Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначає, що 12.08.2006 р. уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області було зроблено відповідний актовий запис № 56. [INFO] у подружжя від шлюбу народилась донька - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області було зроблено відповідний актовий запис № 67. Спочатку спільне життя складалось непогано. Подружжя кохало та поважало один одного, разом вели домашній побут, ростили спільну доньку. Але з часом ставлення відповідача змінилось в гірший бік. Відповідач почав зловживати спиртними напоями, вести аморальний спосіб життя. На початку 2015 р. позивач [PERSON] разом із донькою покинула чоловіка па переїхала жити в будинок своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Кам`янсько- Дніпровського районного суду від 16.03.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Кам`янсько- Дніпровського районного суду від 17.06.2021 р. замінено неналежну третю особу ? орган опіки та піклування Кам`янсько- Дніпровської райдержадміністрації на належну третю особу ? виконавчий комітет Кам`янсько- Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування і призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи за її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив провести розгляд справи за його відсутність. Представник третьої особи виконавчого комітету Кам`янсько- Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої заперечень проти позову не має, просить задовольнити позовні вимоги, провести розгляд справи за його відсутності. За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення, зокрема, у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.04.2012 р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янсько- Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області. Згідно рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03.12.2015 р. шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано (а.с.5) З 2015 р. донька [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] . Відповідно до судового наказу по справі № 318/1904/19 від 16.09.2019 р. з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.08.2019 р. (а.с. 6). Відповідач рішення суду не виконує , аліменти на утримання доньки не сплачує. Станом на травень 2020 р. заборгованість по аліментам складає 18 355 (вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 26 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 7). Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно із ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України). Згідно висновку виконавчого комітету Кам`янсько- Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування від 01.09.2021 року № 3400/08-05, який бере до уваги те, що [PERSON] не заперечує та хоче аби його позбавили батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , з дитиною батько не бачиться, не спілкується, не приймає участі у вихованні дитини та матеріально її не підтримує - відповідач само ухилився від виконання батьківський обов`язків, передбачених законодавством, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свої дитини. На підставі викладеного, орган опіки та піклування - виконавчого комітету Кам`янсько- Дніпровської міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки - [PERSON] . Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. (Постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року по Справі № 199/5032/16-ц). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги висновок виконавчого комітету Кам`янсько- Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування,

Outcome: approved