Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом в якому просила встановити їй порядок користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільній частковій власності за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток кожного із співвласників; встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що перебувають у її власності за вищевказаною адресою. Позов обґрунтовано тим, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] , відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 14.11.2007 року. Суміжним користувачем земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, є відповідач по справі. В березні місяці 2019 року вона звернулась до Міської ради міста Кропивницького Управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передачі 1/3 її частини у власність за адресою: [ADDRESS] . 14.03.2019 року Міська рада м. Кропивницького надала їй відповідь, що можливість визначення в натурі та приватизації земельної ділянки під частиною будинку чинним законодавством не передбачено. При приватизації частини земельної ділянки під спільною будівлею власник не може використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, а отже, приватизація автоматично призводить до порушення, оскільки порушуються будівельні норми, так як межа буде проходити під будівлею. У відповіді Міська рада м. Кропивницького також вказала, що згідно п. «В» ч. 2 ст. 89 ЗК України, земельна ділянка співвласників жилого будинку, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди перебуває у спільній сумісній власності, тому відведення прилеглої до будинку земельної ділянки можливе за згодою на це інших співвласників, а без такою згоди за умови, що у встановленому порядку, кожному співвласнику виділено для користування окрему земельну ділянку , визначеною площею, зокрема на підставі судового рішення. Вважає своє право порушеним, а тому посилаючись на норми чинного законодавства, просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 03.07.2019 року позов прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 20.07.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов. Ухвалою суду від 27.09.2019 року до участі в справі в якості третьої особи залучено міську раду м. Кропивницького (на даний час Кропивницька міська рада) та в якості співвідповідача [PERSON] . 22.10.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов. 04.02.2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої вона просить встановити їй порядок користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільній частковій власності за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток кожного із співвласників, згідно Першого варіанту поділу відповідно до рішення Товариського суду квартального комітету № 27 м. Кіровограда від 17.05.1964 року; встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що перебувають у її власності за вищевказаною адресою. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 04.02.2020 року у справі призначена судова земельно-технічна експертиза, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 20.08.2020 року підготовче провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 18.11.2020 року підготовче провадження у справі закрите. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просять його задовольнити та виділити в користування земельну ділянку, відповідно до варіанту 3 висновку експерта. Відповідач [PERSON] та її представник просять вирішити питання щодо надання земельних ділянок в користування відповідно до варіанту 2 висновку експерта, так як він найбільш відповідає їх часткам у власності на будинок. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили. Враховуючи думку сторін, суд прийняв рішення про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] , їх представників, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи по [ADDRESS] , надані ОКП «КООБТІ» № 14954809, заслухавши пояснення експерта [PERSON] , суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] , відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 14.11.2007 року. Суміжними користувачами земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, є відповідачі по справі. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 1/6 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2016 року № 901; 1/6 частка вказаного житлового будинку, на праві спільної часткової власності належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2016 року № 900 та 1/3 частка цього будинку, на праві спільної часткової власності належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2016 року № [NUMBER] . Згідно витягу з про державну реєстрацію прав 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належать [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 14.11.2007 року № 3-1697. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної планки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля, або споруда, розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічна позиція викладена і в пп. «г» п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, якою визначено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході, права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання у його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Згідно з п. 19 згаданої вище Постанови Пленуму Верховного Суду України у справах про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні сторонам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Судом встановлено, що згідно рішення Товариського суду квартального комітету № 27 від 17.05.1964 року (а.с. 47) відповідно до якого суд вирішив (мовою оригіналу): «Товарищеский суд решил оставить в пользование за гр. [PERSON] преусадибный земельный участок 211,5 кв.м, а [PERSON] 423 кв.м. Выходом пользоваться совместным на [ADDRESS] и [ADDRESS]. Сараи Т Д самовольно построены сторонами вблизи жилого дома, как нарушающие санитарных правила подлежат снесению, гр. [PERSON] на 211,5 кв.м, возможно построение сарая.» В матеріалах цивільної справи наявні викопіювання з плану будівельного кварталу № 158 на земельну ділянку [ADDRESS] , а саме: Фактичне користування (а.с. 43); Перший варіант поділу (а.с. 44); Другий варіант поділу (а.с. 45). В матеріалах інвентаризаційної справи (а.с. 50) міститься викопіювання з плану будівельного кварталу № 158 на земельну ділянку [ADDRESS] та акт від 07.02.1964 року (а.с. 51). У вищезазначеному рішенні Товариського суду квартального комітету № 27 від 17.05.1964 року відсутнє посилання на номер варіанту порядку користування земельною ділянкою і акту. Вищезазначені варіанти поділу земельної ділянки не містять каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки та її частин, що виділяються, а також відсутні прив`язки, що надали би змогу встановити межі та місце розташування земельної ділянки. Як було зазначено допитаним в судовому засіданні експертом [PERSON] , провести дослідження щодо відповідності фактичного порядку користування та можливості встановлення порядку користування земельною ділянкою, виходячи з меж встановлених в рішенні Товариського суду квартального комітету № 27 від 17.05.1964 року та варіанту поділу, що міститься в інвентаризаційній справі № 14954809 не надається за можливе. Виходячи з фактичних меж та площі земельної ділянки, площа земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що припадає на частки співвласників складає: [PERSON] - 1/3 * 695,68 кв.м. = 231,89 кв.м.; [PERSON] і [PERSON] - 2/3 х 695,68 кв.м. = 463,79 кв.м. Відповідно до встановленого фактичного порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, що зображений на схемі в додатку Б, в користуванні [PERSON] знаходиться частина земельної ділянки площею 285,68 кв.м. (41/100 ч.), що більше за належну на 53,79 кв.м (23/100 частину), а в користування [PERSON] і [PERSON] знаходиться частина земельної ділянки площею 410,00 кв.м (59/100 частин), що менше за належну на 53,79 кв.м (23/100) частин). Фактичний порядок користування не відповідає часткам співвласників у праві власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями. Враховуючи вищевикладене, позицію сторін, судом приймається до уваги варіант 2 висновкуексперта № 278 від 03.07.2020 року, як найбільше наближений у співвідношенні до ідеальних часток сторін та враховує фактичне користування співвласниками спірної земельної ділянки, можливість всіх співвласників належно використовувати належні їм частки земельної ділянки, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При визначенні судом понесених позивачем витрат судом враховується, що нею сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн. та оплачено проведення експертизи в сумі 8 282,00 грн., а всього 9 050,40 грн. З відповідачів підлягає стягненню половина суми вказаних витрат пропорційно з кожного.

Outcome: partial