Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 3500 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що сторони перебувають у шлюбі з 19 квітня 2013 року, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Зазначає, що між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства припинено. Разом із тим, вказує, що відповідач останні 5 місяців не надавав грошові кошти на потреби сімї, в тому числі й на утримання дитини, у позивача є підстави вважати, що він і в подальшому буде ухилятися від обовязку матеріально забезпечувати дитину, вона самостійно не здатна в повній мірі забезпечувати дитину, оскільки вона не працевлаштована. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила слухати справу за її відсутності. Відповідач належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 3500 грн. та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони одружені з 19 квітня 2013 року (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч. 1, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина [PERSON], [INFO], самостійного доходу не має, має задовільний стан здоровя. Відповідач має задовільний стан здоровя; матеріали справи не містять відомостей щодо місця роботи відповідача, наявності у нього інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 3500 грн., починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50 відсотків суми сплаченого судового збору), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. В іншій частині судові витрати з оплати судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved