Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся у липні 2013 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 04.07.2005 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № HMK0RK06961793, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 19370 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 03.07.2008 року. Вимоги до відповідача що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 13.05.2013 року у розмірі 119035,88 грн., що складається з: 11003,97 грн. - заборгованість за кредитом, 30129,99 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 2905,50 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 74996,42 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № HMK0RK06961793 від 04.07.2005 року у розмірі 109035,88 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3200 грн., судові витрати та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені. Ухвалою суду від 28.05.2014 року заочне рішення суду від 02.08.2013 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № HMK0RK06961793 від 04.07.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 19370 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 03.07.2008 року. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № HMK0RK06961793 від 04.07.2005 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.12.2007 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № HMK0RK06961793 від 04.07.2005 року, яка утворилася станом на 28.11.2007 року у розмірі 15760 грн. 79 коп. та розірвано кредитний договір № HMK0RK06961793 від 04.07.2005 року , укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням того, що кредитний договір № HMK0RK06961793 від 04.07.2005 року за рішенням суду було розірвано 17.12.2007 року, а договір поруки з ПАТ «А-Банк» було укладено 20.10.2010 року, тобто після закінчення дії основного договору, тому відсутні підстави для стягнення боргу за цим договором з поручителя. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 84 ЦПК України сплачені позивачем витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки документально не підтверджені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed