Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони разом з дитиною зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS]. Фактично з червня 2018 року дитина знаходяться на повному матеріальному забезпеченні позивача, так як відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина. Він постійно посилається на те, що у нього нема грошей. Позивач працюю бухгалтером в ТОВ «Союз Супермаркетів Харкова» з 05.07.2018 р. по даний час, та має середній щомісячний дохід у розмірі 4 648 грн. Позивачеві не відомо чи працює офіційно відповідач, чи ні. Але відомо, що він оформив собі третю групу інвалідності та отримує пенсію. Розмір його доходів позивачеві не відома. Відповідач є власником частини квартири [ADDRESS]. Відповідач не є платником аліментів за іншими підставами. Позивач вважає, що його матеріальний стан дозволяє платити аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень щомісяця. Дитина займається в музикальній школі (фортепіано) і позивач вимушена оплачувати його заняття щомісяця у сумі близько 300 гривен. З серпня 2018 року позивач намагається миром вирішити питання з відповідачем, щодо надання ним у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, але відповідач допомоги не надає. Просить суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. 27.02.2019 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач частково визнає позовні вимоги. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він у період з 15.07.2018 р. по 07.08.2018 р. та з 02.10.2018 р. по 18.10.2018 р. знаходився на стаціонарному лікуванні. З червня по липень включно їх син знаходився у батьків відповідача за адресою: [ADDRESS]. З останнього місця роботи відповідач звільнився 25.01.2018 р. в зв'язку з важким станом здоров'я та перебував на обліку в центрі зайнятості, отримував грошове утримання в розмірі приблизно 3488 грн. щомісячно У грудні 2018 року комісією МСЕК відповідача визнано інвалідом другої робочої групи. В січні відповідачеві призначено пенсію за інвалідністю у розмірі 2912 грн на місяць. Через вказані обставини відповідач не працював з 25.01.2018 р., проте він отримував грошове забезпечення та у нього були заощадження, за рахунок яких він приймав та приймає участь у витратах сімейного бюджету. З часу виписки з лікарні відповідач постійно мешкає за адресою реєстрації, де окрім нього проживають його син та позивач. Наразі відповідач з позивачем разом ведуть господарство. Відповідач не тільки купує продукти харчування та повсякденного вжитку, але й готує їжу на всю родину, бо має на це час. Враховуючи відсутність порозуміння між відповідачем та позивачем, відповідач не заперечуватиме проти призначення аліментів у мінімальному розмірі, які передбачені чинним законодавством, але просить зауважити, що в зв'язку з важким станом здоров'я відповідач не має можливості працевлаштуватись і йому постійно потрібно лікування та процедури. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила суду, що шлюб з відповідачем наразі не розірваний, вони проживають за однією адресою, але відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Син не має рухомого або нерухомого майна, та доходів, які б забезпечували його потреби, на обліку за станом здоров'я не перебуває. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Пояснив, що інших дітей та повнолітніх непрацездатних осіб на утриманні не має, є інвалідом 2 групи . Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовільнити частково, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Дитина проживає з позивачем та відповідачем, та не має доходів, які забезпечують його потреби, стан здоров'я дитини задовільний. Відповідач є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2912 грн на місяць, інших неповнолітніх дітей не має, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1000,00 грн. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, та часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1000 грн., що є співмірним з 1/3 частиною доходів відповідача, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи, що на підставі положень п.п.3, 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» обидві сторони звільнені від сплати судового збору, судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, компенсуються за рахунок держави, згідно ч.6 ст.141 КПК України.

Outcome: approved