Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06 жовтня 2012 року перебували з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 березня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Зазначила, що відповідач добровільно в належному розмірі допомогу на її утримання та утримання дитини не надає. Коштів, які він перераховує не достатньо для утримання дитини. Тому, збільшивши розмір позовних вимог, остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитини. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Стягнути з відповідача на її користь 4 762,15 коп. як ? частину додаткових витрат на утримання дитини. Стягнути з відповідача на її користь 1 000 грн. як недоотримані кошти на утримання дитини за січень-травень 2015 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи. Надав до суду письмові заперечення, в яких просив стягнути з нього аліменти на утримання доньки та відмовити в інших позовних вимогах. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 06.10.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2015 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини в добровільному порядку надає нерегулярно. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Суд, враховує обставини, передбачені ст.ст.180, 182 СК України та визначаючи розмір аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання неповнолітньої дитини, враховує матеріальний стан відповідача, а також ту обставину, що він працездатний, не інвалід, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, також враховує, що позивачка по справі не працює, приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Крім того, ст.84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка, який є батьком дитини, до досягнення дитиною віку трьох років. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач добровільно кошти на утримання дружини не надає За таких обставин, враховуючи, що неповнолітня донька, не досягла трьох років, проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, враховуючи висновок суду щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, а також право відповідача на отримання належної до виплати частини його доходів, суд приходить до висновку, що останній має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення донькою трьох років в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. Згідно ч.1 ст.79 СК України та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дружину та на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти необхідно стягнути з дня пред'явлення позовів до суду. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача додакових витрат на утримання дитини, суд виходить з наступного. Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача додаткових коштів на утримання дитини, а саме ? частини їх вартості, позивач обгрунтовувала їх тим, що окрім організації повноцінного харчування дитини, забезпечення її дозвілля та відпочинку, вона понесла витрати на придбання одягу, речей домашнього вжитку, на оплату за дитячий садочок та проїзд на таксі до нього, інших необхідних для відвідування садочка речей. Частиною 1 статті 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи вимоги ст. 185 СК України, можливе стягнення з платника аліментів додаткових витрат на дитину при наявності особливих обставин, якими можуть бути, зокрема, пов»язані зі станом здоров»я дитини, необхідністю всебічного розвитку наявних у дитини здібностей, тощо. Суд вважає вимоги позивачки щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не навела жодної особливої обставини, в розумінні ст. 185 СК України, яка б потребувала додаткових витрат на утримання дитини. Також є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 1000 грн. як недоотриманих коштів на утримання дитини за січень - травень 2015 року. Віповідно п.п.15, 16,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу визначено, що батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивачем не надано підтвердження того, що між нею та відповідачем взагалі укладались будь-які договори щодо виплати аліментів та утримання неповнолітньої доньки. Крім того, утримання дитини є обов»язком батьків, передбаченим ст. 180 СК України та ст. 199 СК України. Позивач надаючи матеріальну допомогу доньці фактично виконував свій обов»язок по її утриманню, передбачений чинним законодавством. [PERSON] з вимогами до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки звернулася лише 26.01.2015 року. Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги зазначені норми матеріального, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial