Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з Державного підприємства «Завод «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ»» на її користь суму середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні за період з 15.10.2020 року по 23.03.2021 року в розмірі 31765. 68 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона по 15.10.2020 року знаходилась у трудових відносинах з ДП «Завод «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ». В день звільнення відповідачем не був проведений розрахунок. Проте остаточний розрахунок відповідач провів лише 23.03.2021 року. Ухвалою суду від 25.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.09.2021 року через канцелярію суду відповідач в особі представника відповідача надав відзив на позов, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме: зменшити розмір середнього заробітку за час затримки виплат заробітної плати до 10 відсотків від загального розміру 39460 грн. 68 коп., та в разі їх стягнення до 3946. 07 грн., здійснити розподіл судових витрат відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Вважає, що таке зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку враховує оптимальний баланс інтересів сторін у спорі та є таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для всіх сторін по справі. Також зазначає, що 26.08.2021 р. ДП «Завод «Електроважмаш» було перетворено в АТ «Завод «Електроважмаш». Позивач просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до ч. 3\~ст.\~12,\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на Державному підприємстві «Завод «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ»» з 21.03.2013 року по 15.10.2020 року, що підтверджується копією трудової книжки. 23.03.2021 року проведено остаточний розрахунок з відповідачем, що підтверджується розрахунковим листком за березень 2021 року. 26.08.2021 р. ДП «Завод «Електроважмаш» було перетворено в АТ «Завод «Електроважмаш». Статтею 117 КЗпП України\~встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В даному випадку, період затримки в проведенні розрахунку складає період з 16.10.2020 року, наступного дня з моменту звільнення, та по 23.03.2021 року, момент проведення остаточного розрахунку. Відповідач, у відзиві на позовну заяву, підтвердив розмір середнього заробітку за час затримки виплат заробітної плати в розмірі 39460 грн. 68 коп Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню, при цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на зменшення суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати до 10 відсотків, тобто до 3946. 07 грн., враховуючи нетривалий час затримки, об`єктивно над-тяжкий економічний і політичний стан, оскільки мало місце не проведення з вини відповідача розрахунку з працівником у строки передбачені ст.116 КЗпП України, що є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 908 грн. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved