Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що з 15.06.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З серпня 2021 вона припинила спільне проживання з відповідачем. В зв`язку з тим, що діти проживають з нею, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття старшого сина, а потім продовжувати стягнення в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття молодшого сина. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до вимог ст. 274 ЦПКУкраїни, але при цьому відповідачем подана заява про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 15.06.2013 року між сторонами укладений шлюб. Сторони мають спільних дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач та які проживають з позивачем, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, позов визнав. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповіача підлягють стягненню аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття старшого сина, а потім продовжувати стягнення в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття молодшого сина. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного і ст.ст. 180, 181 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved