Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача індексацію заробітної плати і середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з 27.09.2016 року по 12.12.2020 року в загальному розмірі 61 428,85 грн. В обгрунтування вимог вказано, що відповідно до наказу № 47/265-к від 10.12.2015 року позивач була звільнена з посади провідного інженера відділу довідково-інформаційного обслуговування Державного підприємства «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій», у зв`язку зі скороченням штату. Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26.09.2016 року по справі № 296/98/16-ц стягнуто з Державного підприємства «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій» на користь позивача 20 767,48 грн, з чого 6 033,70 грн заборгованості по заробітній платі, в тому числі 292,50 грн компенсації за невикористану відпустку, 1175,16 грн вихідної допомоги, 3541,78 грн індексації заробітної плати, 11 192 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 11.12.2015 року по 26.09.2016 року. Позивач вказала, що саном на 03.12.2020 року зазначена заборгованість їй не була виплачена, У зв`язку з тим, що не проведено повний розрахунок при звільненні, з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 5 років, позивач вважає, що за період з 27.09.2016 року по 12.12.2020 року з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку в розмірі 58 925,88 грн та загальний розмір невиплаченої індексації заробітної плати за вказаний період складає 2 322,97 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.02.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року за № 731-ІХ, визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п. 3 Розділу XII ЦПК України). Копію ухвали про відкриття провадження позивач отримала 02.03.2020 року, відповідачем копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позову отримано 09.03.2021 року, клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, відзиву від відповідача на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 47/265-к від 10.12.2015 року [PERSON] була звільнена з посади інженера відділу довідково-інформаційного обслуговування Державного підприємства «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій» з 10.12.2015 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку із скороченням штату відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України № 933 від 15.09.2015 року «Про реорганізацію Державного підприємства «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій»» (а.с. 17-18). Наказом Міністерства освіти і науки України від 15.09.2015 року №933 припинено Житомирський ЦНТІ шляхом реорганізації, а саме приєднано до Житомирського державного технологічного університету для подальшого утворення на його базі структурного підрозділу - бізнес-інноваційний центр Житомирського державного технологічного університету. Відповідно до пункту 3 вказаного наказу Житомирський державний технологічний університет є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків ДП «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій» (а.с. 15-16). Вказану обставину констатовано постановами Верховного Суду від 14.09.2020 року у справі №296/443/16-ц та від 21.10.2020 року по справі №296/99/16-ц (а.с. 30-34). На даний час Житомирський державний технологічний університет перейменовано в Державний університет «Житомирська політехніка». Рішенням Корольовського районного суду м Житомира від 26.09.2016 року по справі №296/98/16-ц ухвалено стягнути з Державного підприємства «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій» (код ЄДРПОУ 02736483) на користь [PERSON] 6 033 грн. 70 коп. заборгованості по заробітній платі, в тому числі 292 грн. 50 коп. компенсації за невикористану відпустку та 1175 грн. 16 коп. вихідної допомоги, а також 3541 грн. 78 коп. індексації заробітної плати і 11 192 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 11.12.2015 по 26.09.2016, а всього 20 767 (двадцять тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 48 копійок (а.с. 24-25). Станом на 03.12.2020 року заборгованість по виконавчому документу, виданому на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира по справі №296/98/16-ц про стягнення на користь [PERSON] 20 767,48 грн заборгованості, не виконано, що вбачається з листа Корольовського ВДВС у м. Житомирі від 04.12.2020 року №18.22/32/2020/3/145895 (а.с. 23). Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України визначено строки виплати заробітної плати. Згідно частини першої цієї статті заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (п. 20, 21 постанови Пленуму). Відповідно до пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Згідно із статтями 1, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). За наявності зазначених умов у тому самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 року N 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Згідно довідки Державного підприємства «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій», середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 55 ,96 грн (а.с. 22). Як вже встановлено з рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26.09.2013 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] становила 6033,70 грн. Виходячи з чого, періоду не проведення остаточного розрахунку з [PERSON] , сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 27.09.2016 року по 12.12.2020 року, тривалість якого складає 1053 робочих дні, становить 28 925,88 грн (55,96 грн. х 1053 дні). Як вбачається з наведеного позивачем розрахунку заборгованості, з урахуванням індексів інфляції за період з вересня 2016 року по листопад 2020 року, загальний розмір невиплаченої індексації заробітної плати становить 2 573,81 грн (6 033,00 x 1.42662202 - 6 033,00). Разом з тим, в силу положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України (суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках), суд вважає за можливе стягнути заборгованість по індексації в межах заявленого позивачем розміру - 2322,97 грн. Виходячи з викладеного, оскільки [PERSON] не виплачено заборгованість заробітної плати у повному обсязі, відповідачем не доведено відсутності в цьому своєї вини та не спростовано розрахунок заборгованості, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги та задовольняє їх у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved