Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань, просить звернути стягнення на предмет застави, а саме на належний позивачу автомобіль «КІА СЕЕД» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 490053350 від 17.12.2007 року в сумі: 12812,05 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом і відсотках та визначена станом на 11.03.2016 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, додавши до позову клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача і в якому представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлялась належним чином за місцем своєї реєстрації, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно, за відсутності представника позивача та відповідача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. 17.12.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем кредитний договір № 490053350, а 10.02.2009 року договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490053350 від 17.12.2007 року, за умовами яких відповідачу був наданий кредит і як зазначено в даному договору, відповідач у забезпечення виконання своїх зобов'язань, передає у заставу автомобіль «КІА СЕЕД». Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії витягу із статуту позивача, останній є правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк». Згідно з ч. 3 ст. 577 ЦК України, застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згідно з ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ, державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 року № 2654-ХІІ, договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів. Законодавством України може бути передбачено й інші випадки нотаріального посвідчення договору застави. Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов'язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін. Норми цієї статті не поширюються на право податкової застави, що регулюється податковим законодавством. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що з приводу спірного автомобіля укладався нотаріально посвідчений договір застави, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Вимог про визнання договору застави відносно спірного автомобіля дійсним, позивач у процесі розгляду даної справи, не заявляв. З урахуванням положень ст. 11 ЦПК України, вирішуючи даний спір у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову, відсутні. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені в даному випадку позивачем судові витрати по справі, позивачеві за рахунок відповідачки, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed