Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеною заявою і просив суд, винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,12 га за адресою [ADDRESS] (далі за текстом скорочено - спірна земельна ділянка) шляхом звільнення земельної ділянки від будівельних матеріалів, сміття та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну та моральну шкоду. В судове засідання з'явилися сторони по справі. Позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених у заяві та просили її задовольнити. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність і при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність осіб, що не з'явилися. Судом були встановлені наступні фактичні обставини справи. Рішенням Житомирського районного суду від 26 червня 2013 року державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га серії ЯК №638250 виданий Сінгурівською сільською радою Житомирського району Житомирської області від 4 жовтня 2011 року на ім'я позивача, визнано недійсним (а.с.52-53). Дане рішення набуло законної сили. Інших рішень, або правовстановлюючих документів які б декларували права власності чи надавали право користуватись спірною земельною ділянкою позивачем надано не було. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Проаналізував фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами поданими сторонами, норми матеріального та процесуального права, які регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Вимогами ст. 1 ЦПК України передбачено, що судовому захисту підлягають лише порушені невизнані або оспорювані права громадян. За наданими суду доказами не можна стверджувати, що позивач володіє на праві власності або користується спірною земельною ділянкою тобто має будь - які права на спірну земельну ділянку. За таких обставин стверджувати про порушення відповідачем прав позивача не можна адже не було доведено факту належності земельної ділянку позивачеві, а звідси і порушення таких прав. Дійсно, до 9 липня 2013 року (дати набрання законної сили рішення суду від 26 червня 2013 року) позивач був власником земельної ділянки. Однак, на час розгляду справи ним не є. Інші і похідні позовні вимоги не підлягають до задоволення адже основна вимога є безпідставною. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд також відмовляє враховуючи вимоги (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed