Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся у квітні 2013 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 20.06.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 234700-CRED, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 25000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30,00% на рік з кінцевим терміном повернення 16.06.2010 року. Вимоги до відповідачки що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» та відповідачами [PERSON], [PERSON] договорів поруки. Відповідачка [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 14.04.2013 року у розмірі 62359,19 грн., що складається з: 18529,03 грн. - заборгованість за кредитом, 40622,58 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 295758 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 234700-CRED від 20.06.2008 року у розмірі 52359,19 грн., судові витрати, стягнути з [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково. Ухвалою суду від 23.11.2016 року заочне рішення суду від 29.05.2013 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 234700-CRED від 20.06.2008 року. За даним кредитним договором [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30,00% на рік з кінцевим терміном повернення 16.06.2010 року. Зобовязання за вказаним кредитним договором були забезпечені шляхом укладання договорів поруки з відповідачами [PERSON] від 20.06.2008 року, [PERSON]В від 20.06.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.02.2010 року було стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 27334,06 грн., судовий збір. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.02.2010 року було стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 27334,06 грн., яка виникла станом на 29.07.2009 року, позивач не надав розрахунку заборгованості за період з 29.07.2009 року по 14.04.2013 року, тому суд позбавлений можливості визначити наявний розмір заборгованості. Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з ПАТ «А-Банк» за договором поруки №167 від 20.10.2010 року заборгованості за кредитним договором № 234700-CRED від 20.06.2008 року, суд вважає їх безпідставними, оскільки даний договір поруки було укладено після закінчення дії основного договору, тому даний договір поруку є нікчемним. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає можливим відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначений ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплені підстави та умови визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивачем не надано суду підтвердження того, що позивач отримав правову допомогу від особи, яка має право на надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги, підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]В, на користь позивача не стягується сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed