Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 18.07.2015 року, позивач є власником 23/50 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 2-й провулок Московський, будинок № 25 в м.Вінниці. Власницею іншої частини будинку являється [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності № 568 від 15.09.1965 року. Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих № 31/209 від 06.08.1954 року, визначена площа земельної ділянки в розмірі 0,0600 га. Суперечок щодо користування та володіння земельною ділянкою у сторін не має, між співвласниками вищевказаного домоволодіння тривалий час був встановлений сталий порядок користування земельними ділянками. Позивач вирішила скористатися правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки, у звязку з цим звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою. Позивачем 23.12.2015 року до суду подано заяву про зменшення позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги відповідно до заяви від 23.12.2015 року, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечила. Представник третьої особи Вінницької міської ради, в судовому засіданні поклалась на розсуд суду. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 25 по 2-му провулку Московському в м.Вінниця, виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» власниками зазначені: [PERSON], та [PERSON] (а.с. 10-11). Житловий будинок № 25 який розташований за адресою: місто Вінниця, 2-й провулок Московський належить на праві власності [PERSON] та [PERSON]І на підставі договору дарування частки житлового будинку та свідоцтва про право власності на приміщення (а.с. 4, 14). Відповідно до рішення Виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих № 31/209 від 06.08.1954 року, протоколом № 13 відведено громадянці [PERSON] для індивідуального будівництва одноповерхового будинку, земельну ділянку площею 600 кв.м. з проїздом з 2-го провулку Московського (а.с. 6-9). Згідно із довідкою Державного архіву Вінницької області № 06-32/8 від 05.08.2015 року, в рішеннях виконкому від 06.08.1954 року №№ 31/861 по 31/928 зміни у нумерації рішень не відбувались. Відповідно до акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 25.11.2015 року, межі земельної ділянки за кадастровим планом № 0510100000:03:032, яка знаходиться в м.Вінниці по 2-му провулку Московському, 25 на території Вінницької міської ради, загальною площею 0,0600 га наданої [PERSON], та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками в кількості 10 шт. Власники земельних ділянок претензій щодо меж та конфігурацій земельної ділянки не має. Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (а.с. 38). Між сторонами склався певний порядок користування земельною ділянкою, що розташована в місті Вінниці по 2-му провулку Московському, № 25, відповідно до кадастрового плану земельної ділянки від 11.2015року, виданого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», згідно якого: [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0325 га, [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0275 га. (а.с. 37). Статтями 21, 41 Конституції України закріплено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ч. 4 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved