Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Росошанської сільської ради Липовецького району про визначення додаткового строку для написання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки [PERSON], яка померла 14.01.2007 року, мотивуючи позов тим, що за життя, 20.02.2000 року, [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповідала належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с.Росоша, Липовецького району, Вінницької області, по вулиці Шкільній, буд.11, та все майно, їй, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Проте позивач пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини., вказуючи на те, що про існування заповіту їй не було відомо, а також вона отримала важкий психологічний стрес повязаний зі смертю близької людини. Наведені причини вона вважає обєктивними та такими, що повязані з істотними труднощами для неї на вчинення дій повязаних із подачею заяви нотаріусу, тому просить суд визначити їй додатковий достатній строк для подачі неї заяви про прийняття спадщини нотаріусу. Зважаючи на те, що згідно отриманої інформації із нотаріальної контори було встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийнято [PERSON], однак останній помер 15.04.2013 року спадкоємцем якого є [PERSON], тому 06.06.2017 року ухвалою суду було замінено відповідача на належного [PERSON]. В судове засідання позивач та його представник не зявились, однак в заяві, що адресували суду просили про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Відповідач, будучи оповіщеною про день та час розгляду справи в судове засідання не зявилась. В заяві, що направила до суду вказала про визнання позовних вимог, не заперечувала щодо їх задоволення, просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. У відповідності до ч.2\~ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ураховуючи наведену норму, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. 14.01.2007 року померла [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно матеріалів спадкової справи, яка була витребувана на запит суду до майна померлої 14.01.2007 року [PERSON] вбачається, що своїм правом на спадкування за заповітом вчиненим 23.12.2003 року спадкодавцем, скористався [PERSON], подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту. Протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, позивач заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подала. 15.04.2013 року [PERSON] помер. Згідно матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], спадщину прийняла [PERSON] Проте згоди на прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку, [PERSON] не надала. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач не мала відомостей про існування заповіту та дізналась не за довго до звернення до суду. В ухвалі ВССУ від 01.02.2017 року у справі №306/27/15-ц, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини зважаючи на відсутність відомостей про існування заповіту. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини є поважними. Крім того, відповідач позов визнав, про що подала заяву відповідного змісту. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи рекомендації що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 р., «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування,

Outcome: approved