Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення нею повноліття. В обґрунтуванні позову зазначила, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.01.2019 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON] , 2017 року народження. Позивач проживає разом з дитиною, відповідач проживає окремо від них, спільного господарства вони не ведуть. На теперішній час дитина знаходиться на утриманні позивача. Остання працює бухгалтером та має середній заробіток у розмірі 4723 грн. в місяць. З отриманих коштів необхідно купувати одяг та взуття, продукти харчування, ліки, іграшки, сплачувати за комунальні послуги та дитячий садок. [PERSON] працездатний, протипоказань до роботи не має, інших дітей у відповідача немає, іншим особам аліменти не виплачує, однак матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Мелітопольським міським відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного теритріального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 749 /а.с.7-8/. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.01.2019 року було розірвано /а.с.7-8/. Від шлюбу у сторін народилися дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області /а.с.10/. Згідно довідки, виданої уповноваженим головою по будинку, [PERSON] проживає з [PERSON] по [ADDRESS] /а.с.6/. Приймаючи до уваги, що малолітня донька [PERSON] проживає разом із позивачем та перебуває на матеріальному утриманні позивача і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки є правомірними. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з матір`ю. Вказані обставини визнаються відповідачем, у зв`язку з чим в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що малолітня донька проживає разом із позивачем та перебуває на матеріальному утриманні позивача і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки є правомірними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, відсутність у [PERSON] інших утриманців, приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, визначивши розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, слід зазначити, що визначений судом розмір аліментів забезпечить належне утримання малолітньої дитини та відповідає можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved