Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] [PERSON] Маджида про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 04 травня 2012 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалось з причин відсутності взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені. Вона вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити її інтересам. Позивач у попередньому судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених у ньому. Відповідач позовні вимоги визнав, проти надання строку на примирення заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Сторонам відомі наслідки визнання позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України суд в праві за наявності для того законних підстав ухвалити рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 04 травня 2012 року у центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 702, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони маються спільну дитину [PERSON] [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про її народження. При цьому, судом також встановлено, що під час шлюбу між сторонами постійно виникали розмовності та сварки, з причин відсутності взаєморозуміння, у звязку з чим вони припинили подружні відносини. Сторони не досягли примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення. Відповідач також строку на примирення не просить. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через постійні розмовності та сварки, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини, сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між ними носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача, наявність постійних сварок та непорозумінь з відповідачем вона розцінює як обставини, що мають істотне значення при вирішенні питання про доцільність існування шлюбу. Позивач та відповідач бажання для примирення та збереження сімї не проявили, відповідач при цьому категорично наполягала на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється її дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved