Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить припинити за [PERSON] та [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, яка розташована по [ADDRESS], передану безоплатно в спільну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради № 1024 від 03 серпня 1998 року земельна ділянка, площею 0,06 га по [ADDRESS] була передана для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель безоплатно у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] Державний акт вищезазначені особи на дану земельну ділянку так і не отримали, можливість оформити належним чином право власності ними втрачена у зв'язку з продажем будинку, а також тим, що [PERSON] [INFO] року померла та оскільки їхнє право власності на земельну ділянку посвідчено рішенням виконкому, про що внесений запис у земельно-кадастрові документи, це позбавляє позивача можливості отримати земельну ділянку у власність. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради № 1024 від 03 серпня 1998 року земельна ділянка, площею 0,06 га по [ADDRESS] була передана для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель безоплатно в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку вищезазначені особи не отримали. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14125063 від 06.12.2013 року, наданим реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Оскільки право власності [PERSON] та [PERSON] на дану земельну ділянку посвідчено рішенням виконкому, через що позивач, яка є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого на даній земельній ділянці, та відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України з набуттям права власності на частину розміщеного на даній земельній ділянці житлового будинку до неї перейшло право власності й на частину земельної ділянки, не має можливості оформити право власності на неї, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved