Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що вона звернулась до відповідача у 2012 році із заявою на відкриття кредитної картки та її отримання. Окремий кредитний договір не укладався. За умовами заяви вона отримала кредитну картку з лімітом у 2000,00 гривень та з пільговим періодом користування кредитними коштами строком на 55 днів. Кошти були нею отримані та частково погашались, у тому числі і списувались без її дозволу та наявності рішення суду із заробітної плати. Жодних вимог, повідомлень від відповідача їй не надходило. 08 вересня 2017 позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54047520 про стягнення з неї боргу у розмірі 14195,35 гривень. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис №5108 від 01.11.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису розрахунок, що перевищує максимально можливу основну заборгованість, проте відповідно до її заяви кредитний ліміт картки становить 2000 грн. Крім того, нотаріусом не було дотримано вимоги щодо строку давності, в той час як позовна давність, що застосовується до стягнення заборгованості, пені, комісії різна, і встановлюється тривалістю відповідно у три та один рік. Також нотаріус міг вчинити виконавчий напис тільки на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості. З розміром заборгованості позивач категорично не згодна. Відповідачем для вчинення виконавчого напису було надано заяву про надання кредиту та виписку по рахунку. Надана виписка містить розрахунок штрафних санкцій, пені, комісії, які заявою не передбачені, тобто носять спірний характер. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт безспірності заборгованості відносно якої вчинявся виконавчий напис. Крім того, по тексту зазначеного виконавчого напису не вказано жодного документа, що підтверджує суму безспірної заборгованості. Разом з тим, кредитний договір з передбаченою можливістю стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса не укладався, а існувала лише заявка на оформлення картки, а факт безспірності нарахованих сум взагалі не підтверджений відповідачем. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем 01 листопада 2016 року за №5108 про стягнення боргу у розмірі 14195,35 гривень з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Бродько А.І. в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином. Надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, справу слухати без представника АТ КБ «ПриватБанк». У своєму відзиві представник відповідача заперечує проти позову, оскільки відповідно до п. 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивачу на його адресу, яка зазначена в позові, було направлено письмову вимогу про усунення порушення за договором, докази направлення та текст вимоги наявні в матеріалах справи. Разом з тим, позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. У своїй позовній заяві боржник не оспорює наявність заборгованості перед банком або наявності боргу в меншому розмірі, не надає жодних підтверджень виконання своїх обов'язків, тобто не спростовує ані факту заборгованості, ані розміру боргу, зазначеного у виконавчому написі. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.12.2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач [PERSON], підписуючи 18 грудня 2011 року анкету-заяву про бажання оформити на своє ім'я кредит погодився також з тим, що вона згодна на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, про що зазначено у вказаній заяві (а.с. 50). Отже, судом встановлено, що між сторонами склалися фактичні кредитні правовідносини, у яких праву кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов'язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою. 01 листопада 2016 року за заявою відповідача про вчинення виконавчого напису вих. № б/н від 30.09.2016 року (а.с. 45) приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на підставі статті 34 ч. 1 п. 19, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5108, про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по кредитному договору № б/н від 18.12.2011 року заборгованості з боржника [PERSON] за період з 18 грудня 2011 року по 31 серпня 2016 року на загальну суму 14195,35 грн., яка складається з: 1) заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6373,18 грн., 2) суми заборгованості за відсотками 5770,01 грн., 3) заборгованості з комісії та пені 900,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) 652,16 грн. За ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно з п.1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.2 вказаного Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Також слід враховувати, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частини),з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника. Також обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність майнових вимог до боржника, при цьому, ця безспірна вимога не потребує додаткового доказування, однак вона так само як і безспірність боргу боржника повинні підтверджуватись належними документами. Також обов'язковій перевірці підлягає встановлення строку, з якого у кредитора виникло право вимоги до боржника і чи не сплинув вказаний строк на момент звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. З вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса та з Виписки з рахунка боржника за договором б/н від 18.12.2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що заборгованість позивача при вчиненні виконавчого напису нотаріуса обчислювалась за період з 18 грудня 2011 року по 31 серпня 2016 року, тоді як нотаріус може вчиняти виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а якщо для вимоги за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, нотаріусом не було перевірено додержання відповідачем строків на звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, не з'ясовано коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу з боржника, не надано цим обставинам відповідної правової оцінки. За таких обставин слід констатувати, що вчинивши 01 листопада 2016 року виконавчий напис приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. допустив порушення п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вказаний виконавчий напис було вчинено за період, який значно перевищує три роки з дня виникнення права вимоги у відповідача. У матеріалах справи також наявна письмова вимога про усунення порушень ПАТ КБ «ПриватБанк», яка адресована [PERSON], але відсутній вихідний номер та дата відправлення такої вимоги (а.с. 50). Разом з тим, є в наявності Список згрупованих поштових відправлень (а.с. 51), але при цьому відсутні будь-які відомості, що підтверджують факт отримання [PERSON] вищевказаної письмової вимоги (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення). Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» при зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, не було надано всіх належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості та періоду її виникнення, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису, відповідно до вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та порушує принцип безспірності заборгованості, за яким можливе здійснення виконавчого напису. Враховуючи встановлені обставини справи суд вважає, що надані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису не можна вважати безспірними, оскільки вони не підтверджують безспірність заборгованості в зазначеному розмірі та періоду її виникнення, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису від 01 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. не було належним чином перевірено факту безспірності заборгованості та періоду її виникнення, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва В.В. від 01 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 5108, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням норм законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved