overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 24.09.2005 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Спільне життя у них з відповідачем не склалось та останнім часом між ними виникали сварки і суперечки, це призвело до того, що позивачка пішла проживати з дитиною до своїх батьків. Протягом трьох останніх місяців вони проживають окремо. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відзив на позов не надходив. Однак відповідач подав заяву, де позовні вимоги визнав частково, оскільки чинним законодавством передбачено стягнення аліментів на утриманні однієї дитини в розмірі ј частини доходу. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005 року. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Спільне життя у них з відповідачем не склалось та останнім часом між ними виникали сварки і суперечки, це призвело до того, що позивачка пішла проживати з дитиною до своїх батьків. Протягом трьох останніх місяців вони проживають окремо. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, як матері, так і батька через, що кожен з них має надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, потреби та матеріального становища малолітньої дитини, платника аліментів та враховуючи позицію відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та визначає їх в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, оскільки позивачем не доведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу в розмірі, передбаченому законодавством на утримання малолітньої дитини, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в обсязі вказаному вище. Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] помер її батько, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно у виді житлового будинку [ADDRESS]. Вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті батька, однак отримала у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Сторони в судове засідання не з`явились, клопотали про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримала, представник відповідача визнав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Хотинівка Коростенського району помер батько позивача, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема житловий будинок [ADDRESS]. Належність [PERSON] вказаного будинку підтверджується договором купівлі-продажу від 12.03.1980 року, однак за життя він не встиг зареєструвати своє право власності на вказаний житловий будинок. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернулась до нотаріальної контори, заведено спадкову справу за її заявою про прийняття спадщини та дружиною спадкодавця [PERSON] про відмову від спадщину на користь дочки, [PERSON], але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. При цьому, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, визнані відповідачами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] померла її мати, [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно у виді житлового будинку [ADDRESS]. Вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, однак отримала у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи та існують розбіжності в правовстановлюючих документах. Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач позов підтримала, представник відповідача не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Ходаки Коростенського району померла мати позивача, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якого відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок [ADDRESS]. Належність [PERSON] вказаного будинку, 1957 року побудови, підтверджується довідкою Ходаківської сільської ради №420 від 18.10.2018 року, згідно з записом в погосподарській книзі №3 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER]. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди в порядку спадкування, записи у погосподарських книгах судом оцінюються у сукупності з іншими доказами. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину ні за законом, ні за заповітом не має. Згідно вимог ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернулась до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та існують розбіжності в правовстановлюючих документах. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 10.08.2018 року встановлено факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. При цьому, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, визнані відповідачами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Останні шість місяців у сторін часто виникають сварки. Порозуміння в сім`ї вони не находять. Відповідач перестав приділяти достатньої уваги їй та дитині. Спільно вони не проживають впродовж трьох місяців. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні їхнього сина. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку), але не менше 50% для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2020 р. і до повноліття дитини. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за місцем реєстрації та місцем проживання, також був повідомлений оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua, в судове засідання не прибув, будь-яких заяв та клопотань не подав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Останні шість місяців у сторін часто виникають сварки. Порозуміння в сім`ї вони не находять. Відповідач перестав приділяти достатньої уваги позивачу та дитині. Спільно вони не проживають впродовж трьох місяців. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні їхнього сина. Позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку), але не менше 50% для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2020 р. і до повноліття дитини. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу в розмірі, передбаченому законодавством на утримання малолітньої дитини, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що відповідач по справі [PERSON] є її батьком. В даний час позивач досягла повноліття та є студентом денної форми навчання факультету менеджменту, логістики та туризму Національного транспортного університету. Термін закінчення навчання 30.06.2023 року. За навчання, проживання, харчування, проїзд до м.Києва, купівлю підручників, зошитів в навчальному закладі, кошти надає їй виключно її мати, яких не вистачає. Відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання, оскільки має дохід. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, тобто до 30.06.2023 року. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив\~на позовну\~заяву та\~клопотань не\~подано. Про судовий розгляд відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що позивач являється донькою відповідача, яка навчається на денній формі навчання факультету менеджменту, логістики та туризму Національного транспортного університету. Термін навчання [PERSON] складає період з 01.09.2019 по 30.06.2023 року. Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), не подав. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини на час їх навчання, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.07.2019 року відповідач визнаний батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина перебуває на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину, хоча працює та має таку можливість. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини його доходів щомісяця і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони до суду не з`явились, позивач в заяві до суду клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.07.2019 року [PERSON] визнаний батьком неповнолтінього [PERSON] , [INFO] та відповідні зміни внесено в актовий запис про народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює та має таку можливість. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідач доказів неможливості сплати аліментів та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), сплати аліментів в добровільному порядку не подав. При цьому, позивачем доказів можливості сплати відповідачем аліментів у вказаному нею розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу в розмірі, передбаченому законодавством на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та визначає їх в розмірі ј частки від всіх його доходів щомісяця, оскільки позивачем не доведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів. Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку №12 по вул.Миру в с.Мала Зубівщина Коростенського району Житомирської області. На даний час в будинку зареєстрований її син, [PERSON], відповідач у справі, хоча фактично за вказаною адресою він не проживає понад два роки. Вказала,\~що відповідач\~завдає шкоди\~інтересам її\~сім`ї,\~у зв`язку\~з його\~реєстрацією вона\~\~несе\~\~додаткові\~ витрати\~\~по\~ утриманню\~\~будинку,\~томупросив суд постановити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування вказаним вище житловим приміщенням. \~\~ \~ \~ \~ \~Справа розглянута\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~осіб.\~Позивач та\~третя особа,\~в заявах\~до суду\~клопотали про\~розгляд справи\~в їх\~відсутність,\~позовні вимоги\~підтримують.\~Відповідач відзиву\~на позов,\~інших заяв,\~заперечень чи\~клопотань \~не подав.\~Затаких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частини житлового будинку №12, що розташований по вул.Миру в с.Мала Зубівщина Коростенського району Житомирської області, що стверджується договором дарування та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], хоча фактично вона за цією адресою не проживає, особистих речей в будинку немає. Ці обставини підтверджені актом і ніким не оспорюються. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь яких порушень його права. \~ \~ \~ \~Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. Відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності, право користування чужим майном\~ може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.\~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, не оспорені відповідачем та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником 2/5 часток приватизованої квартири [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстрований колишній чоловік її доньки, відповідач у справі, [PERSON], хоча фактично за вказаною адресою він не проживає понад два роки, особистих речей та іншого належного йому майна в квартирі не має. Вказала, що відповідач завдає шкоди інтересам її сім`ї, у зв`язку з реєстрацією відповідача вона несе додаткові витрати по утриманню квартири, томупросила суд постановити рішення про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування вказанимвище житловим приміщенням. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. За таких обставин, справу розглянуто без фіксації технічними засобами, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 2/5 часток квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на житло та свідоцтвом про право на спадщину за законом. За даною адресою зареєстрован відповідач [PERSON], хоча фактично він за цією адресою не проживає, особистих речей в квартирі немає. Ці обставини підтверджені актами і ніким не оспорюються. Відповідно до вимог ст.ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь - яких порушень його права. Відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником 32/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . На даний час в квартирі зареєстрований колишній власник, відповідач по справі, хоча фактично за вказаною адресою вона не проживає після укладення 29.05.2018 року договору вказаної частини будинку, особистих речей та іншого належного їм майна в ньому не має. Вказала, що відповідач завдає шкоди інтересам її сім`ї, у зв`язку\~з реєстрацією\~відповідача вона\~\~несе\~\~додаткові\~ витрати\~\~по\~ утриманню\~\~квартири,\~тому просила суд постановити рішення про визнання її такою, що втратила право на користування вказаним вище житловим приміщенням. \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Справа розглянута за правилами спрощеного позовного\~провадження з повідомленням сторін. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідачів за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади.\~ За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що стверджується договором дарування від 29.05.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~За даною адресою зареєстрована відповідач у справі, хоча фактично вона за цією адресою не проживає з 2018 року, особистих речей в квартирі її немає. Ці обставини підтверджені актом від 02.10.2019 року і ніким не оспорюються. \~ \~Відповідно до вимог ст.ст.317,319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи\~ обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь яких порушень його права. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно положень п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved