Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, вулиця Путрівська, 212 в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовує тим, що 22.06.2017 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельних ділянок, які вона прийняла і отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину, а також житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Путрівська, 212 в с. Путрівка, Васильківського району, Київської області. Однак, звернувшись до нотаріуса з питанням оформлення спадщини, отримав відмову у оформленні спадщини. Позивач в судове засідання не зявилась, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справив їх відсутності, позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду надійшов лист Путрівської сільської ради про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника сільської ради. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України. На підставі\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку , що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Судом встановлено, що 22 червня 2017 року померла [PERSON], яка є матірю позивача. Факт смерті і час відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №405681 (а.с.8) На підставі поданої позивачкою заяви приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] була заведена спадкова справа номер у нотаріуса 652017, номер у Спадковому реєстрі 61458337 від 27 жовтня 2017 року (а.с.15) 10 травня 2018 року позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельної ділянки по вул. Путрівська, 212 в с. Путрівка, Васильківського району, Київської області площею 0,2495 га, кадастровий номер 3221487001:01:027:000 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,1410 га, кадастровий номер 3221487001:01:027:0009 для ведення особистого селянського господарства (а.с.13,14)ю Однак Постановою нотаріуса від 10.05.2018 п. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії № 137/02-14 відповідно до якої її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку із не наданням позивачкою документа, що підтверджує право власності на будинок покійної спадкодавці (надалі спірний будинок). Як вбачається з технічного паспорту на спірний будинок датою його побудови є 18 листопада 1988 року (а.с.10-12). Відповідно до архівної довідки КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації», право власності на зазначений будинок не зареєстровано, однак заінвентаризовано за [PERSON] (а.с.16). В 1988 році, в рік закінчення будівництва спірного будинку діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка передбачала обовязкову реєстрацію домоволодінь лише в містах та селищах міського типу і не передбачала реєстрації домоволодінь, що розташовані в сільській місцевості. Оскільки, спірний житловий будинок був побудований в 1988 році і знаходиться в сільській місцевості батьки позивачки не мала змоги на той час оформити на нього права власності. З 01 січня 2013 року в Україні функціонує нова система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що запроваджена Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, на виконання зазначеного закону була затверджена Постанова КМУ № 868, п. 49 якої визначає, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований обєкт нерухомого майна (до яких відносяться і будівлі, збудовані до 05 серпня 1992 та права на які не оформлені), заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Спірний житловий будинок був збудований батьками позивачки до 05 серпня 1992 року, що стверджується даними в технічному паспорті на належній їм земельній ділянці. Виходячи з вище регламентованих вимог законодавства, станом на 2013 рік мати позивачки мала всі необхідні документи для оформлення спірного будинку у встановленому порядку та для реєстрації права власності на нього (правовстановлювальний документ на землю, технічний паспорт на будинок) і лише досить похилий вік (83 роки) та хвороби завадили її це зробити. Відповідно до [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 (надалі [PERSON] ВССУ), який визначає основні засади розгляду цивільних справ про спадкування, визначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадженння. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено наявність законних підстав для задоволення позову, враховуючи, що зазначений будинок дійсно належав померлій 22.06.2017 р. [PERSON], позивач є єдиним спадкоємцем її майна, тому наявні всі підстави для визнання за позивачем, як єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved