Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням посилаючись на те, що їй належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира складається з двох кімнат: 16 кв.м. та 10,5 кв.м, має загальну площу 44,1 кв.м та житлову площу 26,5 кв.м. Відповідач є її колишнім чоловіком, якому теж належить 1/2 частина спірної квартири. На даний час склався конкретний порядок користування квартирою, а саме вона з донькою користується кімнатою - 16 кв.м, а відповідач кімнатою з балконом - 10,5 кв.м. Відповідач постійно зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, які доходять до війки, в зв'язку з чим неодноразово викликалась міліція. Тому просить суд встановити порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS], виділивши їй в користування ізольовану кімнату площею 16 кв.м, а відповідачу - 10,5 кв.м. Позивача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. На даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані три особи: [PERSON], [PERSON] та їх донька [PERSON] (а.с.4). Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. З копії рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2013 року вбачається, що в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на частину квартири [ADDRESS] 1/2 частині за кожним (а.с.6-8). Згідно зі ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно плану (а.с.5) квартира [ADDRESS], загальною площею 44,1 кв.м, складається з двох кімнат жилою площею 26,5 кв.м, у тому числі: кімната площею 16 кв.м. та кімната площею 10,5 кв.м. з балконом. Всі кімнати ізольовані та мають окремі виходи. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Враховуючи те, що сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо порядку користування спірною квартирою, тому суд вважає за можливе встановити порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS]. Оскільки позивачу та відповідачу належить по 1/2 частині квартири [ADDRESS], тому їм може бути виділено жилої площі розміром 13,25 кв.м. Враховуючи те, що позивач як співвласник має право користуватися своєю власністю, бажає встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], тому є підстави для встановлення наступного порядку спільного користування квартирою, за яким суд вважає можливим відійти від ідеальної долі позивача та виділити позивачу кімнату площею 16 кв.м, оскільки відповідач не заперечує щодо виділення позивачу саме кімнати розміром 16 кв.м., між сторонами фактично склався порядок користування спірною квартирою і позивач користується саме кімнатою - 16 кв.м, вона є ізольованою та приблизно дорівнює її частці, а відповідачу виділити в користування кімнату площею 10,5 кв.м. Приміщення загального користування квартири [ADDRESS], а саме: кухню, ванну кімнату, коридор, туалет необхідно залишити у загальному користуванні. При цьому суд враховує ту обставину, що сторони є членами сім'ї, перебувають у конфліктних стосунках, між ними встановлено порядок конкретного користування спірним житлом. На думку суду такий порядок користування квартирою не призведе до порушення прав співвласників майна, так як суд не припиняє право власності жодної сторони, як позивача, так і відповідача. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved