Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 03.11.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2848. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Таким чином позивач просить розірвати шлюб. Також позивач зазначає, що батько сина після припинення фактичних шлюбних відносин участі у вихованні сина взагалі не приймає, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Таким чином просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась. При зверненні до суду долучила до позовної заяви клопотання, відповідно до якого просила розгляд справи проводити без її участі у судових засіданнях. Строк на примирення просила не надавати. Позовні вимоги підтримує, вважає їх обгрунтованими та просить задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 11). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання (а.с. 26, 31). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяви позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 6) сторони зареєстрували шлюб 03.11.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7), батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до довідки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 373 від 11.05.2021 (а.с. 8) [PERSON] , [INFO] проживає спільно із [PERSON] , 1979 року народження по [ADDRESS] . Чоловік [PERSON] , 1973 року народження разом із ними не зареєстрований та не проживає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р.), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, чоловіка, непрацездатних батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. У зв`язку із набранням 08.07.2017 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 гривень за вимогу про розірвання шлюбу і 908,00 гривень в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved