Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 17.01.2010 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між сторонами. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2015 року було розірвано вказаний шлюб між подружжям. [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають окремо і останній в добровільному порядку не надає кошти на утримання їхнього неповнолітнього сина. Позивач вказує, що [PERSON] фізично здоровий, інших утриманців у нього не має, працює. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (на 6 а.с.). Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2015 року розірвано шлюб між сторонами (на 7 а.с.). Дитина прописана разом з відповідачем за адресою [ADDRESS] (на 9 а.с.) та перебуває на повному її утриманні. Відповідач у свою чергу не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина зв`язку з цим [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України,ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги вікову категорію дитини та її потреби, стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів, а також те, що відповідач проживає окремо від дитини, має задовільний стан здоров`я, він є дієздатним, інших утриманців не має, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 14.12.2017 року. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.\~ При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягнення 640,00 грн. в рахунок відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial