Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовною заявою в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]; позбавити відповідача права користування зазначеною квартирою; зобов'язати ГУ ДМС у Львівській області зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою - [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є основним квартиронаймачем зазначеної квартиру, у якій також зареєстрований відповідач. З 2001 року відповідач залишив квартиру та з цього часу не проживає у ній, що підтверджено комісійними актами Львівського комунального підприємства. Оскільки реєстрація відповідача за зазначеною адресою покладає на позивача додаткові витрати, в тому числі оплату за житлово-комунальні послуги, просить у відповідності до ст.ст.71, 72 ЖК УРСР визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та позбавити його такого права. Разом із тим, просить зобов'язати третю особу ГУ ДМС у Львівській області зняти відповідача з реєстрації. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились; представник позивача подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі повторної неявки відповідачів без поважних причин провести заочний розгляд справи; відповідач повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; треті особи не з'явились у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені, від третьої особи [PERSON] надійшла заява про слухання справи у її відсутності та позовні вимоги підтримує повністю, відтак суд, зі згоди представника позивача, що викладена у поданій суду заяві, вважає можливим провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення суду. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст.72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою ЛКП «Житловик-С» від 05.08.2013 № 1834. Згідно з актів ЛКП «Житловик-С» від 25.03.2013, 13.05.12013, 18.07.2013, 17.02.2014 відповідача у квартирі не було та такий не проживає у ній останніх 12 років, тобто понад встановлені строки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач добровільно залишив квартиру [ADDRESS], не проживає у ній понад встановлений строк збереження права користування такою без поважних причин; оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, а тому суд приходить до висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], а позовну вимоги задовольнити у повному обсязі. Щодо позовної вимоги про зобов'язання третю особу зняти з реєстраційного обліку відповідача за адресою: [ADDRESS], суд приходить до переконання, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст.30, 35 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, кожного із сторін якого стосуються позовні вимоги та подальше їх виконання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - головне управління Державної міграційної служби у Львівській області, відноситься також до осіб, які беруть участь у справі, однак до якої позовні вимоги не заявлені сторонами, а тому до такої не може бути пред'явлено ці позовні вимоги. У зв'язку із наведеним, протягом усього часу розгляду справи у суді представником позивача не було заявлено клопотання про залучення до участі у справі згаданої третьої особи у якості відповідача, а відповідно до ст.33 ЦПК України суд не наділений правом з власної ініціативи здійснити таке залучення, тому пред'явлення позовних вимог до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, суперечить нормам ЦПК України. Крім цього, порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Таким чином, оскільки зняття з реєстрації місця проживання є похідною вимогою від основної та може бути здійснено на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, а його відсутність унеможливлює таке зняття, суд приходить до висновку про відмову у даній позовній вимозі за безпідставністю. Щодо позовної вимоги про позбавлення відповідача права користування квартирою [ADDRESS], суд приходить до висновку, що у такій необхідно відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцій від 07.10.2013 № ПН2518 та від 17.01.2014 № ПН4304, наявними у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 245 грн. 00 коп. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.71, 72 ЖК УРСР та

Outcome: partial