Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина (студента) [PERSON], [INFO] у частці від заробітку, а саме не менше 50% офіційного доходу щомісячно і до досягнення донькою 18-ти років, а сином 23-х років. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила: просить стягнути аліменти в розмірі 30 % усіх видів заробітку (доходу) на утримання малолітньої доньки та 20 % усіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина на час навчання у вищому навчальному закладі. Свої вимоги мотивує тим, що у зареєстрованому шлюбі із відповідачем у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказала, що відповідач протягом тривалого часу проживає окремо, а діти проживають разом з нею. Протягом цього часу відповідач не надавав кошти на утримання дітей та не допомагає у їх вихованні. Ствердила, що у зв'язку з скрутним матеріальним становищем вона не має можливості забезпечити самостійно та в повному обсязі витрати необхідні для нормального розвитку дітей. На даний час син [PERSON] досягнув повноліття, однак продовжує навчатися у зв'язку із чим потребує додаткових коштів на утримання. Крім цього вказала, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, є працездатною та фізично здоровою особою, а тому просить постановити рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі 30 % усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову 23.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, та 20 % усіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина на час навчання у вищому навчальному закладі, починаючи з дня подачі позову 23.06.2015 року і до досягнення ним 23 років, на час навчання у вищому навчальному закладі. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні вище наведеним. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що не заперечує свого обов'язку по утриманню дітей. Cтвердив, що надавав кошти на утримання дітей, але завжди із позивачем виникали суперечки з приводу розміру, тому погоджується, щоб аліменти стягувалися по рішенню суду. З приводу розміру аліментів, який визначила позивач не заперечує, має змогу платити їх на дітей з усіх доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с.4), шлюб між сторонами укладено 24.02.1996 року, про що вчинено актовий запис №226. Судом встановлено, що у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.5,28), батьками яких є [PERSON] та [PERSON] У відповідності до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов'язку. У відповідності до вимог ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що на даний час діти проживають із матір'ю [PERSON] та перебувають на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач проживає окремо від дітей. Крім цього, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається із довідки №689 від 15.04.2015 року, виданої ЛНУ ім. І.Франка (а.с.8), [PERSON] навчається на факультеті прикладної математики та інформатики на безоплатній формі навчання. Також, встановлено, що відповідач офіційно працює викладачем у Львівському національному університеті імені Івана Франка та згідно довідки №721 від 16.04.2015 року (а.с.27) за 11 місяців у 2014 році йому нараховано 74369 грн. 42 коп. доходу. Окрім цього, відповідач знаходиться на обліку в Личаківському Управлінні Пенсійного фонду та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 31652 грн. 76 коп. в сукупності за 2014 рік, що стверджується довідкою №2707 від 20.04.2015 року, виданою Головним управлінням пенсійного фонду України (а.с.25). При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дітей, їх вік, те, що один син є студентом у зв'язку з чим він потребує додаткових витрат на навчання, а також те, що відповідач несе рівний із позивачем обов'язок забезпечувати належне утримання дітей. Оскільки він погоджується із запропонованим розміром аліментів і в цій частині позов визнає, тому суд вважає, що позов слід задоволити повністю. При цьому слід роз'яснити сторонам, що за відповідачем залишається право на звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів у випадку зміни його матеріального становища. Оскільки суд задовольняє позов у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved