Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач, який ніколи не був членом її родини, також зареєстрований у вказаній квартирі, однак не проживає у ній з вересня 2014 року, участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг не приймає. Наведене створює для неї низку перешкод, вона змушена нести додаткові витрати з утримання житла з урахуванням зареєстрованому у квартирі відповідачем. Вважає, що відповідач, не проживаючи у жилому приміщенні понад встановлені строки, втратив право користування вказаним житлом. Позивачка до судового засідання не з`явилась надавши заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, на задоволенні позову наполягає. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікуванням судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада», тому суд за наявності згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі біржового контракту № ВР-181 від 22 січня 1998 Азовської універсальної товарної біржі, та договору дарування часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Куркчи Г.І., зареєстрованого в реєстрі за №35 від 04 січня 2019 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Відповідно до ст.ст.317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України,ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями ст. ст.319,391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно інформації, наданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 28 вересня 2019 року № 05-147-0115, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 19 жовтня 2011 року, та [PERSON] , [INFO] , з 14 квітня 1998 року. З копії свідоцтва про смерть,виданого 13 березня 2019 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №500, [PERSON] померла [INFO] . Згідно акту № 25-д/19 від 19 лютого 2019 року, складеного головою правління ОСББ «Ліга» Гульчук Л.Л., за підписом сусідів [PERSON] ,та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , фактично не мешкає з 01 вересня 2014 року. Місце фактичного проживання [PERSON] невідоме. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] добровільно, без поважних на те причин не проживає в квартирі [ADDRESS] понад рік. Приймаючи до уваги те, що позивач є власником квартири, а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування даною квартирою. Зокрема, на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved