overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає в квартирі тривалий час, комунальні послуги не сплачує. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК Українисуд ухвалює рішення при заочному розглядісправи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до реєстраційного свідоцтва від 07.02.1997 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] Згідно з відомостями домової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS], [PERSON], [INFO], зареєстрований за вказаною адресою по теперішній час. Як вбачається з акту КСН «Новоселівка» [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], з січня 2006 року. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Україниз урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК Україничлени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не проживає в приміщенні будинку [ADDRESS] більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON], тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 2 у будинку № 9 по вулиці Сонячній в місті Маріуполі Донецької області, оскільки відповідач не проживає в квартирі тривалий час, комунальні послуги не сплачує. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи у друкованих засобах масової інформації шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у газеті «Урядовий курєр». Про причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК Українисуд ухвалює рішення при заочному розглядісправи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до реєстраційного свідоцтва від 28.08.1995 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та Ю.П. Згідно з повідомленням ККП «Керуюча компанія «Західна» від 16.09.2016 року № 773 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], по теперішній час. Відповідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з серпня 2013 року, його речей у квартирі немає. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Україниз урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК Україничлени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК Україничлен сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не проживає в приміщенні квартири [ADDRESS] більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON], тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 65 у будинку № 20 по вулиці Троїцькій у місті Маріуполі Донецької області, оскільки відповідач не проживає в квартирі тривалий час, комунальні послуги не сплачує. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] також надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 19.02.2016 року, [PERSON], яка діє від свого імені та від імені і в інтересах громадянина [PERSON], та [PERSON] продали [PERSON] трикімнатну квартиру аз адресою: [ADDRESS]. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2016 року № 53745697 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно з особовим рахунком № 60347 від 25.12.2016 року квартиронаймачем три кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] Також у квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Україниз урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК Україничлени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК Україничлен сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не проживає в приміщенні квартири [ADDRESS] більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON], тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В позовній заяві посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 жовтня 1995 є власницею житлового приміщення в [ADDRESS]. Зазначає, що за вказаною адресою зареєстровані донька [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO]. Онука [PERSON] не проживає за вказаною адресою більше двох років, однак добровільно за адресою в [ADDRESS]. не знімається. Будь яких витрат на утримання квартири відповідач не несе, комунальні послуги не сплачує. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач не зявилась подала заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 жовтня 1995 є власницею житлового приміщення в [ADDRESS].\~ Згідно довідки ОСББ «Заможна оселя» зазначено, що в [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають донька [PERSON] , [INFO], онука [PERSON]., [INFO] (а.с.6). Крім того, зазначений факт підтверджується актом про не проживання від 28 березня 2018, складений в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~ про те, що [PERSON]А та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], але за даною адресою не проживають з вересня 2016 (а.с.5) \~\~\~\~\~\~\~ Оскільки за адресою в [ADDRESS] зареєстрований відповідач, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.\~ Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об'єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 386, 391, 393, 405 ЦК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач\~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~про визнання\~відповідача таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням\~за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстровано двоє осіб, а саме\~позивач [PERSON] \~та її\~зять [PERSON] . Відповідач хоч\~і зареєстрований\~ за\~адресою по [ADDRESS] , однак з 2017 року фактично там не проживає. Будь-яких витрат на утримання будинку відповідач не несе, комунальні послуги не сплачує. Відповідач в добровільному порядку зніматись з реєстрації не бажає, тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Озерним Г.М. та зареєстрованого в реєстрі під № 1605. Згідно довідки про склад сім`ї № 158 від 03.10.2019 року виданої Об`єднанням житлово-будівельних кооперативів в даній квартирі зареєстровано двоє осіб, а саме [PERSON] , [INFO] та її [PERSON] , [INFO] . Відповідач хоч\~і зареєстрований\~ за\~адресою по [ADDRESS] , однак з 2017 року фактично там не проживає, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 04.10.2019 року та підписами громадян [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Оскільки\~за вищезазначеною\~адресою зареєстрований відповідач, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст.\~71\~Житлового кодексу\~України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.\~\~ Згідно до ст.\~72\~ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: будинком [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою по [ADDRESS] , однак більше 1 року фактично там не проживає. Будь-яких витрат на утримання будинку відповідач не несе, комунальні послуги не сплачує. Відповідач в добровільному порядку зніматись з реєстрації не бажає, тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . (а.с.5). За даною адресою по [ADDRESS] окрім позивача зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , але не проживає за вказаною адресою з 10 квітня 2018 року, що підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 04.07.2019 (а.с.3). Оскільки за вищезазначеною адресою зареєстрований відповідач, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В позовній заяві посилається на те, що є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.1999. В квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач, шлюб з яким розірваний ще 01.07.1999. У зв'язку з реєстрацією відповідача в квартирі, не має можливості скористатись правом на вільне володіння, користування та розпорядження належним на праві власності майном - зазначеною квартирою. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.04.1999. Згідно довідки ОСББ «Мрія 2006» у зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON] Крім того, зазначений факт підтверджується довідкою ОСББ «Мрія 2006» про те, що позивач зверталась до ОСББ з приводу зняття з реєстрації відповідача. Оскільки в квартирі зареєстрований відповідач, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об'єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду, в тому числі про втрату права користування жилим приміщенням. За таких обставин, у суду відсутні повноваження щодо скасування реєстрації місця проживання відповідача. На підставі ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] В квартирі значиться зареєстрованим колишній чоловік позивача - відповідач по справі [PERSON], який більш одного року не мешкає за вказаною адресою без поважних причин. Позивач вимушена сплачувати за нього квартирну плату та витрати, пов'язані з комунальними послугами, що ставить її у тяжке матеріальне становище. В зв'язку з тим, що відповідач в спірній квартирі не мешкає більше року без поважних причин, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування вказаною житловою площею. В судовому засіданні позивач підтвердила доводи та обґрунтування позову, наполягаючи на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку до суду був повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в його відсутність, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права і взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з червня 2008 року був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON]- позивачу по справі (а. с. 3, 5, 7). З червня 2012 року відповідач не мешкає у спірній квартирі, що є підставою для задоволення заявлених вимог. До такого висновку суд дійшов на підставі пояснень позивача; копії рішення суду від 18 червня 2013 року про розірвання шлюбу (а.с.4); акту від 13.09.2013 року директора КП «Керуюча компанія Петровського району м. Донецька», з якого вбачається, що в спірній квартирі значиться зареєстрованим, але не мешкає з червня 2012 року відповідач [PERSON], особистих речей його в квартирі також немає (а.с.6); свідченнями свідка [PERSON], яка пояснила, що мешкає по сусідству з позивачем - в квартирі [ADDRESS], відповідач є колишнім чоловіком позивача, в квартирі не мешкає з червня 2012 року, з цього часу свідок його ніколи не бачила. Аналогічні показання надала суду свідок [PERSON] Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач понад одного року не проживає без поважних причин в квартирі [ADDRESS] що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved