Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 30.12.2001 року по 28.02.2018 року вона працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР - ГТВ». Згідно наказу № 22/к від 28.02.2018 року її було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. Позивач зазначає, що з вини роботодавця з нею не було вчасно і належно проведено розрахунок, а тому позивач просить стягнути з відповідача 5888 грн. 17 коп. - заборгованість з виплати заробітної плати, середній заробіток за весь період розрахунку - 67 241 грн. 30 коп. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач не направив свого представника, про день, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, відзиву, жодних клопотань чи заперечень суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON]. у період з 30.12.2001 року по 28.02.2018 року перебувала в трудових відносинах з ТОВ «ІНТЕР - ГТВ». Наведене підтверджено матеріалами справи. Встановленим є те, що згідно Наказу 22/к від 28.02.2018 року [PERSON]. була звільнена з роботи за скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. (а.с.8-10). Встановлено, що позивачу було надано Довідку від № 24/989 від 04.10.2018 року за підписом в.о. генерального директора ТОВ «Інтер- ГТВ» Сірик А.І. про заборгованість по заробітній платі за станом на 01.03.2018 року на загальну суму 5888 грн. 17 коп. (а.с.5). Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник, або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В судовому засіданні встановлено, що в порушення приписів ст.116 КЗпП України при звільненні позивача з роботи відповідач не виплатив їй всіх належних грошових сум, а саме: заробітну плату, що слідує з довідки про заборгованість по заробітній платі (а.с.5). Доказів в спростування даних обставин суду не надано. Відповідач не заперечив факт відсутності повного розрахунку з позивачем при її звільненні з роботи. На час розгляду даного позову судом, відповідач не заперечив вимог [PERSON] За ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В судовому засіданні встановлено, що після звільнення з роботи розрахунок з позивачем не було проведено та ТОВ «ІНТЕР - ГТВ» надало письмове підтвердження про нараховані суми, належні працівникові при звільненні. Відповідач не надав суду жодних заперечень чи доказів відсутності вини підприємства у вчасному проведенні розрахунку з працівником. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, -наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непровденні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Згідно п.п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100 /зі змінами та доповненнями/, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Позивач просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.03.2018 року до моменту звернення до суду з даним позовом, тобо, по 25.10.2018р. З наданої суду довідки про середню заробітну плату вбачається, що середньогодинний заробіток позивача становив 51,74 грн. (робочі місяці /січень, лютий/ заробітна плата 5888 грн. 17 коп.). Позивач мала восьмигодинний робочий день, а тому середньоденний заробіток станови 413,92 грн. За період з 01.03.2018 р. по 25.10.2018 р. 163 робочих днів. Отже, розрахунок: 413,92 х 163 = 67468 грн. 96 коп. Таким чином, проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки належних позивачу виплат в сумі 67468 грн.96 коп.,за період з 01.03.2018 року по 25.10.2018 р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved