Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з дійсним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. З відзивом відповідача не згодна в повному обсязі, постільки відповідач має стабільну заробітну плату, перебуває в зоні Операції Об`єднаних сил на Донбасі і в змозі утримувати їхню неповнолітню дитину та її. В судове засідання відповідач не з`явився, але надав до суду письмовий відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. При задоволенні судом позову просить задовольнити його частково, а саме тільки в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини з його заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . Посилається на те, що по-перше, позивач просить суд стягувати з нього на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення нею трьох років, тобто до [INFO] . Хоча позивачу три роки виповнилося ще 06 червня 1991 року і чинним законодавством взагалі не передбачено таких стягнень. По-друге, якщо позивач мала на увазі стягувати з нього на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трирічного віку, то вона фактично ввела суд в оману, зазначивши в позовній заяві, що інших стягнень по виконавчим документам з нього не здійснюється. Хоча вона особисто зверталася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання їхньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття. Суд розглянув її заяву, задовольнив повністю її вимоги та 18 червня 2018 року виніс відповідний наказ про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Таким чином з його заробітку (доходу) вже стягується 1/4 частина заробітку (доходу), а позивач просить суд стягувати з нього ще 1/4 частину заробітку (доходу), тобто 50 % аліментів. При цьому згідно законодавства, аліменти на двох не повинні бути більш як по 1/6 частині від його заробітку. Кошти, які залишатимуться у нього після стягнення з його заробітку аліментів, не достатні для його існування. У зв`язку з тим, що він в теперішній час має дуже скрутне фінансове становище, то він не має можливості сплачувати аліменти на дружину в таких розмірах. По-третє, позивач у позовній заяві неправдиво зазначає, що він останнім часом перестав надавати їй регулярну матеріальну допомогу на її утримання та на утримання доньки. Це не відповідає дійсності. Він щомісячно регулярно направляв частину грошових коштів на утримання доньки та позивача, які вона особисто отримувала, це підтверджується відповідними чеками з Приватбанку, а саме у: - грудні 2017 року на загальну суму - 4500 грн.; - січні 2018 року на загальну суму - 4200 грн.; - лютому 2018 року на загальну суму - 4000 грн.; - квітні 2018 року на загальну суму - 1100 грн.; - травні 2018 року на загальну суму - 2000 грн., іншу частину він регулярно надавав дружині, коли приїжджав додому, собі залишав тільки на проїзд, так як військова частина знаходиться в іншому місті та на побутові витрати. По-четверте, позивач сама зазначила в позовній заяві, що вона працює, тобто отримує стабільний заробіток. Також вона отримує матеріальну допомогу, яку виплачують як при народженні дитини, так і при знаходженні позивачем у декретній відпустці до досягнення дитиною три річного віку. По-п`яте, позивач вважає, що позовна заява була складена в порушення п. 2, п. 5, п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в ній позивачем не зазначено поштовий індекс, область, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також в позовній заяві не зазначено дату її подання; докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а також мені не надано додатків до позовної заяви. При таких обставинах позовна заява на підставі ст. 185 ЦПК України повинна бути судом залишена без руху. Крім цього, на його утриманні знаходиться його мати - непрацездатна пенсіонерка [PERSON] , яка хворіє та потребує додаткових коштів на лікування. І він, як син, зобов`язаний постійно виконувати свої обов`язки щодо її утримання, відповідно до вимог чинного законодавства України. Він ці вимоги закону виконує добровільно, в зв`язку з цим у його матері відсутня необхідність звернення до суду з примусового стягнення з нього аліментів на її користь. З урахуванням викладеного та його матеріального стану він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини у такому розмірі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] позивачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбу. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою. На даний час відповідач перебуває в зоні Операції Об`єднаних сил на Донбасі та останнім часом перестав надавати позивачу регулярну матеріальну допомогу на утримання доньки та позивача, так як вона ніде не працює, їй не вистачає коштів, на її неодноразові прохання про надання допомоги відповідач не реагує. Відповідач має стабільну заробітну плату. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, стягнення по виконавчим документам з нього не здійснюється, з цих підстав позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Донька [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка на даний час перебуває в декретній відпустці, знаходиться лише на її утриманні та вихованні. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до вимог ст.\~75\~Сімейного кодексу\~України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст.\~84\~Сімейного кодексу\~України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.\~77\~Сімейного кодексу\~України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, на даний час має офіційне місця роботи в Україні, тому суд вважає, що аліменти на утримання позивача він повинен сплачувати у розмірі 1/6 частини, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано, згідно наданої суду заяви відповідач позов не визнав, але не дивлячись на це, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини з заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що буде відповідати інтересам обох сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Вказаний розмір аліментів суд пов`язує з доходами відповідача та прожитковим мінімумом для працездатної особи, який визначений державою. Відповідно до ст.\~79\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 15.06.2018 року. Крім того, оскільки відповідно до п.\~3\~ч.\~1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~08.07.2011\~№ 3674-VI позивач\~звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 704,80 грн..

Outcome: partial