Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Власником решти 2/3 частин вказаної квартири є відповідач [PERSON] , шлюб з яким розірвано 17.12.2009 року. Спірна квартира загальною площею 48,4 кв.м., жилою площею 27,2 кв.м., складається з 2-х жилих кімнат площею 12,3 кв.м., та 14,9 кв.м., кухні площею 7,3 кв.м., вбиральні площею 1,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., коридору площею 7,6 кв.м.. Квартира обладнана балконом площею 1,0 кв.м, лоджією площею 1,4 кв.м. Після розірвання шлюбу вони залишились проживати у вказаній квартирі, вона з неповнолітньою донькою [PERSON] займають меншу кімнату та балкон, а відповідач - більшу кімнату та лоджію, інші приміщення залишаються у спільному користуванні. У зв`язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, вказує, що лише він є власником квартири, комунальні послуги не сплачує, весь тягар по утриманню квартири несе вона. Внаслідок такої безвідповідальної поведінки відповідача, ростуть борги по сплаті комунальних послуг, особливо по теплопостачанню, який станом на 01.12.2018 року становить 5046 грн. Субсидії на сплату комунальних послуг їм не дають, оскільки відповідач не працює. Донька на даний час є студенткою та навчається в м. Хмельницькому, приїздить додому лише на вихідні та канікули, в цей час вони проживають разом в одній кімнаті, де знаходяться їхні всі особисті речі. За наведених обставин, враховуючи, що вона з відповідачем не можуть досягти згоди з приводу порядку користування квартирою та з метою в подальшому розділити особові рахунки по оплаті комунальних послуг, просить виділити їй в користування житлову кімнату площею 12,3 кв.м. та балкон площею 1,0 кв.м., а відповідачу - житлову кімнату площею 14,9 кв.м. та лоджію площею 1,4 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню, вбиральню, ванну кімнату та коридор. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позов не надав. В зв`язку з неявкою відповідача, згодою позивача на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач зареєстрована та є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , власником решти 2/3 частин якої є відповідач, що підтверджується даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 28.02.2019 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, свідоцтва про право власності на житло від 11.04.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.03.2004 року державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А. 17.12.2009 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 241 про розірвання шлюбу між сторонами, що підтверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. В зв`язку з припиненням шлюбу між сторонами склались неприязні відносини та виник спір щодо користування квартирою. За даними технічного паспорта загальна площа вищевказаної квартири становить 48,4 кв.м., житлова - 27,2 кв.м., квартира складається з 2-ох ізольованих жилих кімнат площею 12,3 кв.м. та 14,9 кв.м., кухні площею 7,3 кв.м., вбиральні площею 1,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., коридору площею 7,6 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 1,0 кв.м., лоджією площею 1,4 кв.м. Відповідно до частин 1- 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Вказана норма права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року. В зв`язку з неможливістю вирішення питання про визначення порядку користування квартирою добровільно сторонами, суд знаходить, з врахуванням часток у власності кожного з співвласників квартири та фактично встановленого раніше порядку користування квартирою між сторонами, визначити такий порядок користування житлом, згідно якого позивачу виділити в користування жилу кімнату площею 12,3 кв.м. та балкон площею 1,0 кв.м., а відповідачу - житлову кімнату площею 14,9 кв.м. та лоджію площею 1,4 кв.м., залишивши у спільному користуванні співвласників квартири решту приміщень. При виділенні [PERSON] у користування житлової кімнати площею 12,3 кв.м. та балкону площею 1,0 кв.м. перевищення її ідеальної частки у житловій площі складає 3,2 кв.м., що є незначним перевищенням і не порушує права відповідача. В зв`язку з задоволенням вимог позивача, на її користь з відповідача слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved