Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем 29 липня 2019 року за № 1357 таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 липня 2019 року нотаріусом вчинено виконавчий напис за № 1357. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 104721492 від 10.03.2013 року укладеним із ПАТ «Банк руський стандарт» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «БАНК ФОРВАРД»; стягнення проведено за період з 03.01.2018 року по 09.03.2018 року; сума заборгованості складає: 25390,06 гривень, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 25183,50 гривень, заборгованість за процентами та комісіями - 206,56 гривень, плата за пропуск мінімальних платежів за комісіями - 0,00 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню виходячи з наступного: заборгованість зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною, так як жодної інформації з банку про наявність чи відсутність заборгованості, на численні запити позивач не отримала так як і не отримала письмової вимоги банку. В матеріалах нотаріальної справи відсутня належним чином оформлена виписка з рахунку боржника. Нотаріусом не перевірялись строки позовної давності. В розрахунку заборгованості наведеному в виконавчому написі формулювання «заборгованість за сумою кредиту» є не зрозумілим, адже не вказано скільки становить тіло кредиту та який розмір інших нарахувань. Отже виконавчий напис виданий з порушенням Закону України «Про нотаріат». Вказані обставини є підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Калінін С.К. не з`явились від представник позивача надійшов лист про підтримання заявлених вимог та розгляд справи в його та позивача відсутність, не заперечує заочного розгляду справи. Представник відповідача АТ «БАНК ФОРВАРД» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, тому суд розглянув справу в його відсутність з ухваленням заочного рішення по справі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. в судове засідання не з`явився надіславши клопотання в якому просив розглянути справу в його відсутність та постановити рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. 29 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі за № 1357, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованість за кредитним договором № 104721492 від 10.03.2013 року укладеним між нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД»; стягнення заборгованості проводиться за період з 03.01.2018 року по 09.03.2018 року; сума повної заборгованості складає 25390,06 гривень в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 25183,50 гривень, заборгованість за процентами та комісіями - 206,56 гривень, плата за пропуск мінімальних платежів за комісіями - 0,00 гривень. За вчинення виконавчого напису отримано плати з АТ «БАНК ФОРВАРД» в розмірі 850 гривень, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД». Загальна сума яка підлягає стягненню з боржника яким є [PERSON] , на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» складає 26240,06 гривень (копія на а.с 62). Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. до суду надано копії матеріалів по вчиненому ним виконавчому напису (а.с. 22-62), а саме: - інформацію про юридичну особу АТ «БАНК ФОРВАРД» (а.с. 23-25); - копії статуту акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», виписки з ЄДРПОУ стосовно АТ «БАНК ФОРВАРД», рішення № 3 єдиного акціонера ПАТ «Банк Руский стандарт», згідно якого офіційне найменування публічного акціонерного товариства «Банк Руский стандарт», змінено на публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД», рішення № 3 єдиного акціонера ПАТ «БАНК ФОРВАРД», згідно якого змінено тип акціонерного товариства та офіційне найменування Банку з ПАТ «БАНК ФОРВАРД» та АТ «БАНК ФОРВАРД» (а.с. 26-35) - копію довіреності на представника банку [PERSON] , скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей, Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, паспорта [PERSON] (а.с. 36-39); - копію заяви представника АТ «БАНК ФОРВАРД» Шилка Р.В. про вчинення виконавчого напису від 10.07.2019 (а.с. 40); - виписку з рахунку відкритого в АТ «БАНК ФОРВАРД 11.03.2018 року на ім`я [PERSON] , відповідно до якої її заборгованість за кредитним договором № 104721492 від 10.03.2013 за період з 03.01.2018 по 09.03.2018 складає 25390,06 гривень (а.с. 41); - копію повідомлення АТ «БАНК ФОРВАРД» про те, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, в порядку акцепту Банком укладення кредитного договору № 104721492 від 10.03.2013 року (а.с. 42); - копію заяви № 104721492, в п.1 якої міститься пропозиція (оферта) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 10.03.2013 року акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в Заяві Клієнта, і уклав з Клієнтом договір про надання та використання платіжної картки (далі - Договір про картку), шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 1.1 Заяви вважаються акцептом оферти Клієнта, а саме, відкрив Клієнту поточний рахунок (далі - Рахунок) та випустив на ім`я Клієнта платіжну картку (далі - картка), копією заяви [PERSON] адресованої банку про відкриття поточного рахунку у гривнях від 10.03.2013 року; копію довідки про умови кредитування від 10.03.2013 року, копію розписки [PERSON] про отримання картки (а.с. 43-47). - копії виписок по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 48-60); - копію повідомлення представника Банку [PERSON] про те, що розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк Форвард» станом на 10.07.2019 у розмірі 25390,06 гривень не погашена (а.с. 61). Як вбачається з копії постанови на а.с 13 на виконання зазначеного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна 27.08.2019 року відкрила виконавче провадження ВП № 59891787. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Натомість з наданого нотаріусу Банком розрахунку заборгованості (а.с.41) неможливо встановити наявність безспірності заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк Форвард». За наданим розрахунком суму боргу перевірити неможливо. Крім того з копії розписки про отримання картки вбачається, що строк дії картки встановлено до 31.07.2014 року, дані про продовження вказаного строку відсутні. Як вбачається з виписок по особовим рахунках (а.с. 48-60) [PERSON] здійснювала проплати за кредитом, що також свідчить про те, що заборгованість не є безспірною. Доказів на спростування викладеного відповідачем суду надано не було. Отже на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом зазначена банком заборгованість не була безспірною, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат». Доказів того, що АТ «Банк Форвард» направляв [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 104721492 від 10.03.2013 суду не надано. Таким чином, у нотаріуса не було підстав вважати заборгованість [PERSON] перед Банком безспірною. Розрахунок складових боргу вказані в оспорюваному виконавчому написі є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача і не є підставою для стягнення відповідних сум та доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до боржника. З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису вчиненого 29 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем за № 1357, підлягають задоволенню. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.07.2019 р. справа № 916/3006/17. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved