Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду 24.10.2013 року з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Враховуючи те, що діти проживають і знаходяться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дітям, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] народження, залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки, що повернулося на адресу суду. Справа слухалась у відсутності сторін та в заочному розгляді згідно ст.169,224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112,180,182,183 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07.06.2003 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Сторони шлюбних відносин не підтримують, не мають ніяких спільних інтересів, не ведуть спільного господарства. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивач на примирення не погоджується, вважає, що шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дітей, виходячи з вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі та пов'язані з особливостями розвитку дітей, їх стану здоров'я, враховуючи можливості матері та батька дітей надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про доцільність визначення розміру аліментів, що мають сплачуватися відповідачем на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно на двох дітей, і до повноліття дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved