Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом, у якому просить визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], що померла 14.05.2014р. Позов мотивовано тим, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин, оскільки після смерті матері вона постійно перебувала на заробітках у іншому місті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що на момент смерті вона постійно проживала зі своєю матірю, проте після смерті останньої була вимушена виїхати до іншого міста на заробітки. Представник відповідача у судовому засіданні просила суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла 14.05.2014р. (а.с.7), у звязку з чим відкрилась спадщина. Частина 1 ст. 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] 16.09.2016р. звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], проте постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.09.2016р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки вона не прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З пояснень [PERSON] та допитаних у судовому засіданні свідків вбачається, що позивач за час життя спадкодавця та на момент її смерті постійно проживала з останньою та вела спільне господарство. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що у разі якщо спадкоємці не звернулись до нотаріуса у встановленому законом порядку з заявою про прийняття спадщини, проте фактично користувались і володіли майном спадкодавця або ж проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, належним способом захисту їх прав буде звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем на момент його смерті, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки її належним способом захисту, як спадкоємця після смерті матері, є звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом з [PERSON] на час відкриття спадщини.

Outcome: dismissed