Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом квартирою № 59 по вул. Чекістів, 47 в м. Олександрія. Позов мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.20003 року їй на праві приватної власності належить однокімнатна квартира, яка знаходиться у [ADDRESS]. В належній їй квартирі зареєстрована її донька [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі в квартирі зареєстровані, як члени сімї, у звязку з чим набули права користування квартирою. В той же час з 2009 року відповідачі припинили користуватися даною квартирою, не проживають в ній, комунальні послуги не сплачують, їх речей в квартирі немає. Реєстрація в належній їй квартирі даних осіб, які там фактично не проживають, створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою, також вона позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Посилаючись на ст. 391, ч.2 ст.405 ЦК України просить з врахуванням того, що відповідачі, як члени сімї, не користується житлом понад один рік без поважних причин, визнати їх втратившими право користування житловим приміщенням, яке належить їй на праві власності. Крім того в судовому засіданні позивач повідомила, що відповідачка, яка є її дочкою - [PERSON] добровільно знялась з реєстрації, в підтвердження чого було надано паспорт з відміткою про зняття її з реєстрації за вищевказаною адресою. Ухвалою суду від 12.10.2015 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до [PERSON] у звязку з відмовою позивача від позову в цій частині вимог. Позивачка підтримала позов в частині вимог щодо визнання [PERSON], який є чоловіком її дочки, таким, що втратив право користування квартирою № 59 по вул. Чекістів, 47 в м. Олександрія, так як її зять тривалий час проживає десь в Росії, його речей в квартирі немає. Яких небудь перешкод в користуванні даною квартирою вона йому не чинила, від нього скарг, заяв щодо її дій не надходило. Вона є пенсіонеркою вже 9 років, але не може оформити субсидію, так як її дочка та зять зареєстровані в її квартирі. На час розгляду справи у суді, дочка добровільно знялась з реєстрації в її квартирі та зареєструвалась у будинку, який вона вже давно придбала їй. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, з врахуванням думки позивачки ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до ст.., ст. 224 226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено наступне. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 19.03.20003 року належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири (а.с. 5). З пояснень позивачки в судовому засіданні та з позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в даній квартирі, як члени сімї власника. Згідно пояснень свідка [PERSON] її чоловік та вона ніколи не проживали в квартирі її матері по вул.Чекістів та їх речей там немає, а проживали вони [INFO] м.Олександрії. Після народження дочки в 2009 році чоловік поїхав в Росію на роботу та фактично там і залишився проживати, та на теперішній час вона в судовому порядку вирішує питання щодо розірвання з ним шлюбу, але його точного місця проживання вона не знає. Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрований як члени сімї у спірній квартирі за вищевказаною адресою власником, тобто матірю його дружини. Зважаючи на цю обставину, позивачка вимушена сплачувати за нього всі комунальні платежі та нести витрати по утриманню квартири та ця обставина перешкоджає позивачці вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належною їй на праві приватної власності квартирою, відповідно до ст., ст. 319, 383 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України. Членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач є членом сімї власника, але не проживає в [INFO] понад один рік та не звертався до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим жилим приміщенням. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачці в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, судове рішення являється підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, якщо воно ухвалене про позбавлення особи права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved