Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Відповідно до поданої заяви [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, що встановлений за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2013 року в справі №752/5212/13-ц провадження №2/752/2354/13 та рішенням від 22 квітня 2016 року в справі № 752/15666/15-ц провадження № 2/752/1866/16, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/9 частки до розміру 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) на кожну нашу дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 22.05.2013 р. присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.03.2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києві від 22 квітня 2016 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/9 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісяця, до досягнення старшою дитиною повноліття. Як на підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей позивач посилається на те, що після ухвалення рішення про зміну розміру аліментів її матеріальне та сімейне становище значно погіршилося. [INFO] помер її батько [PERSON] , 1951 року народження, який до своєї смерті допомагав [PERSON] з вихованням неповнолітніх синів, у тому числі матеріально. Також він здійснював догляд за хворою дружиною - [PERSON] 1952 року народження, яка є матір`ю позивача, та оплачував її лікування. Після смерті батька тягар утримання, догляду та лікування непрацездатної хворої матері ліг на позивача. В свою чергу, відповідач має достатній рівень доходів; на момент розгляду справи обставини, на які він посилався при подачі позову про зменшення розміру аліментів, відпали, оскільки у 2016 році його матір, утримання якої він здійснював, померла; а син від попереднього шлюбу [PERSON] у 2018 році досяг повноліття. Крім того, малолітній син [PERSON] досяг трирічного віку, а його дружина за наявності бажання може працювати. Тобто, з моменту прийняття рішення суду від 22.04.2016 року його матеріальний стан значно покращився. Позивач вважає, що змінений розмір аліментів на утримання синів є недостатнім для повноцінного життя, в зв`язку з чим підлягає збільшенню. В ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на недостатній рівень свого матеріального забезпечення та можливість відповідача надавати допомогу у більшому розмірі. [PERSON] зазначила, що відповідач участі у вихованні їхніх спільних дітей не приймає. На її звернення, щодо надання додаткової допомоги в матеріальній чи натуральній формі у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та додатковими значними витратами на родину, відхиляє, мотивуючи сплатою аліментів згідно рішення суду. Представник відповідача проти задоволення заявлених вимог заперечила в повному обсязі, зазначаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які є підставами для збільшення розміру аліментів, визначених законом. Крім того, представник відповідача зазначила, що жодного звернення ані усного, ані письмового, про додаткову допомогу відповідач від позивача не отримував, при особистому спілкуванні, вона жодного разу не розповідала про скрутне становище на яке посилається в позові, окрім повідомлення про намір подати позов на збільшення аліментів у зв`язку з досягненням повноліття старшим сином [PERSON] . Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 03 червня 2005 сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 322. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 18 червня 2013 р. шлюб між ними було розірвано. В шлюбі у сторін народилися діти - син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22.05.2013 р. присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.03.2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, згідно рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22 квітня 2016 року зменшено розмір аліментів, присуджених до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей до розмірі 1/9 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісяця, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач, звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів посилається на положення ст. 192 СК України. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, Верховний Суд України роз`яснив, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З матерівлів справи вбачається, що на момент ухвалення рішення про зменшення розміру аліментів на утриманні відповідача перебувала мати та п`ятеро неповнолітніх дітей. У 2016 році матір [PERSON] померла. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07.02.2019 року у справі № 754/7241/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання повнолітнього сина - [PERSON] в сумі 26 955,55 гривень. Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.04.2019 р. присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 04.06.2019 р. та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23-річного віку. Крім того, згідно наданих стороною відповідача доказів, на момент розгляду справи дружина [PERSON] - [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дітьми без збереження заробітної плати. Розмір доходів платника аліментів не збільшився, оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять, однак в силу положень ст. 81 ЦПК України доведення цих обставин є обов`язком сторони. Відомості про погіршення матеріального стану позивача з моменту ухвалення рішення про зменшення розміру аліментів та до розгляду даної справи суду не надано. Посилання відповідача на смерть матері [PERSON] покращення матеріального стану відповідача та смерть її батька як на погіршення свого матеріального стану не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не є підставами для зміни розміру аліментів в розумінні ст.192 СК України. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Матеріали справи не містять доказів щодо витрат, які позивач несе на утримання неповнолітніх синів. Позивач ні при зверненні до суду, ні в ході розгляду справи не надала суду належних доказів на підтвердження наявності підстав для зміни розміру аліментів, які визначені законом. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави, визначені ст.192 Сімейного кодексу України для збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення, у даній справі не встановлені, в зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed