Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії. Уточнила позовні вимоги та просила визнати право власності на квартиру житловою площею 15,5 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], та складається з однієї кімнати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 10 березня 1986 року, позивачка отримала Ордер на житлове приміщення №36 серії 3, яким їй було передано однокімнатну квартиру, житловою площею 15,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Підставою для видачі ордеру був список ПО «Дніпрошина». З того часу позивачка безперервно відкрито володіє та користується зазначеною квартирою. Восени 2015 року, Позивачка вирішила оформити право власності на квартиру, оскільки мешкає в ній 30 років, сплачує справно всі комунальні платежі, робить ремонт квартири. Однак виявилось, що наразі підприємство Дніпрошина вже не існує, а архівні документи невідомо де знаходяться. Позивачка звернулась до житлово-експлуатаційного підприємства, але вони не змогли відповісти чи знаходиться у них на балансі будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], оскільки наразі вони перебувають в стані припинення, а всі документи передані іншому житлово-експлуатаційному підприємству. Позивач у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином. Відповідача в судове засідання у справі не зявлявся, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 березня 1986 року, Позивачка отримала Ордер на житлове приміщення №36 серії 3, яким їй було передано однокімнатну квартиру, житловою площею 15,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Підставою для видачі ордеру був список ПО «Дніпрошина». З того часу позивачка безперервно відкрито володіє та користується зазначеною квартирою. Восени 2015 року, Позивачка вирішила оформити право власності на квартиру, оскільки мешкає в ній 30 років, сплачує справно всі комунальні платежі, робить ремонт квартири. Підприємство Дніпрошина вже не існує, де знаходяться архівні документи - невідомо. Позивачка звернулась до житлово-експлуатаційного підприємства, але вони не змогли відповісти чи знаходиться у них на балансі будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], оскільки наразі вони перебувають в стані припинення, а всі документи передані іншому житлово-експлуатаційному підприємству. 10 січня 2016 року Позивачка уклала усну угоду із гр. [PERSON] про виконання робіт з оформлення та реєстрації права власності на квартиру. На виконання угоди Позивачка зі своєї сторони передала гр. [PERSON] оригінали документів, а саме, Ордер на житлове приміщення №36 серії 3 від 10 березня 1986 року, квитанції про сплату комунальних платежів. По усній домовленості відповідачка, [PERSON], мала двічі на місяць інформувати Позивачку про хід оформлення документів. З часу передачі документів [PERSON] жодного разу не повідомила про хід виконання угоди. Стаття 328 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Таким чином, на підставі ст.ст. \~10, 11, 58-60, 208, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд, -

Outcome: approved