Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 03 листопада 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають пятьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя складалося. Сторони поважали одне одного, разом вели домашній побут. З часом взаємні стосунки між подружжям погіршилися, зрозуміли, що вони різні люди, мають різні погляди на життєво важливі питання, обовязки подружжя в сімї. На протязі останнього року сторони не знаходять спільної мови, спроби налагодити взаємовідносини не вдаються. Шлюбні стосунки не підтримують. Відповідач бажає поїхати жити до Молдови. Позивач не розділяє планів відповідача на майбутнє, тому наполягає на розлучені. Після розірвання шлюбу діти залишаться жити з позивачем. Вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї неможливе та недоцільне, між ними остаточно втрачено почуття любові та взаємної поваги, примирення та поновлення шлюбних відносин неможливе. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, зазначає, що матеріально дітей забезпечує, з цього приводу з позивачем визначено порядок його участі у вихованні дітей. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03.11.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 156566 виданого повторно 15.05.2015 року (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6,7). Відповідно до довідки про склад сімї № 1230 виданої виконавчим комітетом Новодніпровської сільської ради Запорізької області 21.09.2017 року позивач разом з дітьми проживають за адресою: [INFO] (Жовтнева), 9 (а.с.8). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved