Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому прохає визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у розмірі 3,59 га, розташовану на території Качанівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після померлої матері, [PERSON], що померла 18.01.2015 року, яка належала їй на праві приватної власності згідно державного акта на землю серії ПЛ № 051569 від 30.12.2003 року, для подальшої реєстрації в державному реєстрі. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Качанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечують. Третя особа державний нотаріус Другої Лохвицької державної нотаріальної контори Полтавської області у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи за без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ЯЭ № 238173 від 20.03.1957 року матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с. 9). 23.10.1974 року у Петрівсько-Роменській сільраді Гадяцького району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу своє прізвище Кулинич змінила на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 10). Із довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 24.02.2016 року № 31-1608-99.4-216/2-16 вбачається, що [PERSON], що померла 18.01.2015 року, дійсно видавався державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,59 га (серія ПЛ № 051569), зареєстрований 30.12.2003 року за № 178 (ас. 19). Відповідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 051569, зареєстрованого 30.12.2003 року за № 178 [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 25.12.2003 року № 1369 передано земельну ділянку площею 3,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка розташована в с. Качаново Гадяцького району Полтавської області (а.с. 5). Копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 281576 від 19.01.2015 року підтверджується факт, що [PERSON] померла 18 січня 2015 року (а.с. 8). На день смерті 18.01.2015 року [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 11). 07.12.2015 року державним нотаріусом Другої Лохвицької державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 18.01.2015 року матері, [PERSON], на земельну ділянку площею 3,59 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Качанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 12). Як вбачається з повідомлення Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 10.03.2016 року № 101/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.03.2016 року, після смерті 18.01.2015 року [PERSON] у Другій Лохвицькій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 99/2015. Від імені [PERSON] посвідчено заповіт секретарем Петрівсько-Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області 15.12.1993 року за реєстровим № 193. У шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини подала [PERSON], дочка спадкодавця. Інших спадкоємців немає (а.с. 32, 33). Згідно копії заповіту від 15.12.1993 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого жилий будинок з допоміжними господарчими будівлями, що знаходиться в с. Новоселівка Гадяцького району Полтавської області заповіла синові, [PERSON] (а.с. 42). Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ч. 1 ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, факт належності померлій 18 січня 2015 року [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,59 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 051569, зареєстрованого 30.12.2003 року за № 178, підтверджено належними доказами у матеріалах справи. [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після своєї матері, [PERSON], яка померла 18.01.2015 року, оскільки на момент її смерті постійно з нею проживала та подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які вважаються такими, що прийняли спадщину, відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved