Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі продажу від 23.09.2003 року та витягу про реєстрацію права власності вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У даному помешканні зареєстрований її колишній чоловік, котрий після розлучення з 2014 р. не проживає у цьому житловому будинку. Відповідач створює перешкоди у розпорядженні житлом, так як вона несе витрати пов`язані з користуванням і утриманням будинку, а також не має змоги оформити субсидію і вільно розпоряджатись цим житловим приміщенням. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити повністю та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечила позивач та її представник. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] з 2014 р. не проживає у житловому будинку по [ADDRESS] . Протягом цього часу він не навідується до спірного помешкання. Позивач не створює перешкод відповідачу у користуванні житловим будинком. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно з договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.09.2003 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.10.2003 року [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] . Із копії будинкової книги на житловий будинок встановлено, що по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] Рішенням Володимир-Волинського міського суду волинської області від 07.04.2014 року справа №154/863/14-ц, провадження 2/154/280/14 підтверджується що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 07.04.2014 року. Поясненнями позивача та свідків [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому будинку з 2014 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що [PERSON] , будучи членом сім`ї [PERSON] , котра є власником спірного будинковолодіння, не проживає у цьому помешканні без поважних причин понад рік, тому згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України він вважається таким, що втратив право на користування цим житлом. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов довисновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved