Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом, стверджуючи, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28.08.2015. В шлюбі [INFO] народився син [PERSON]. [PERSON] зазначила, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходяться на її повному утриманні та потребує постійного догляду, так як почала часто хворіти. [PERSON] зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та ніде не працює, а відповідач є здоровою працездатною особою, працює на підрядних будівельних роботах та отримує значний дохід, а тому має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, однак добровільно надавати кошти відмовляється. Тому просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, а також аліменти на дружину в розмірі 2000,00 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 2000,00 гривень, та аліменти на неї в розмірі 1000,00 гривень. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Також [PERSON] подав відзив на позовну заяву та зазначив, що згідний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 746,00 грн., що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на час подання відзиву). Зазначив, що надавав кошти на утримання сина добровільно, однак позивач відмовлялася від їх отримання, а також створює перешкоди в спілкуванні з дитиною. Крім того, він ніде не працює та не отримує ніяких доходів, має проблеми із здоров`ям та не може виконувати роботи, про які зазначила позивач. Проти сплати аліментів на дружину заперечив, оскільки позивач не навела доказів, які підтверджують його матеріальну спроможність надавати таку матеріальну допомогу, а також не обґрунтувала розмір таких аліментів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв (а.с. 4,5). Дитина на даний час проживає разом з матір'ю, позивачем по справі, за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). Також згідно довідки №236 від 16.06.2018 дитина знаходиться на «Д» обліку, регулярно проходить обстеження в ОДКП та приймає реабілітаційні курси медичного лікування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Як передбачено ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років - 1559,00 гривень. Також встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1841,00 гривень. Крім того, ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. [PERSON] на даний час не працює, жодних доходів не отримує та доглядає сина [PERSON], який не досяг трирічного віку. Відповідач на підтвердження того, що не працює з 29.06.2007, надав суду довідку, видану виконкомом Голинської сільської ради 16.05.2018, яка видана на підставі диплому. Разом з тим суд вважає, що даний доказ є недопустимим, оскільки виданий органом, який не володіє в повній мірі відомостями про зайнятість особи. [PERSON] зазначив у відзиві, що не працює і не є фізично здоровим, а тому не може сплачувати аліменти на дитину у розмірі, в якому просить позивач, а також на дружину, та надав копії медичних документів: акту №217 від 27.12.2005 (а.с. 19), виписок (а.с. 20-23), висновку Калуського міського центру ПМСД Рентгенологічного відділу від 18.05.2018 (а.с. 24). З даних документів можна зробити висновок, що у відповідача є певні проблеми із здоров`ям, однак висновку про неможливість фізично працювати в них не міститься, він також не являється інвалідом. Визначаючи розмір аліментів, суд, згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, приймає до уваги, що відповідач є працездатний, а відповідно повинен і має можливість докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїй неповнолітній дитині, а також дружині, яка доглядає дитину до досягнення трирічного віку, враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини до 6-річного віку та працездатної особи, відсутність у відповідача інших осіб на утриманні, та приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1559,00 гривень щомісячно, починаючи з 10.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на дружину в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 10.05.2018 і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial