Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Позов мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 07.09.2016 року стягуються з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що на даний час є всі підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки змінився її матеріальний стан, вона отримує лише мінімальну заробітну плату, та погіршився стан здоровя її дітей, а тому просить суд збільшити розмірі аліментів на утримання дочки [PERSON], дочки [PERSON] та сина [PERSON] з 1/3 частини на 1/2 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити, представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-10). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2016 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], 30 липня 2002року народження, [PERSON], 30 листопада 2003року народження, [PERSON], 07 червня 2007року народження,в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.. Позивач зазначає, що підставою для звернення до суду є зміна її матеріального стану, вона отримує мінімальну заробітну плату, погіршився стан здоровя дітей, а відповідач крім основного місця роботи має додатковий заробіток. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як встановлено в судовому засіданні, то позивач з моменту предявлення позову перейшла проживати з дітьми в сімю відповідача, де на даний час проживає разом з відповідачем та дітьми, спільно харчуються та несуть витрати по утриманню дітей. Це підтверджується також поясненням свідка [PERSON] в судовому засіданні. Крім того, з наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що [PERSON] несе додаткові витрати по утриманню дітей, купує їм одяг, іграшки. Позивач не спростувала доводів відповідача, не надала суду доказів зміни матеріального та сімейного становища. Щодо посилання позивача на погіршення стану здоровя дітей, то слід зазначити, що суду надано лише виписки з лікувальних закладів, доказів, які б підтверджували здійснення витрат на лікування суду не надано. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed