Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду, свої вимоги мотивував тим, що з 01 червня 2002 року по 29 вересня 2012 року він перебував у шлюбі з [PERSON]. Під час подружнього життя за спільні кошти позивач разом з [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. [PERSON] власності на вказану квартиру було зареєстроване за [PERSON] 09 березня 2013 року [PERSON] померла. Позивач зареєстрований та постійно проживає в квартирі, здійснює догляд за квартирою та сплачує комунальні послуги, але, оскільки право власності на квартиру зареєстровано за померлою колишньою дружиною, позивач позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном, оформити субсидію. Тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, прохав справу слухати без їх участі. Треті особи по справі: [PERSON] та представник органу опіки і піклування, що представляє інтереси [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких проти позову не заперечували та просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Діючим законодавством, зокрема ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказане встановлено і ч. 3 ст. 368 ЦК України, а саме: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21.12.2007 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна (в тому числі і квартири), за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Стаття 70 СК України встановлює рівність часток дружини та чоловіка у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Презумпція рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності встановлена і ст. 370 та 372 ЦК України. З рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2012 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) О. П. перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом РАГС Шосткинсього міськрайонного управління юстиції 01 червня 2002 року за актовим записом № 114 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказаним рішенням шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 25.09.2012 року (а.с. 8-10) З кредитної угоди № 485 від 20 травня 2005 року, укладеної між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON], вбачається, що Фонд надав [PERSON] прямий адресний цільовий кредит строком на 30 років на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 64,6 кв. м за адресою: м. Шостка, вул. Комуністична, 4. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2006 року [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності. (а.с. 6) [PERSON] власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстровано 18.07.2006 року, що підтверджується відповідним витягом. (а.с. 7) Вказаним підтверджується, що спірна квартира була набута під час шлюбу, а отже була спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], не зважаючи на те, що була придбана на імя [PERSON] Даним про реєстрацію місця проживання підтверджується, що позивач зареєстрований у вказаній квартирі з 15.08.2006 року. (а.с. 3,4) 09 березня 2013 року [PERSON] померла. (а.с. 11) Спадкоємцями [PERSON], які прийняли спадщину, є її мати [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.44-46). Наданими позивачем оригіналами квитанцій підтверджується, що саме він здійснює погашення кредиту після смерті [PERSON] Стаття 392 ЦК України, передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів, які посвідчують право власності. Враховуючи, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження права власності позивача на 1/2 спірної квартири та зважаючи на те, що у позивача відсутні документи, що посвідчують його право власності на спірну квартиру, що перешкоджає йому у здійсненні своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved