Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 30.08.2012 року уклала з відповідачем договір дарування квартири [ADDRESS]. Укладений договір вважає недійсним як укладений під впливом обману, оскільки на час його укладення не розуміла всіх його істотних умов, мала на меті укладення не договору дарування, а договору довічного утримання, оскільки являється інвалідом, постійно тяжко хворіє, потребує стороннього догляду. Після підписання договору відповідач лише зареєструвала своє право, вона ж продовжує проживати в квартирі, несе витрати по її утриманню. Передача квартири у власність відповідача фактично не відбулась. Квартира є єдиним житлом позивача. Заявила вимоги про визнання договору дарування квартири [ADDRESS] від 30.08.2012 року недійсним, скасування реєстрації права власності відповідача на квартиру [ADDRESS], визнання її права власності на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити , подавши письмову заяву. Відповідач надала письмову заяву про визнання позову та згоду на розгляд справи в її відсутність. Третя особа приватний нотаріус [PERSON], надала заяву про розгляд справи в її відсутність. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним договору дарування, який регулюється положеннями 203,229,230,717 ЦК України. 30.08.2012 року сторонами було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] . Позивач подарувала, а відповідач прийняла в дар вказану квартиру, яка належала позивачеві на підставі Свідоцтва №7628 про право власності на житло, виданого 24.02.2000 року Коростенським виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №3594 від 24.02.2000 року, зареєстрованого в книгу №58, номер запису 6109 Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач на момент укладення оспорюваного правочину помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, не розуміла правової природи договору дарування, прав та обовязків його сторін, укладала його під впливом обману. Згідно ст.203,ч.3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Ст.229,230 ЦК України передбачає можливість визнання правочину, вчиненого під впливом помилки, обману недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Позивач є особою похилого віку, інвалідом, за станом здоров'я потребує стороннього догляду і допомоги, подарована відповідачеві квартира є єдиним житлом позивача, фактична передача предмету дарування не відбулась, позивач продовжує проживати у відчуженій квартирі, несе витрати по її утриманню. Відповідачем позов визнано. Враховуючи, що судом встановлено, що позивач під час укладення оспореного договору діяла під впливом помилки, позовна вимога про визнання договору дарування недійсним є обґрунтованою та підлягає задоволенню, що відповідає правовим позиціям ВСУ по справах №6-202цс15, №6-1124цс15, №6-2087цс15, №6-93цс16. Інші вимоги є похідними, тому також підлягають задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за заявлені три вимоги (дві вимоги немайнового характеру та одну майнового) підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved