Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 22 червня 2011 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач надала [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 3133грн., а [PERSON] зобов'язалась повернути гроші у вказаний строк - до 22 грудня 2011 року, про що відповідачем [PERSON] була складена розписка. Однак, до теперішнього часу [PERSON] гроші отримані за договором позики позивачці не повернула, від виконання укладеного договору позики ухиляється, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором позики від 22 червня 2011 року в сумі 3133грн., суму інфляції - 675,47грн., 3% річних - 279,14грн., та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 243,60грн. Представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і дату розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 червня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 3133грн., а [PERSON] зобов'язалась повернути [PERSON] гроші в сумі 3133грн. в строк до 22 грудня 2011 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позивачем [PERSON] суду наданий оригінал розписки [PERSON], яка посвідчує передання останній грошей в сумі 3133грн. (а.с.11). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд вважає, що розписка [PERSON], яка додана до матеріалів справи є належним доказом у справі та підтверджує передачу грошей [PERSON] відповідачу [PERSON] й укладення договору позики. Судовим розглядом встановлено, що у визначений договором позики строк - до 22 грудня 2011 року відповідач [PERSON] не повернула позивачу [PERSON] грошові кошти в сумі 3133грн., чим порушила умови укладеного договору та обов'язки встановлені ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] порушила взяте на себе зобов'язання за договором позики, що призвело до виникнення заборгованості, яка з урахуванням положень ч.2 ст. 625 ЦК України становить 4087,61грн., з них 3133грн. - сума основного боргу, 279,14грн. - 3% річних від простроченої суми, 675,47грн. - інфляційна сума, згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с.4,5). Суд приймає обґрунтування позивачем [PERSON] розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних (а.с.4,5), оскільки розрахунок ґрунтується на законах та нормативних актах, заперечень щодо проведеного розрахунку від відповідача не надійшло. Оцінивши зібрані по справі докази, враховуючи, що позивачем доведено факт укладення між нею та відповідачем [PERSON] договору позики, позивач довела факт невиконання [PERSON] покладеного на неї договором позики обов'язку своєчасно повернути грошові кошти в сумі 3133грн., відповідач [PERSON] позики не оспорює, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, при пред'явленні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1,2). З урахуванням положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору, який сплачено при пред'явленні позову до суду, підлягає задоволенню в повному обсязі, тобто пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 243,60 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 625, 1046,1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved