Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до рішення суду від 17.06.2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини. Відповідач умисно не виконує судове рішення, має заборгованість в сумі 34747,99 грн.. Просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах в сумі 34747,99 грн., пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 116921,90 грн.. Представник позивача позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився, свої пояснення та заперечення не надав. За таких обставин, суд за згодою представника позивача провів розгляд справи заочно. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали цивільної справи №2-1895/11 та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду від 17.06.2011 року з відповідача з 13.04.2011 року стягнуто аліменти на утримання [PERSON] на користь позивача, також стягнуто аліменти за три попередніх роки - з 13.04.2008 року по 12.04.2011 року. Вказане судове рішення згідно матеріалів справи №2-1895/11 набрало чинності 19.08.2011 року, 23.08.2011 року позивачеві було видано виконавчий лист, який нею 30.08.2011 року звернуто до виконання. Виконавче провадження було відкрито 02.09.2011 року. Згідно довідки державного виконавця по вказаному виконавчому листу за період з квітня 2008 року по серпень 2013 року відповідачеві нараховано заборгованість по сплаті аліментів в сумі 34747,99 грн.. Згідно матеріалів цивільної справи №2-1895/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, при розгляді вказаної справи відповідач присутнім не був. 04.11.2011 року позивачем по справі [PERSON] було подано клопотання про визнання і виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на території Норвегії відповідно до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном 1956 року. Вищевказане свідчить про те, що відповідач на території України не проживає, про звернення судового рішення до виконання на території України та існування заборгованості не обізнаний. Матеріали виконавчого провадження №28465328 про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача також не містять даних про те, що він обізнаний про те, що на території України виконується судове рішення про стягнення з нього аліментів та про існуючу заборгованість з їх сплати, що йому роз'яснено наслідки прострочення сплати аліментів ( в провадженні відсутні докази про те, що відповідач з'являвся до ДВС, повідомлявся про існування заборгованості, наслідки несвоєчасної сплати аліментів, про розшук боржника). Відповідно до ст.194 Сімейного кодексу України за рішенням суду може стягуватись лише заборгованість по аліментах, які стягуються з боржника відповідно до ст.187 СК України на підставі його заяви, поданої за місцем роботи, виплати пенсії, стипендії. Стягнення заборгованості, яка виникла на підставі судового рішення про стягнення аліментів, в судовому порядку законом не передбачено. За таких обставин, вимога про стягнення заборгованості по аліментах є безпідставною та задоволенню не підлягає. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, стягнення неустойки (пені) можливо лише при наявності вини боржника в їх виникненні. Враховуючи, що позивачем не доведено, що відповідач обізнаний в тому, що з нього стягуються аліменти, що заборгованість виникла з його вини, а не в зв'язку з тим, що йому не відомо про прийняте рішення та про його виконання, через відсутність заробітку чи інші поважні причини, вимога про стягнення неустойки (пені) є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed