Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав в позовній заяві зазначила, що 23 лютого 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 09.01.2013 року, відповідно до рішення суду. 31.08.2017 року з відповідача на користь позивача стягнути аліменти на утримання сина. Починаючи з 2015 року відповідач проживає окремо та з того часу син знаходиться на повному утриманні позивача. Батько дитини раніше телефонував синові, а після крадіжки, яку відповідач вчинив вдома у позивача, він взагалі перестав будь-які спілкування із сином. Відповідач не приділяє синові уваги, не піклується про його освіту, взагалі не цікавиться його фізичним та моральним станом, зокрема, чи забезпечена дитина усім необхідним для її нормального росту та розвитку. Тому позивачка, на підставі ст. 164 СК України, приймаючи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітнього сина, права і інтереси, якого повинні бути захищені у встановленому зако\-ном порядку, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач повідомлена про розгляд справи належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи повідомлена про розгляд справи належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, надала суду висновок Запорізької міської ради по Дніпровському району№05/01-27/0550 від 02.07.2018 року, про визнання доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] Відповідач повідомлений про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, третьої особи суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 23 лютого 2008 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 30.11.2012 року, актовий запис за № 52. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 16.09.2008 року, актовий запис № 936. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2013 року у справі № 334/8074/13-ц, розірвано шлюб між позивачем на відповідачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2017 року по справі № 334/4687/17, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 19.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження № 1-кп/З34/226/17 відносно обвинуваченого [PERSON] за ч. 1 ст. 185 КК України, в якому [PERSON], є потерпілою. Батько про сина не піклується, його життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, засобами зв'язку не зв'язується, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітнім сином не звертався. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків та характеризує [PERSON] з негативної сторони, як особу яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з висновком Запорізької міської ради по Дніпровському району №05/01-0550 від 02.07.2018 року, визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Батько малолітнього [PERSON] відповідач - [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає необхідного матеріального забезпечення для дитини, що негативно впливає на її розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved