Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів, вказуючи, що судовим наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 року по справі № 645/4949/19 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 6 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно судового наказу, на дитину щомісяця, починаючи з серпня 2019 року, нараховуються аліменти в сумі 1059,00 грн. З часу винесення судового наказу матеріальний стан позивача значно погіршився (ріст цін на товари, на проїзд у транспорті, на житлово-комунальні послуги, на продукти, ліки та інше), в зв`язку з чим визначений судовим наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 року розмір аліментів став недостатнім для утримання неповнолітньої дитини, для задоволення її самих необхідних життєвих потреб. Позивач одержує заробітну плату в середньому 2933,88 грн. на місяць. Цієї суми грошових коштів недостатньо для утримання позивача та малолітньої дитини. З цієї суми позивачем сплачуються житлово-комунальні послуги, придбаються продукти та одяг. Окрім цього, через те, що позивач працює з 09:00 час. до 18:00 час., дитина змушена залишатися в школі в групі продовженого дня з платним спеціальним харчуванням, вартість за яке в місяць складає близько 450 грн. Крім того, дитина має хронічні хвороби, такі як бронхіальна астма, доліхосігма, хронічні компенсовані запори, енкопрез, енурез, забагато грошей позивачем витрачається на обстеження та ліки. Аліментів, визначених судовим наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 року у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, що складає 1059,00 грн. на місяць, не достатньо на утримання дитини, не кажучи про задоволення її інших потреб, в тому числі й на освіту та лікування. При цьому, осіб, які б перебували на утриманні, відповідач не має; будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає, декларує мінімальний дохід (заробіток). Крім того, відповідач протягом 2019 року придбав у власність однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні, в тому числі у закупівлі необхідних ліків, проведенні медичних обстежень, сплаті послуг спортивної установи для підтримання рівня здоров`я дитини та інше. За розрахунком позивача, мінімально можливий розмір аліментів, орієнтовно, має становити половину суми від всього загально - необхідного для забезпечення дитини: 300,00 грн. комунальні послуги + 100,00 грн. придбання шкільного приладдя + 225,00 грн. шкільне харчування + 1025,00 грн. медичне обстеження та ліки, заняття спортом та розвитком дитини + 50,00 грн. проїзд у транспорті + 1300,00 грн. харчування, розваги дитини (мінімально допустиме для дитини) = 3000,00 грн. В зв`язку з цим, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 року № 645/4949/19 у вигляді частки від заробітку (доходу) батька дитини на визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, та стягувати аліменти у розмірі 3000,00 грн. на місяць. 29.04.2020 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вважає позов безпідставний, необгрунтований та недоведений. Зазначає, що заборгованість по аліментам, яка утворилась не з вини відповідача, була одразу відповідачем погашена. На всіх етапах виконавчого провадження відповідач здійснював усі від нього залежні дії щодо виконання судового рішення. Також зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач був змушений повернутись до батьківської квартири, де на теперішній час він проживає та зареєстрований зі своїми батьками та близькими родичами за адресою: [ADDRESS] . За місцем реєстрації відповідача у трикімнатній квартирі зареєстровано та проживає 7 осіб, [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, [PERSON] - брат, [PERSON] - племінниця, [PERSON] - племінник, [PERSON] - невістка та відповідач. Батьки відповідача похилого віку, вони потребують догляду та фінансової підтримки, які відповідач як син надає. Його батько отримує мінімальний рівень пенсії, а мати інвалід 3-ї групи, хворіє на цукровий діабет, та потребує додаткового догляду. Позивач вводить суд в оману, вказуючи на те, що відповідач декларує мінімальний дохід, його твердження нічим не підтверджені. Компанія, у якій працює відповідач, була створена всього два роки тому та находиться на етапі розвитку, поки ще не є прибутковим підприємством. Складна економічна ситуація, яка викликана розповсюдженням короновірусної інфекції та впровадженням карантинних обмежень в Україні, негативно відбивається на фінансовому становищі компанії та на його особистому. Згідно з довідки про доходи № НФБУ-000001 від 24.08.2019 року, заробітна плата відповідача складала 1730,75 грн., інших джерел доходів відповідач не мав. Згідно до довідки про доходи № НФБУ-000004 від 03.04.2020 року, його заробітна плата зросла пропорційно зростанню прожиткового мінімуму, та складає 1932,00 грн. Враховуючи скрутне фінансове становище відповідача на теперішній час, обов`язок допомагати своїм батькам та його особистий фізичний стан, який у зв`язку з хронічними захворюваннями та на фоні розірвання шлюбу, складної ситуації на роботі - погіршився, відповідач не має, на жаль, фінансової можливості надавати додаткову фінансову допомогу своїй дитині. Згідно з актом дослідження № 856 від 03.10.2003 року відповідачу поставлений діагноз - аутоімунний гиреоидит, діфузний зоб І ступеню, еутиреоз, нейроциркулярна дистанія по кардіальному типу, сінусова брадикардія; згідно до виписки з історії хвороби № 252 від 03.07.2014р. відповідачу поставлений діагноз: вегетативна судинна дистонія, остеохондроз, а також присутня гіпертонія - АТ 180/100. Ці хвороби є хронічними і повністю їх вилікувати неможливо, згідно до рекомендацій лікарів потрібно проходити регулярне лікування, слідкувати за раціоном харчування, мати повноцінний відпочинок, санаторне лікування тощо. Для підтримання свого здоров`я відповідачу потрібні значні кошти. Також зазначає, що під час шлюбу дитина мала лише одне хронічне захворювання - бронхіальна астма. Медичні довідки додані позивачем не є підтвердженням хронічних - не виліковних захворювань. Той розрахунок, який надає позивач, не відповідає дійсності, вона не довела суду що вказані медичні обстеження та ліки мають регулярне, постійно повторюване підґрунтя. Посилання позивача на те, що в неї погіршився фінансовий стан, не чим не підтверджений, позивач так саме працює на своїй посаді на одному й тому ж підприємстві вже дуже довгий час (понад 15 років) та має стабільний дохід. Те, що позивач вважає погіршенням її особистого фінансового стану, а саме: «ріст цін на товари, на проїзд у транспорті, на житлово-комунальні послуги, на продукти, ліки та інше» в повній мірі стосується особисто відповідача та країни в цілому. У зв`язку з чим не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн. 06.05.2020 р. до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає відзив відповідача спробою уникнути відповідальності за виховання та утримання неповнолітньої дитини та ввести суд в оману щодо справжніх обставин справи. Доводи відповідача щодо проведення ремонту житла під час перебування у шлюбі в рахунок допомоги дитині, є також безпідставними, оскільки не є предметом розгляду даної позовної заяви та не є доказами надання допомоги дитині після розірвання шлюбу. Таким чином, участь у проведенні ремонта житла Відповідачем в період перебування в шлюбі визначається як дбання про матеріальне забезпечення сім`ї, й не може розглядатися як його внесок на утримання дитини після розірвання шлюбу. Твердженнями щодо повернення до житла батьків, де проживає 7 осіб, відповідач намагається викликати до себе почуття жалю та ввести суд в оману, оскільки маються дані щодо придбання відповідачем окремого житла на власне ім`я і проживання в ньому, що дає підстави вважати його дохід таким, що дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, який надасть його неповнолітній дитині можливість повноцінного розвитку. Щодо інших доводів відзиву на позовну заяву щодо малих доходів відповідача та суб`єта господарювання, засновником та директором якого він є, наявності хвороб та інше, позивач зазначає те, що викладені в позовній заяві доводи ні в якому разі не направлені на доказування заможності відповідача. В позовній заяві йде мова про мінімально необхідний розмір аліментів на неповнолітню дитину, який би дозволяв надати їй мінімально необхідне життєзабезпечення та розвиток, визнання якого відповідач намагається уникнути. Розрахунок суми аліментів, який позивач просить встановити, проведений з урахуванням 50% від затрат на мінімально необхідні потреби дитини, у нього не враховані затрати на одяг, взуття, оздоровлення, та багато іншого, враховуючи, що дитина має хронічні хвороби та знаходиться в стані активного росту та розвитку. Заперечення відповідача щодо стану здоров`я дитини (наявності у дитини тільки одного хроничного захворювання - бронхіальної астми), є безпідставними, оскільки до позовної заяви позивачем надані численні висновки медичних установ щодо наявності у дитини інших хвороб, крім хронічної бронхіальної астми. На фоні стресу від розлучення батьків, від небажання батька спілкуватися з дитиною, у, дитини виникли хвороби, що викликані психологічним стресом на нервовому грунті. Враховуючи те, що, можливо, ці хвороби й можуть бути виліковними, як вказує відповідач, але на даний час лікування як хронічної бронхіальної астми, так й інших хвороб дитини, потребує затрат на періодичні медичні обстеження, придбання ліків та оздоровчі заходи. Також позивач вказує, що з часу винесення судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 року визначений розмір аліментів став недостатнім для утримання неповнолітньої дитини, для задоволення її самих необхідних життєвих потреб. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні, в тому числі у закупівлі необхідних ліків, проведенні медичних обстежень, сплаті послуг спортивної установи для підтримання рівня здоров`я дитини та інше. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, але пояснив, що не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина у розмірі 1500 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Дитина проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] , та не має доходів, які б забезпечували потреби неповнолітнього. (а.с.5-7). Відповідно до судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 р., з [PERSON] на користь [PERSON] щомісяця стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 6 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Дані про наявність заборгованості по сплаті аліментів на час розгляду справи відсутні; згідно пояснень відповідача, він має можливість сплачувати аліменти і в більшому розмірі, ніж визначено судовим наказом, близько 1500,00 грн. щомісяця. Відповідач інших дітей не має, він працює директором ТОВ «Айті сервіс компані» та отримує постійну заробітну плату, розмір якої (до квітня 2020 р.) менше, ніж законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати, у зв*язку з чим викликає у суду сумнів у її дійсності. Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від № 204992467, 23.08.2019 р. , тобто після ухвалення судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 р., за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.41). Крім того, позивачем надано суду медичну документацію, з якої вбачається, що дитина - [PERSON] має ряд хронічних захворювань, які виникли у нього до ухвалення судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 р. Медична документація, надана відповідачем, також свідчить про наявність у нього певних захворювань, які теж виникли до ухвалення судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 р. Таким чином, стан здоров*я дитини та платника аліментів з часу ухвалення судового наказу не зазнав суттєвих змін, але змінився матеріальний стан відповідача, який дозволив йому придбати нерухоме майно вже через два тижні після ухвалення судового наказу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, а саме: поліпшення матеріального стану платника аліментів, суд вважає необхідним позовні вимоги задовільнити, та ухвалює рішення про зміну способу стягнення аліментів, який позивач вважає більш прийнятним, та ухвалює рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з часу ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття. Посилання позивача на понесення нею витрат на лікування дитини та для розвитку спортивних здібностей сина є підставою для звернення до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат, відповідно до положень ст.185 СК України, а зменшення доходів позивача з квітня 2020 р. так само викликало і зменшення доходів відповідача. Питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved