Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, вартістю 77449 грн., що розташований в с. Красненське Кегичівського району Харківської області. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позову. Відповідач надав до суду заяву про визнання позову. Обидва заявили про розгляд справи за їх відсутності. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами сторони перебували в шлюбі з 18 лютого 1997 року. Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 02 лютого 2016 року шлюб розірвано. За час шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 13 березня 2002 року сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями вартістю 154898 грн. в с. Красненське Кегичівського району Харківської області. У договорі купівлі-продажу та в реєстраційних документах Кегичівського МПТІ власником будинку є відповідач [PERSON] Даний будинок, згідно ст.60 СК України є спільною сумісною власністю сторін. Кожному з них належить по 1/2 частині цього будинку. Розділити будинок у добровільному порядку відповідач відмовився. А тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свого права власності. При вирішенні позову, суд виходить з наступного. Згідно ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.68 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: копія паспорта позивача [PERSON] (а.с.4); копія договору купівлі-продажу жилого будинку від 13 березня 2002 року, згідно з яким [PERSON] купив жилий будинок з надвірними будівлями в с. Красненське Кегичівського району Харківської області (а.с.5); копія технічного паспорта на житловий будинок власником якого є [PERSON] (а.с.6-9); копія виписки з рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 02 лютого 2016 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10); копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.11). Зясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за нею права власності на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що розташований в с.Красненське Кегичівського району Харківської області. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

Outcome: approved