк відповідач подав відзив на позов де зазначає, що позовні вимоги визнає частково, оскільки він не ухиляється від надання матеріальної допомоги дітям, однак на даний час не працює, а зазначений позивачем у позовній заяві розмір аліментів вважає занадто великим. У встановлений строк позивач відповідь на відзив не подала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивача, яка на даний час не працює. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання двох малолітніх дітей та дружини суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного, а також враховуючи, що у батьків виникають відносно дітей однакові обов`язки по їх утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1/3 частки доходу, щомісячно. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, в розумінні ст.76-80 ЦПК України, щодо можливості сплати відповідачем аліментів на її утримання в зазначеному в позовній заяві розмірі жодних доказів не подала, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/8 частки доходу відповідача, з врахуванням обставин, визначених ст.182 Сімейного кодексу України та наданих доказів. З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial