Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просила суд визнати [PERSON] що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], в якій на сьогоднішній день і проживає. Разом з позивачем в квартирі зареєстровані її чоловік, донька, онук та племінник [PERSON], який тривалий час перебуває за межами України, повертатися не має наміру. У жовтні 2014 року він видав довіреність на її ім'я для знаття його з реєстрації, однак Жовтневий РВ у м. Харкові ГУДМС України у Харківській області відмовив їй, запропонувавши звернутися до суду. Відповідач не проживають у зазначеній квартирі тривалий час. Позивач вказує, що хоча відповідач і не проживає за вказаною адресою, комунальні служби нараховують грошові кошти відповідно до своїх тарифів виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Вона, як власник квартири, не бажає оплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки він не компенсує витрати на їх оплату, а в неї на сьогоднішній день склалося скрутне матеріальне становище. Ніяких перешкод в користуванні житловою площею у нього не було, зі скаргами про порушене право не звертався. У зв'язку з викладеним, позивач вважає відповідача такими, що втратив право користування квартирою, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої уточнила позовні вимоги, просила позов в частині зобов'язання Жовтневого районного відділу у м. Харкові Головного Управління Державної Міграційної служби України в Харківській області зняти з реєстрації [PERSON] не розглядати, також просила суд задовольнити позов з уточненням з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу, повернута до суду з відміткою «зі спливом строку зберігання». Суд вважає, що оскільки відповідач видав довіреність позивачу, якою уповноважив її зняти його з реєстраційного обліку, то він позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Так, судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.03.2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстровий № 725, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в КП «Харківське міськБТІ», що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6-7). Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як зазначила позивач, на теперішній час в спірній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON], що на її думку, є порушенням права власності позивача. Дана обставина підтверджується матеріалами справи, а саме: згідно довідки №472 від 17.03.2015 року Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця №45 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Як вбачається із довіреності, посвідченої 13.10.2014 року нотаріусом м. Севастополь Корольковою Н.О., [PERSON] уповноважив [PERSON] поставити штамп про зняття з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] в паспорті громадянина України (а.с.12-13). Згідно висновку ДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, погодженого з начальником СДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області від 02.03.2015 року, [PERSON] запропоновано з питання зняття з реєстрації [PERSON] звернутися до суду (а.с. 11). Так, позивач вважає, що факт реєстрації відповідача, у належній їй квартирі, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги, а вона, на сьогоднішній день, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відтак, суд погоджується з доводами позивача, та вважає, що реєстрація відповідача у квартирі, яка належить на праві приватної власності [PERSON] є порушенням права власності позивача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved