Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила наступне. Відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утримані, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, добровільної згоди про утримання дитини сторони не дійшли, у звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, у розмірі 2000,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, просять справу розглянути з врахуванням раніше поданого відзиву. Так, згідно відзиву на позовну заяву, відповідач позов визнає частково, посилається на те, що батьки мають рівні обовязки щодо утримання дитини, у звязку з чим відповідач, як батько дитини має сплачувати аліменти у розмірі 930 грн. (1/2 прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №009817 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя. Донька [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОСББ «Луч-6-А» від 19.03.2018 року №17. Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Згідно інформації ГУ ДФС у Запорізькій області в державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня інформація про отримання доходів громадянином [PERSON] за період з січня 2017 року по ІІІ квартал 2018 року. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Частина 1 ст.184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2019 року на рівні 2027 грн., з 1 липня 2019 року на рівні 2118 грн., з 1 грудня 2019 року на рівні 2218 грн. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина проживає разом з позивачем, перебуває на утриманні матері, відповідач допомогу на утримання дитини не надає, разом з тим відсутня інформація про отримання відповідачем доходу за період з січня 2017 року по ІІІ квартал 2018 року, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, рівність обовязків матері та батька дитини щодо матеріального забезпечення дітей, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1014,00 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років станом на 1 січня 2019 року відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи такий розмір аліментів суд виходить також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial