Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, в якому зазначила, що 03.07.2015 року відкрито виконавче провадження № 48008356 за виконавчим листом від 10.06.2015 року № 2/199/160/15 та накладено арешт на все майно. 05.08.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). 09.11.2015 року знов за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 49446153. Постановою від 04.05.2017 року виконавчий лист повернуто стягувачу відповідно до п.7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (Транспортний засіб боржника не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. У боржника відсутнє інше майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними). 05.10.2017 року втретє відкрито за вказаним виконавчим листом № 54819311 (стягнення 1468377,73 грн.). 23.03.2018 стягувач Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернувся до відділу виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого листа стягувачу та зняття арешту з майна. 30.03.2018 року Головним державним виконавцем Посадською Ольгою Вікторівною Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 146836,77 грн. без фактичного виконання (постанова скасована у судовому порядку 14.05.2018 р., справа № 199/6451/14). 30.03.2018 року Головним державним виконавцем Посадською Ольгою Вікторівною Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 24519311. Станом на сьогодні на майно, яке належить позивачу на праві приватної власності знаходиться арешт майна та заборони на його відчуження відповідно до ВП № 48008356, постанова від 03.07.2015 р. Жодних майнових претензій до позивача не мають ані Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби, ані АТ «Укрсиббанк». Позивач просила суд зняти арешт з всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 48008356, накладений відповідно до постанови від 03.07.2015 р., що належить позивачу. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третьою особою до суду надано заяву, в якій просить розглядати справу без участі свого представника. Також зазначено, що 23.03.2018 року заборгованість за кредитним договором № 11399364000 від 29.09.2018 року позичальником була погашена на індивідуальних умовах, у зв`язку з чим АТ«Укрсиббанк» не має будь-яких майнових та фінансових претензій до [PERSON] з приводу виконання зобов`язань за кредитним договором № 113993640000 від 29.9.2008 року. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2015 року постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лук`яновим А.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/199/160/15 виданого 10.06.2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 1468377,73 грн. 03.07.2015 року державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Відповідно до відповіді Начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 2801 від 19.04.2018 року згідно даних ВП спецрозділ вбачається, що 05.08.2015 року старшим державним виконавцем Лук`яновим А.М. відповідне виконавче провадження було завершено. ВП № 418008356 було завершено у порядку п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» про що винесено відповідну постанову про повернення виконавчого документу стягувану. 09.11.2015 року знов за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 49446153, яке станом на 03.05.2019 завершено. 05.10.2017 року втретє відкрито за вказаним виконавчим листом № 54819311. 30.03.2018 року постановою Головним державним виконавцем Посадською Ольгою Вікторівною Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 24519311. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що на виконанні Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] не перебувають, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved