Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач, звернулась до суду з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житлом, а саме, будинком розташованою за адресою: [ADDRESS]. Мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з договором купівлі-продажу від 16.08.1988 року, є власником зазначеного будинку, [PERSON], - її донька. [PERSON] не спілкується з нею, проживає за іншою адресою. В оплаті комунальних послуг участі не приймає. В добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає. Просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась. Надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не відомі, в зв'язку з чим, згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду від 13 листопада 2014 року розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно з Договором купівлі-продажу від 16.08.1988 року, [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою з місця проживання позивача, до складу сім'ї проживаючої в [ADDRESS], входить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Однак, [PERSON] фактично за даною адресою тривалий час не проживає. Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 і 2 ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що позивач, є власником будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], а тому мала право на звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За правилом ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника жилого будинку, квартири, належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу, за змістом якої членами сім'ї є подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача тривалий час, спільне господарство не веде, і дані обставини підтверджено матеріалами справи. За таких обставин суд вважає, що є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS]. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, суд вважає за необхідне, судові витрати по справі віднести по фактично понесеним. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.64, 71, 72, 156 ч.4, ЖК України та

Outcome: partial