Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про витребування від відповідача квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги з урахуванням уточнення (а.с. 101-105) мотивовані тим, що 1 грудня 2004 р. власник на той час спірної квартири [PERSON] за договором дарування подарувала квартиру позивачеві. У вересні 2008 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування квартири недійсним. Після смерті [PERSON], яка настала 25 червня 2011 р., у справу вступив її спадкоємець [PERSON] Рішенням суду від 17 квітня 2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 6 червня 2013 р., вказаний позов задоволено, договір дарування квартири від 1 грудня 2004 р. визнано недійсним. Рішенням суду від 10 жовтня 2013 р. за позовом [PERSON] за ним визнано право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Вказане рішення суду першої інстанції скасовано апеляційним судом рішенням від 16 грудня 2015 р., яким також відмовлено у задоволені позову [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] 16 грудня 2013 р. [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір міни, за яким спірна квартира стала власністю відповідача. 11 грудня 2013 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення суду першої інстанції від 17 квітня 2013 р., яким договір дарування квартири визнано недійсним, і ухвала суду другої інстанції від 6 червня 2013 р., скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд. Рішенням суду від 31 жовтня 2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 7 квітня 2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 р., у задоволені позову про визнання недійсним договору дарування квартири відмовлено. На підставі зазначених судових рішень спірна квартира не входить до спадкового майна померлої [PERSON], а є власністю позивача. Але на цей час в квартирі мешкає відповідач [PERSON], яка є добросовісним набувачем. З наведених підстав, посилаючись на положення ст. 388 ЦК України, позивач просить суд витребувати від відповідача вказану квартиру, скасувати реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем, зареєструвати право власності на квартиру за позивачем, а також стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 7 грудня 1995 р. ВАТ «Запоріжприлад», та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 липня 1995 р. Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, належала [PERSON].(а.с. 7-10) Нотаріально посвідченим договором дарування від 1 грудня 2004 р. [PERSON] вказану квартиру подарувала [PERSON]. (а.с. 60-62) 29 вересня 2008 р. [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним. 25 червня 2011 р. [PERSON] померла, до участі в справи допущено її правонаступника [PERSON]. (а.с. 7-10) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 р. договір дарування вказаної квартири, укладений 1 грудня 2004 р. між [PERSON] та [PERSON], визнано недійсним. (а.с. 7-10) Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 червня 2013 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 р. залишено без змін. (а.с. 11-12) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 р. та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 6 червня 2013 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд. (а.с. 13-15) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 р. у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування вказаної квартири, укладеного 1 грудня 2004 р. між [PERSON] та [PERSON], відмовлено. (а.с. 16-20) Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 7 квітня 2015 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 р. змінено: з мотивувальної частини виключено обґрунтування мотивів суду щодо відмови у задоволені позову з підстав укладення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дії та не могла керувати ними (ст. 225 ЦК України), з підстав вчинення правочину під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах (ст. 233 ЦК України); в решті рішення суду залишено без змін. (а.с. 21-23) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 р. в частині, що не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Запорізької області від 7 квітня 2015 р. залишено без змін. (а.с. 24-25) Ухвалою Верховного Суду України від 18 березня 2016 р. у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним за заявою [PERSON] про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 р. відмовлено. (а.с. ) Після смерті [PERSON], яка настала 25 червня 2011 р., [PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом. (а.с. 26-28) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 р. позов [PERSON] задоволено, за ним визнано право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом. (а.с. 26-28) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 р. стало підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на зазначену квартиру 25 жовтня 2013 р. (а.с. 79) 16 грудня 2013 р. нотаріально посвідченим договором міни [PERSON] обміняв з відповідачем [PERSON] спірну квартиру на інше житлове приміщення. (а.с. 69-71) Згідно інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цей час право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с. 60-62) Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 р., яким право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за заповітом визнано за [PERSON], скасовано; у задоволені позову [PERSON] відмовлено. (а.с. 29-30) Враховуючи, що остаточним рішенням суду у задоволені позову про визнання недійсним договору дарування вказаної квартири, укладеного 1 грудня 2004 р. між [PERSON] та [PERSON], відмовлено; остаточним рішенням суду [PERSON] відмовлено у визнанні права власності на спірну квартиру; власником вказаного майна залишається позивач. У відповідності зі ст. 388 ч.1 п. 3 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до переконання, що спірна квартира вибула з володіння позивача на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, тобто поза волею позивача, що є підставою для витребування квартири від відповідача, яка є добросовісним набувачем. Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в постанові від 16 квітня 2104 р. у справі № 6-146цс134, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосуваннями іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З наведених підстав суд вважає за необхідне витребувати від відповідача на користь позивача квартиру [ADDRESS], виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за № 3864691 від 16 грудня 2013 р. про реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] Вимога позивача про зобовязання відділу державної реєстрації речових прав Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради провести реєстрації права власності на спірну квартиру за позивачем задоволенню не підлягає, оскільки такий запис міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. (а.с. 60-62) У відповідності зі ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 1 578 грн. 05 коп.

Outcome: partial