Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій вказує, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.04.2014 року із відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін [PERSON] в розмірі 300 гривень щомісячно до повноліття сина. Зазначає, що на сьогоднішній день відповідач офіційно працює та має постійний дохід. На підставі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів на утримання сина та встановити їх в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з послідуючою індексацією. Представник, який діє від імені позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи, пояснення сторін та письмові докази приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається із рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від від 28.04.2014 року із відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін [PERSON] в розмірі 300 гривень щомісячно до повноліття сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, якому відповідно до довідки КМУ «центр первинної медико-санітарної допомоги «Садгора» № 142 від 31.03.2017 року встановлено діагноз далекозорість, астигматизм обох очей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 зі змінами та доповненнями станом на момент розгляду справи встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів може бути збільшено у випадках передбачених цим законом. Оскільки вступила в силу редакція закону № 2037-VIII від 17.05.2017, який збільшує мінімальний розмір аліментів з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50%, відповідно попередня стягувана сума аліментів в ромірі 300 гривень, не відповідає вимогам закону щодо мінімального розміру аліментів, а тому суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів повинно бути збільшено. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи такі положення закону, беручи до уваги обов'язок відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, за умови, коли відповідач офіційно працює, має постійний дохід, з метою встановлення належного порядку сплати присуджених аліментів, суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Що стосується вимоги позивача про здійснення подальших індексації із стягуваних аліментів, суд зазначає, що індексації відповідно до закону підлягає тільки розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, а тому така позовна вимога задоволена бути не може. На підставі викладеного та

Outcome: partial