Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, який був зареєстрований 19.08.2006р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №1261, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO],. та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття.. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Від позивача надійшла заява, якій вона зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення судового виклику /а.с.20/. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.08.2006р., що підтверджується відповідним свідоцтвом /а.с.7/. Від спільного життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що також підтверджується відповідними свідоцтвами про народження /а.с. 8, 9/. З вересня 2013 року сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Між собою сторони не спілкуються, оскільки мають різні погляди на життя та життєві проблеми, а відтак шлюб між ними носить формальний характер. Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується актом, складеним за місцем прожвиання позивача /а.с.14/. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, хоча є здоровою працездатною людиною і не має на утриманні інших осіб. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає розірвати шлюб та не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, вона звернулася до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір з приводу регулювання шлюбних відносин та забезпечення утримання дітей, що регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивача, це не відповідатиме її інтересам і не матиме результату, бо сторони з вересня 2013 року проживають окремо і жодного разу не намагалися відновлювати шлюбні відносини. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки подальше перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення аліментів суд зауважує наступне. Згідно ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на принцип диспозитивності, заявлений позивачем розмір аліментів на рівні 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дітей та виконання батьківського обов'язку. Враховуючи, що діти проживають з позивачем, то аліменти підлягають стягненню на її користь. Тож позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дітей також підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно розподілу судових витрат суд зауважує наступне. Позовна заяви містить дві вимоги - розірвання шлюбу (немайнового характеру) та стягнення аліментів (майнового характеру). За вимогою немайнового характеру позивачем сплачений судовий збір в розмірі 640грн, а за вимогами майнового характеру позивач звільнена від сплати судового збору, тому цей збір є несплаченим на момент ухвалення рішення по справі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640грн в якості відшкодування понесених нею судових витрат. Частиною третьою статті 88 ЦПК передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, за вимогами про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 640грн. З огляду на положення п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд вважає за необхідне допустити рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежів за один місяць до негайного виконання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved