Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в частці від заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтованим тим, що у сторін є син - [PERSON], [INFO]. Відповідач жодним чином не допомагає в утриманні та забезпеченні їхньої спільної дитини, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимог підтримує та просить суд задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, теж подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Також зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується той факт, що дитина знаходиться на повному утриманні позивача по справі. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Разом з тим, постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина в частці від заробітку (доходу), а саме 1/3 частки від заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову або у фіксованому розмірі. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 1600 гривень. Відтак, ставка судового збору за подання до суду заяви, зокрема про стягнення аліментів становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 640 грн. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Тому, у відповідності до статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позивачем позову про стягнення аліментів в розмірі 640,00 грн. На підставі ст., ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved