Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2011 року. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року сімейне життя міжними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю. Між ними часто виникають сварки, не вдається підтримати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Вважає, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а тому просить розірвати шлюб, сина просить залишити проживати з нею, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи, в суд не з'явилася, подала заяву, в якій позов підтримала з мотивів висловлених у ньому, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №3120000472391, в суд не з'явився, причини неявки суду невідомі. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, вбачається, що 21 червня 2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають одного спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 08 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області. Згідно із ст.24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні. Позивач, як і відповідач, не мають бажання зберегти сім'ю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved