Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить надати її доньці [PERSON] , [INFO] дозвіл на тимчасовий виїзд/в`їзд неповнолітньої дитини на території населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення, неконтрольовану територію (зона проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей), тимчасово окуповану територію України АР Крим та м. Севастополя, до Російської Федерації, а також за кордон ближнього та дальнього зарубіжжя у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , або уповноваженою нею особи без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] , [INFO] , строком до повноліття дитини. Також просить дозволити їй без згоди батька [PERSON] , [INFO] , оформляти документи для тимчасового виїзду/в`їзду неповнолітньої дитини на території населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення, неконтрольовану територію (зона проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей), тимчасово окуповану територію України АР Крим та м. Севастополя, до Російської Федерації, а також за кордон ближнього та дальнього зарубіжжя у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , або уповноваженою нею особи без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] , [INFO] , строком до повноліття дитини. Обґрунтовує свої вимоги тим, що з 2016 року відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У позивача виникла необхідність у періодичних виїздах разом із неповнолітньою дитиною на території населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення, неконтрольовану територію (зона проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей), тимчасово окуповану територію України АР Крим та м. Севастополя, до Російської Федерації, а також за кордон ближнього та дальнього зарубіжжя, з метою відвідування дому, рідних, батьків, близьких родичів, для підтримання родинних відносин з ними, а також з метою відпочинку та оздоровлення. 27.09.2019 року позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить надати її доньці [PERSON] , [INFO] дозвіл на тимчасовий виїзд/в`їзд неповнолітньої дитини на території населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження у супроводі матері [PERSON] , [INFO] або уповноваженю нею особою без дозволу та супроводу батька [PERSON] , [INFO] , строком на 3 тижні з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили за адресою: [ADDRESS] . Також просить надати їй дозвіл на оформлення відповідних документів. Ухвалою суду від 13.08.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Іванопільської сільської ради (а.с. 15-17). Ухвалою суду від 04.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с. 38). В судове засідання позивач не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Проте надала заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи за її відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Проте надала заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи за її відсутності. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, не зважаючи на те чи перебували вони в шлюбі чи ні. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг прав по відношенню до дитини. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.2 ст.154 Сімейного Кодексу України батьки можуть звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, що порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом. У відповідностідо ч.2 ст. 150, ч. 1 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), та перебуває на її повному утриманні (а.с. 10). Батько дитини [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у її вихованні, не спілкується з нею. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Відповідно до ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Водночас, у додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 р. № 79-р) визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зокрема населені пункти Ясинуватського району Донецької області, до якого не входить с. Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області. Таким чином, с. Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області не відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. При розгляді даної справи судом встановлено, що позивач просить надати її доньці [PERSON] , [INFO] дозвіл на тимчасовий виїзд/в`їзд неповнолітньої дитини на територію с. Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Позивачем не доведено, що діями або бездіяльністю відповідача порушені її права, і що будь-які дії відповідача перешкоджають позивачу здійснити тимчасовий виїзд/в`їзд разом із її неповнолітньою дитиною на територію с. Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області, яка не є такою, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд/в`їзд за межі України та на/з тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, в супроводі матері.

Outcome: dismissed