Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права на ? частину земельної ділянки, де вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2005 по 2010 роки. Під час шлюбу, в 2008 році, відповідач отримав у власність. внаслідок приватизації земельну ділянку площею 0.12 га. Як вказує позивач, на час отримання у власність спірної земельної ділянки, діяла норми законодавства за якими земельна ділянка, яка набута за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки є спільною сумісною власністю подружжя. В зв'язку з цим, просить поділити спірну земельну ділянку в рівних частинах та визнати за нею право власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просить його задовольнити. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив в повному обсязі, вказав, що отримав спірну земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації, виготовив державний акт, проте на час набуття права власності на дану земельну ділянку діяли норми законодавства за якою, земельна ділянка, яка видана в межах безоплатної приватизації є особистою власністю особи. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. 19.11.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, сторони взяли спільне прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції, актовий запис 383. (.а.с.10). 30.07.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції 30.07.2010 року, актовий запис 172 (а.с.13) 21.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, сторони взяли спільне прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER]. (.а.с.11). 05.09.2008 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 227650, на підставі рішення Підгірцівської сільської ради 30 сесії 5 скликання від 23.04.2008 року, площею 0,12000 га, на [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3223186800:09:005:0018 (а.с.14) Згідно п.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, зі змінами від 19.03.2010 року, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Згідно ч.1,2 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання чинності відповідними актами, Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Таким чином, на час отримання відповідачем спірної земельної ділянки у власність, діяла норма закону про те, що дане майно є особистою власністю особи, та не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна позиція вказана в Постанові ВСУ від 15.02.2012 року у справі № 6-98цс11, де зазначено, що «Законом України від 11 січня 2011 року №2913-VI «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 року, ст. 61 СК України доповнено ч. 5, якою передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Отже, визнаючи спірну земельну ділянку, що одержана ОСОБА-2 у листопаді 2006 року, спільною сумісною власністю подружжя, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, застосував ч. 5 ст. 61 СК України до правовідносин, які виникли до набрання чинності вказаної норми, тобто застосував закон, який не підлягав застосуванню». Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підтягають до задоволення.

Outcome: dismissed