Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся з цивільним позовом до відповідачів, в якому просить суд встановити факт належності майна спадкодавцю та визнати право власності на це майно. Свої вимоги мотивує тим, що у 2012 році помер [PERSON], у склад спадщини після його смерті, крім іншого, увійшла 1 / 5 частка земельної ділянки площею 0,6000 га та 1 / 5 частка земельної ділянки площею 1,3593 га. За життя своїм майном на випадок смерті спадкодавець не розпорядився, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. У першу чергу спадкоємців за законом увійшли [PERSON], яка є його дружиною, а також [PERSON] та [PERSON], які є його дітьми. Діти спадкодавця від прийняття спадщини відмовились у користь позивача, проте позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне спадкове майно після смерті спадкодавця, оскільки останній, за час свого життя не зареєстрував право власності на частки спірних земельних ділянок. На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, хоч про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак 04.11.2015 року її представник подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоч про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак 04.11.2015 року подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надали, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2012 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І СГ №300479 від 26.09.2012 року. У відповідності до ст.1218 ЦК України у склад спадщини після його смерті, крім іншого, увійшло право на 1 / 5 частку земельної ділянки площею 0,6000 га, яку передано для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Дмитрівської сільської ради в с. Горбачі, Пустомитівського району, Львівської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВЕЕ №842666 від 26.03.2007 року, а також право на 1 / 5 частку земельної ділянки площею 1,3593 га, яку передано для сільськогосподарського використання, розташована на території Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВЕЕ №842667 від 26.03.2007 року. Зазначені свідоцтва про право на спадщину за заповітом видані [PERSON] після смерті його матері [PERSON]. Оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті свої майном не розпорядився спадкування після його смерті здійснюється у відповідності до ст.1258 ЦК України за законом почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України єдиним спадкоємцем першої черги спадкування, який претендує на спадкове майно, є [PERSON], дружина спадкодавця, факт першої лінії споріднення із померлим стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ №264429 від 17.03.1983 року, оскільки інші спадкоємці першої черги спадкування [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця, від належної їм частки у спадковому майні у відповідності до ч.1 ст.1273 ЦК України відмовились, про що 07.02.2013 року подали відповідну заяву, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №215, 216. Спадкоємці, які у відповідності до ст. 1241 ЦК України мали б право на обовязкову частку у спадщині відсутні. Встановлено, що позивач у встановлений законом строк у відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України 07.02.2013 року у нотаріальну контору подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець за час свого життя не виготовив правовстановлюючих документів на належні йому спірні земельні ділянки. Згідно п.23 ППВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних вище обставин та встановлених судом фактів, беручи до уваги те, що [PERSON] фактично прийняв у спадщину після смерті своєї матері [PERSON] по 1 / 5 часток земельних ділянок площею 0,6000 га та 1,3593 га проте не оформив правовстановлюючих документів на такі, те, що позивач, є єдиним спадкоємцем, яка претендує на спадкове майно після смерті [PERSON] у склад якого увійшли спірні земельні ділянки та подала у встановлений законом строк у нотаріальну контору заяву про прийняття, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину із вказаних вище підстав було відмовлено, що свідчить про використання позивачем всіх можливих способів для досудового врегулювання спору, те, що задоволення позовних вимог не порушує прав інших осіб, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved