Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира № 3, розташована за адресою: м. Херсон, вул. Петренко, 40. У вказаній квартирі зареєстровані вона та її колишній співмешканець [PERSON] В січні 2014 року [PERSON] виїхав з квартири, забрав свої особисті речі. Більше відповідач до вказаної квартири не зявлявся, але офіційно з реєстрації не знявся. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кватирою № 3, розташованою за адресою: м. Херсон, вул. Петренко, 40. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме через оголошення в пресі. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: - відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень від 29.01.2014 року, виданого на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.2013 року на праві приватної власності [PERSON] належить 2/3 частини квартири № 12, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Лавреньова, 26, [PERSON] належить 1/3 частина квартири № 12, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Лавреньова, 26; - з довідки № 191 від 05.08.2015 року, виданої органом самоорганізації населення виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради, вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON] - відповідно до договору дарування від 07.01.2000 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в ХДБТІ 28.02.2011 року, останній на праві власності належить 14/100, житлового будинку, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Петренко, 40; - згідно з актовим записом № 128 від 09.12.1999 року, прізвище [PERSON] зміно на «Туз». - свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що з січня 2014 року [PERSON] виїхав з квартири № 3, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Петренко 40. З того часу вона його не бачила, місце знаходження його не відомо, особистих речей в квартирі не має. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved