Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] в м.Києві та передачі ключі від неї. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить спірна квартира, у якій з 04.04.2003 року зареєстрована та проживає дочка позивача - відповідач у справі [PERSON] та з 30.07.2013 року зареєстрований та проживає син відповідача [PERSON] У період з березня 2013 року по березень 2017 року позивач проживала разом із своїм чоловіком в [ADDRESS] Після смерті чоловіка, 21.03.2017 року позивач повернулась до спірної квартири, однак відкрити її своїм ключем позивач не змога, оскільки за період її відсутності, відповідач [PERSON], без згоди позивача замінила вхідні замки. Лише після телефонного дзвінка [PERSON] до [PERSON] з проханням відкрити двері і впустити її до квартири, [PERSON] їх відкрила та коли позивач увійшла до неї, відповідач одразу закрила на ключ кімнату раніше виділену позивачем їй при вселенні, в якості спальні та яка має житлову площу 12.5 кв.м. Та коли позивач увійшла до своєї другої кімнати житловою площею 16,4 кв. м. то побачила, що з квартири без її відома кудись зникли належні їй речі. Позивач звернулась до відповідача з питанням пояснити їх відсутність та надати можливість переодягнутись та відпочити. Проте, відповідач почала грубо та образливо висловлюватися в бік позивача та вчинила бійку з позивачем, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Представники позивача в судовому засіданні наполягали на позовних вимогах, просили позов задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовних вимог не визнав просив відмовити у задоволенні позову, надав до суду письмові заперечення на позов. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до таких висновків. Судовим розглядом встановлено, квартира [ADDRESS] знаходиться у приватній власності [PERSON], яка складається з 2-х кімнат жилою площею 29,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 21.11.2003 року. Відповідно до довідки форми № 3 видана ЖБК «Будівельник-13» від 04.04.2017 року, у квартирі [ADDRESS] в м.Києві зареєстровано чотири члени сім'ї, а саме: [PERSON] (власник), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), [PERSON] (онук). Фактично за вказаною адресою проживають Відповідач та її діти. Як передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, позивачем, зокрема, представником позивача не було надано жодного доказу щодо здійснення перешкод з боку відповідача у користуванні вказаною квартирою або намагання вирішити зазначений спір в позасудовому порядку. В тому числі, як пояснив представник відповідача, що не заперечувалось представниками позивача замки були змінені на загальні двері, а не на двері квартири позивача. Оскільки у позивача наявний комплект ключів від вхідних дверей її квартири, а замок на загальних дверях встановлено не відповідачем, а сусідами вимоги позову є такими, що не підлягають задоволенню. В тому числі, як вбачається з заяви відповідача від 27.03.2017 поданої до правоохоронних органах, остання вказує, що безперешкодно потрапила до спірної квартири, разом з тим конфлікт з донькою виник в зв`язку з зникненням особистих речей позивачки. Відповідно до ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про Згідно ст. 155 Житлового кодексу УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження чинення перешкод відповідачем у користуванні квартирою. Надана копія заяви до поліції, Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, Висновок про результати розгляду звернення громадян на які посилається позивач не містять даних, які б підтверджували той факт, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні її майном. Разом з тим, надані докази свідчать про наявність конфлікту інтересів позивача та відповідача. В тому числі, заслуговують на увагу доводи позивача, які не оспорюються відповідачем, про той факт, що замки були змінені на загальні двері, а не на двері квартири позивача. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому вважає, що в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed