Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила визначити порядок користування двох кімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS]. Поділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступним чином: -виділити в користування [PERSON] разом із сином [PERSON], [INFO], житлову кімнату № 4 на плані технічного паспорта площею 17,2 кв.м. та балкон поєднаний з кімнатою площею 0,7 кв.м.; -виділити в користування [PERSON] житлову кімнату № 5 на плані технічного паспорта площею 12,9кв.м.; У спільному користуванні залишити коридор № 1 площею 4,3 кв.м, кухню № 3 на плані технічного паспорта площею 7,0 кв.м, санвузол № 2 на плані технічного паспорта площею 2,6 кв.м. Розділити особові рахунки по квартирі за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 20.09.1985 року між сторонами було укладено шлюб. За період шлюбу сторонами придбане нерухоме майно - квартира [ADDRESS]. 17.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Між тим, питання щодо розподілу майна, придбаного в шлюбі, не розглядалося. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та зазначив що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.09.1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 4421. За період шлюбу сторонами придбане нерухоме майно - квартира [ADDRESS]. 17 березня 2014 року Солом'янським районним судом міста Києва шлюб між сторонами розірвано, проте питання щодо розподілу майна, придбаного в шлюбі, не розглядалося, у зв'язку з чим позивач просить визначити порядок користування двох кімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS] та розділити особові рахунки по квартирі за адресою: [ADDRESS] між нею та [PERSON] Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу). Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11визначає, що вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч.4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з викладеного вище, суд вважає доводи позивача обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження і не спростовані в ході розгляду справи, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому слід стягнути з [PERSON] 1700 гривень 60 копійок судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved