Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про поділ майна подружжя, в якій зазначає, що сторони перебували в шлюбі, під час спільного проживання було придбано квартиру та інше майно. Із врахуванням неодноразово уточнених і доповнених позовних вимог [PERSON] в порядку поділу майна подружжя просила розподілити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] до [PERSON], визнавши за кожним із них право особистої приватної власності на ? частину квартири [ADDRESS], комбайна зернозбирального «Massey Ferguson MF-186», 1976 року випуску, номерний знак [NUMBER], зареєстрованого 01.03.2006 року на ім'я [PERSON] згідно свідоцтва [NUMBER], причіпа «2ПТС-4», 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER], зареєстрованого 02.06.2011 року на ім'я [PERSON] згідно свідоцтва [NUMBER], причіпа «81531», 2001 року випуску, номерний знак [NUMBER], зареєстрованого 05.07.2001 року на ім'я [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? вартості автомобіля марки «Renault Kangoo» у розмірі 44 658 грн. 27 коп., автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» у розмірі 206 979 грн. 60 коп., комбайна зернозбирального марки «Massey Ferguson MF-206» у розмірі 52 981 грн. 35 коп., комбайна бурякозбирального марки «МКК-6» у розмірі 24 984 грн. 34 коп., трактора колісного марки «Беларус-892» у розмірі 63 341 грн. 90 коп., трактора колісного марки «МТЗ-80» у розмірі 21 697 грн. 30 коп., що загалом становить 414 643 грн. 09 коп. Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому посилаючись на отримання позики під шлюбу і використання її на придбання спільної квартири, [PERSON] просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати спільними борговими зобов'язаннями сторін, розділивши по ? частині за кожним зобов'язання [PERSON] щодо позики коштів у сумі 75 000 грн., котрі отримані ним за договором позики від 10 січня 2014 року та були використані в інтересах сім'ї. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали первісні позовні вимоги з урахуванням доповнень в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечили повністю, посилаючись на придбання спірного майна в період шлюбу, відчудження більшої частини майна відповідачем в період судового розгляду без погодження із позивачем, недоведеність використання позики для потреб сім'ї, проживання неповнолітньої дитини із позивачем, одноособове розпорядження відповідачем всіма коштами сімейного бюджету під час шлюбу, відсутність іншого житла. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали повністю, посилаючись на відсутність у позивача в період шлюбу доходу, відсутність у неї права на спірне майно, його родина матеріально підтримувала сім'ю, мати надала позику для придбання квартири, більшість техніки відповідачеві фактично не належить, тому не підлягають поділу, під час шлюбу сторони мали окремі бюджети, останні два роки не вели спільне господарство. Третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримала повністю, посилаючись на те, що за проханням сина [PERSON] надала йому на умовах позики кошти в сумі 75 000 грн. для придбання спірної квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, будучи чоловіком сестри відповідача [PERSON], показав, що комбайн він купив для себе за власні кошти в м.Рівне в 2013 році за 5 тис. грн., але оформили його на ім'я зятя, оскільки у нього не було при собі паспорта. Свідок [PERSON], будучи сестрою відповідача [PERSON], в судовому засіданні показала, що родина вела спільне господарство, позивач ухилялась від участі в роботах, автомобіль Рено вона купила у брата 2,5 роки тому за 41 300 грн., на придбання квартири він просив кошти у родичів, мати дала йому приблизно 70 тис. грн., у родині не було практики передачі коштів за розписками. Вислухавши сторони та їх представників, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2001 року, який було розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 31.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом, рішенням суду, апеляційною скаргою, паспортами, іншими доказами, а також визнається сторонами. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні, що визнається сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження, показами свідків. [PERSON] під час шлюбу та на час вирішення спору є керівником ПСП «[PERSON]» та має постійне джерело доходу, що підтверджується довідками, свідоцтвом, випискою із ЄДРЮОФОП. [PERSON] під час шлюбу працювала в ПСП «[PERSON]», мала постійне джерело доходу, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, виданими Пенсійним фондом України. 14 січня 2014 року на ім'я [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визнається сторонами. 10 січня 2014 року в простій письмовій формі було укладено договір безвідсоткової позики, згідно умов якого [PERSON] передала своєму сину [PERSON] кошти в розмірі 75 000 грн. для придбання квартири на умовах безвідсоткової позики, що підтверджується копіями договору, розписки. В період шлюбу на ім'я [PERSON] було придбано також рухоме майно: · комбайн зернозбиральний «Massey Ferguson MF-186», 1976 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 01.03.2006 року згідно свідоцтва [NUMBER]; · причіп «2ПТС-4», 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 02.06.2011 року згідно свідоцтва [NUMBER]; · причіп «81531», 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 05.07.2001 року. Інші набуті в період шлюбу автомобілі, комбайни та трактори були зареєстровані на ім'я [PERSON], але були ним продані без згоди дружини [PERSON] після пред'явлення нею до суду цього позову про поділ майна, що підтверджується довідками, витягом з електронної бази даних «АгроТех», матеріалами переписки, перепискою. Так, · автомобіль марки «Renault Kangoo», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 03.04.2007 року, знятий з реєстрації 09.10.2014 року, проданий за 41 300 грн., половина від цієї суми становить 20 650 грн., · автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 26.09.2012 року, знятий з реєстрації 05.08.2014 року, оцінений в 413 959 грн. 90 коп., половина від цієї суми становить 206 979 грн. 95 коп., · комбайн зернозбиральний марки «Massey Ferguson MF-206», 1976 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 22.05.2013 року, знятий з реєстрації 08.10.2014 року, проданий за 5 000 грн., половина від цієї суми становить 2 500 грн., · комбайн бурякозбиральний марки «МКК-6», 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 15.11.2012 року, оцінений в 49 969 грн. 34 коп., половина від цієї суми становить 24 984 грн. 67 коп., · трактор колісний марки «Беларус-892», 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 07.12.2010 року, знятий з реєстрації 08.10.2014 року, проданий за 50 000 грн., половина від цієї суми становить 25 000 грн., · трактор колісний марки «МТЗ-80», 1978 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 17.04.2003 року, знятий з реєстрації 08.10.2014 року, проданий за 10 000 грн., половина від цієї суми становить 5 000 грн. Загалом половина вартості проданого [PERSON] спільного майна подружжя становить 20 650 грн. + 206 979 грн. 95 коп. + 2 500 грн. + 24 984 грн. 67 коп. + 25 000 грн. + 5 000 грн. = 285 114 грн. 62 коп. Ринкова вартість вказаних вище автомобілів, комбайнів і тракторів оцінена спеціалістом-оцінювачем ТОВ «Автопрестижцентр», що підтверджується звітами про оцінку. Факт та вартість продажу автомобілів, комбайнів і тракторів підтверджується довідками-рахунками. При наданні правової оцінки позову суд приймає до уваги наступне. Згідно ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно ч.4 цієї ж статті майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ч.ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З обставин справи вбачається, що квартира, зазначене вище рухоме майно придбані під час шлюбу сторін, тобто набуті подружжям за спільні їх кошти, тому на них поширюється правовий режим спільної сумісної власності. При цьому заперечення [PERSON], його посилання на те, що кошти заробляв лише він, не мають правового значення з огляду на положення ст.60 СК України, крім того, його доводи про відсутність доходів у його дружини під час шлюбу спростовуються наявними у справі доказами. За таких обставин вказана квартира, всі зазначені вище автомобілі, комбайни, трактори і причіпи були або є об'єктами спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягають поділу в межах цієї справи, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст.368, 372 ЦК України має право на ? частину від спільного майна, а державна реєстрація права власності лише за відповідачем порушує законні права та інтереси позивача як власника такого майна. Враховуючи те, що частина рухомого майна [PERSON] була продана без згоди подружжя після пред'явлення цього позову, відповідні цивільно-правові угоди в судовому порядку не оспорені, обраний позивачем спосіб захисту прав одного із подружжя шляхом стягнення грошової компенсації ґрунтується на законі, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за частку у спільному майні подружжя в загальному розмірі 285 114 грн. 62 коп. При цьому застосовуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства та визначаючи розмір грошової компенсації за автомобіль «Renault Kangoo», комбайн зернозбиральний «Massey Ferguson MF-206», трактор колісний «Беларус-892», трактор колісний «МТЗ-80» суд надає перевагу вартості рухомого майна, яка зазначена у довідках-рахунках, а не у звітах про оцінку, оскільки саме довідки-рахунки підтверджують дійсну суму продажу майна, яка і підлягає поділу між подружжям. Оскільки такох довідок-рахунків не було подано стосовно інших видів рухомого майна - автомобіля «Volkswagen Tiguan», комбайну бурякозбирального «МКК-6», вартість їх продажу судом визначається на рівні ринкової вартості згідно звітів експерта-оцінювача, оскільки жодних іншим доказом це не спростовується. Таким чином, станом на час вирішення спору судом об'єктами спільної власності подружжя є лише квартира, комбайн зернозбиральний «Massey Ferguson MF-186», причіп «2ПТС-4», причіп «81531», який підлягаю поділу на засадах рівності часток кожного із подружжя в ідеальних долях. Суд не приймає до уваги при вирішенні первісного позову посилання відповідача на отримання ним в борг від своєї матері коштів для придбання квартири, відповідні доводи не мають правового значення для його вирішення в межах наявних позовних вимог з огляду на диспозитивність цивільного судочинства. Враховуючи викладене, первісні позовні вимоги [PERSON] грунтуються на законі та матеріалах справи, тому цей позов слід задовольнити в частині доведених позовних вимог щодо грошового виразу вартості спільного майна подружжя. Вирішуючи зустрічний позов суд приймає до уваги наступне. Згідно ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Обгрунтовуючи зустрічний позов [PERSON] посилається на те, що він отримав позику в розмірі 75 тис. грн. від своєї матері на придбання квартири, що поділена між подружжям в межах первісного позову. Заперечуючи проти вимог зустрічного позову [PERSON] посилалась на те, що вона не давала згоду на таку позику, не знала про цю позику до пред'явлення зустрічного позову, а на придбання квартири були використані виключно спільні кошти подружжя, отримані за рахунок ведення підприємницької діяльності та підсобного господарства, яких вистачало на оплату повної вартості квартири. Оцінюючи доводи сторін суд враховує значний розмір позики, що вказує на те, що така цивільно-правова угода не може вважатись дрібною побутовою угодою, наданий суду письмовий доказ - договір підписаний лише заінтересованими у наслідках вирішення справи особами - [PERSON] та його матір'ю [PERSON], нотаріально не посвідчений, переконливих доказів укладення цього правочину саме 10.01.2014 року та використання коштів саме в інтересах сім'ї суду не подано, відомостей про те, що [PERSON] була повідомлена про виникнення у подружжя відповідних боргових зобов'язань до часу пред'явлення зустрічного позову. В якості свідків сторони цього правочину не допитувались. Будь-якими іншими доказами, окрім копії простого письмового договору, вказані обставини не підтверджується. При цьому доводи зустрічного позову спростовуються сукупністю інших доказів по справі та показами свідків [PERSON], [PERSON] (зятя та сестри [PERSON]), з яких вбачається, що про укладення такого письмового договору їм нічого не відомо, у родині [PERSON] не було випадків передачі чи позики грошей за письмовими розписками, члени родини допомагали фізично та фінансово один одному без оформлення документів, зокрема, навіть у випадку продажу [PERSON] автомобіля [PERSON] у рахунок, начебто, раніше позичених коштів, як і у випадку відчудження [PERSON] комбайна [PERSON] розписки чи письмові угоди не складались. Також відсутні докази джерел походження коштів в розмірі 75 000 грн. у [PERSON], яка за віком є пенсіонеркою. За таких обставин, доводи зустрічного позову суд вважає непереконливими, а обставини, на які зустрічний позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог - недоведеними. Згідно ч.1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Сам кредитор - [PERSON] позовних вимог щодо розподілу боргових зобов'язань за договором безвідсоткової позики до сторін не пред'являла, а пред'явлений іншою особою - [PERSON] зустрічний позов не містить відомостей про порушення саме її прав чи законних інтересів. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на [PERSON] в судовому порядку частини грошових зобов'язань [PERSON] за договором позики від 10.01.2014 року. Також суд враховує неконкретизованість вимог зустрічного позову і обставин, що покладені в його основу. За таких обставин, суд вважає недоведеними під час судового розгляду обставини порушення прав чи законних інтересів [PERSON], які б підлягали судовому захисту в межах зустрічного позову. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених сторонами позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що первісні позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами лише частково, зустрічний позов не ґрунтується на законі та зібраних у справі доказах, тому первісний позов слід задовольнити частково, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Понесені [PERSON] судові витрати на оплату судового збору за подачу позову та клопотань слід стягнути з [PERSON] на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial