Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 25.06.2020 року, просить розірвати шлюб між сторонами, який був зареєстрований 26.08.1999 року. В обгрунтування позовних вимог вказано, що протягом останніх років сімейне життя сторін погіршилось, спільне проживання стало неможним, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства та спільного сімейного життя. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше його збереження, примирення з відповідачем неможливі оскільки сім`я остаточно розпалась. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.06.2020 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року за № 731-ІХ, визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п. 3 Розділу XII ЦПК України). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.08.1999 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1155 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Як зазначає позивач, між сторонами відсутній спір про місце проживання неповнолітніх дітей. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, зі своєї сторони позивач не має наміру зберегти шлюб, вважає, що примирення між сторонами не можливе, скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved