Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищенаведеним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, в якому вказала, що вона разом із третіми особами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач, однак останній в квартирі не мешкає з березня 2016 року. Сплату за комунальні послуги та утримання квартири відповідач не здійснює, у зв`язку із чим, просить усунути їй перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користуватись нерухомим майном за вищевказаною адресою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зазначила, що відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 2004 року, але не мешкав з моменту реєстрації. Його особистих речей в квартирі немає. Домовленостей щодо користування житлом між нею та відповідачем не було. Відповідач комунальні послуги не сплачує, майно не утримує. Просить задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що з 2003 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживав періодично. Його особистих речей за вказаною адресою немає. Підтвердив той факт, що не сплачував комунальні послуги. З березня 2016 року по теперішній час в квартирі [ADDRESS] не проживав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач з 2003 року не проживав за адресою: [ADDRESS] , комунальні послуги не сплачував. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, надали заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, пояснень по суті позову не надав. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном залишена без руху для усунення недоліків. 27 лютого 2019 року позивачем надано уточнену позовну заяву в порядку усунення недоліків. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року відкрито провадження у даній справі. Вислухав сторони, третю особу [PERSON] , дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Як видно з договору міни від 23 вересня 1997 року власником квартири [ADDRESS] є позивач, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.10,19). Відповідно до Акту ОСББ «Каткова 61» від 25 жовтня 2018 року в квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає з березня 2016 року (а.с.9). У зв`язку з реєстрацією відповідача на спірній житловій площі на позивача нараховуються комунальні платежі, які вона вимушена платити, що негативно впливає на її матеріальний стан. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 317, 319 391, 405 ЦК України. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію договору піднайму жилого приміщення від 13 вересня 2004 року та боргову розписку від 19 грудня 2015 року, однак суд не приймає дані докази до розгляду, оскільки вони не стосуються предмету доказування. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі 521/17805/16-ц, де зазначено, що норма статті 391 ЦК визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач відсутній без поважних причин з березня 2016 року за місцем реєстрації, знаходження його на реєстраційному обліку порушує законні права позивача як власника, та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, у виді судового збору, у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved