Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що йому на праві власності належить буд. [ADDRESS] , де зареєстрована також відповідачка, яка не є членом його родини та яку було прописано у його будинку для отримання нею пенсії. Однак з 2018 року відповідачка мешкає у своїх рідних постійно в с. Козацьке Бойківського району Донецької області, яке знаходиться на непідконтрольній Україні території, не маючи жодних своїх речей у спірному житлі. Таким чином внаслідок реєстрації відповідачки у буд. [ADDRESS] обмежуються права позивача, як власника такого нерухомого майна, що виражається у необхідності нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. На підставі переліченого просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування буд. [ADDRESS] . У судове засідання позивач, [PERSON] , не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання за невідомих суду причин не з`явилась повторно, будучи належним чином про час та місце розгляду справи повідомленою. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що буд. [ADDRESS] на підставі договору про розподіл нерухомого майна між співвласниками спільної часткової власності від 3 липня 2007 року було виділено в натурі відповідно до 19/40 часток права власності на нього позивачу, [PERSON] , як окремий об`єкт нерухомості, реєстр нотаріусу № 3222, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 4 липня 2007 року Маріупольського БТІ (а. с. 7-9). За відомостями від 13 січня 2021 року Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, а також копії домової книги на будинок позивача, [ADDRESS] , вбачається, що за такою адресою в м. Маріуполі з 29 липня 2008 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а. с. 10-11). Відповідно до акту від 9 листопада 2020 року КСН «Азовець», складеного на підставі свідчень сусідів по будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] не мешкає у такому житловому приміщенні (а. с. 12). Таким чином суд на підставі досліджених доказів встановив, що відповідачка, [PERSON] , фактично в буд. [ADDRESS] не мешкає без поважних причин. За змістом ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника житла користуватись ним може існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є, та проживання разом із власником такого житла. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 2 вересня 2019 року по справі № 731/34/17-ц. Суд натомість зазначає, що за фактичних обставин, встановлених у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що відповідачка не є членом родини позивача, залишаючись зареєстрованою у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним без поважних причин, внаслідок чого втратила право користування буд. [ADDRESS] . Таким чином в судовому засіданні було підтверджено факт того, що не проживання у спірному житловому приміщенні [PERSON] свідчить про втрату нею права на користування таким житлом, через що наявні законні підстави для задоволення поданого позову [PERSON] шляхом позбавлення відповідачки права користування буд. [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved