Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку № 21 по вул. Невській в м. Запоріжжі, визнання за нею права власності на вказаний будинок. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 березня 1998 р. на [PERSON] біржі «Строй-інвест» позивач уклала з [PERSON], який діяв за дорученням від імені [PERSON], договір купівлі вказаного будинку. 17 березня 1998 р. позивач зареєструвала будинок в БТІ. У червні 2015 р. їй стало відомо, що договір купівлі-продажу не відповідає вимогам законодавства, оскільки нотаріально не посвідчений. З наведених підстав позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу вказаного будинку дійсним та визнати за нею право власності на будинок. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, надавши заяву про згоду з позовом, розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] біржі «Строй-інвест» в судове засідання не зявився в звязку з ліквідацією установи. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу № 326/1505 від 16 березня 1998 р., зареєстрованому [PERSON] біржею «Строй-інвест» м. Запоріжжя, [PERSON], діючий від імені [PERSON] на підставі довіреності, продав, а [PERSON] купила жилий будинок № 21 по вул. Невській в м. Запоріжжі. (а.с. 7) У договорі зазначено, що договір підлягає реєстрації в Запорізькому міжміському Бюро технічної інвентаризації, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що вказаний договір купівлі-продажу 17 березня 1998 р. зареєстровано в Запорізькому міжміському Бюро технічної інвентаризації. (а.с. 12) У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції Закону України від 10 грудня 1991 р., яка діяла на час укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Вказана норма Закону суперечила вимогам ст. 227 ЦК Української РСР, який діяв на час укладення договору, згідно якій договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що 16 березня 1998 р. продавець передав покупцеві вказаний житловий будинок, покупець прийняла його та сплатила продавцеві відповідну суму грошових коштів, 17 березня 1998 р. зареєструвала договір в Запорізькому міжміському Бюро технічної інвентаризації, що свідчить про виконання сторонами договору купівлі-продажу та є підставою для визнання угоди дійсною. Вирішуючи вимогу про визнання за позивачем права власності на вказаний будинок, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач придбала житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, дійсність якого визнається судом, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на цей будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved