Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України без згоди батька - [PERSON], надати дозвіл на оформлення документів для виїзду дитини за кордон, допустити негайне виконання рішення суду. В обґрунтування позову покликається на те, що 25.09.2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO] 28.10.2008 року шлюб між ними розірвано. Донька проживає разом з нею. Для покращення здоров»я дитини, її оздоровлення є необхідними поїздки за кордон на відпочинок та оздоровлення. Оскільки місце знаходження відповідача їй невідоме та зв'язатися з ним вона не може, у зв'язку з чим не має можливості отримати дозвіл від останнього на виїзд дитини за кордон, змушена звернутись до суду. Такий дозвіл просить надати до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об»ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, з винесенням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Вважає, що оздоровлення дитини в літні місяці є необхідним. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. /а.с.4/. Також судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.05.2009 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. /а.с.3/. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Зазначеним Законом «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» не заборонено на багаторазове вивезення дитини за кордон. В судовому засіданні встановлено, що позивач має намір періодично вивозити свою неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] за кордон, з метою відпочинку та оздоровлення. Тому суд приходить до висновку, що дозвіл на її виїзд за кордон без дозволу батька дитини слід надати, однак обмежитиь часовими рамками - не більш як протягом трьох місяців протягом року до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.18 «Правил Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою КМУ від 31.03.1995р. №231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову в частині надання дозволу позивачці на внесення відомостей у закордонний папорт про малолітню доньку [PERSON] без згоди батька [PERSON] та дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини або закордонного паспорта для [PERSON] без згоди батька [PERSON]. Щодо вимог про негайне виконання рішення суду, суд в задоволенні таких відмовляє, оскільки дана категорія справ не належить до тих, рішення по якій виконуються негайно.

Outcome: approved