Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та свої уточнені вимоги мотивує тим, що починаючи з 1978 р. він працював у ПАТ «Сумське НВО» на посаді провідного інженера конструктора спеціального конструкторського бюро. 23.01.2017 р. за наказом №617/вк від 23.01.2017 р. він звільнився з ПАТ «Сумське НВО» за ч.3 ст.38 КЗпП України. При цьому йому не було виплачено заробітну плату за вересень грудень 2016 р. та січень 2017 р., а також суми компенсації втрати частини заробітної плати у звязку затримкою термінів її виплати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги у звязку з порушенням умов колективного договору у розмірі тримісячного середнього заробітку. Таким чином, 23.01.2017 р. підприємство з ним не розрахувалось, письмово про належні йому суми до виплати його не повідомило. Внаслідок чого, у відповідача перед ним утворилась заборгованість з виплати заробітної плати, яку виплатити йому відмовилися. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути нараховану та невиплачену заробітну плату за вересень грудень 2016 р., січень 2017 р. у сумі 32756 грн.; нараховану та невиплачену компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у період з червня 2016 р. по січень 2017 р. та суму вихідної допомоги у звязку з порушенням умов колективного договору у розмірі тримісячного заробітку. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та 23.01.2017 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, згідно ч.3 ст.38 КЗпП України ( а.с.8-11) Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 р. про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 р. на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа (а.с.63). Відповідно до довідки №16-07/325 від 22.05.2017 р., виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання»,- заборгованість по заробітній платі на день звільнення позивачеві складає 32756 грн. 81 коп. (а.с.65). Що стосується вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає. Так, за період роботи позивачеві нараховувалася заробітна плата, але як встановлено факт несвоєчасної виплати заробітної плати не заперечує сам відповідач, який в письмових поясненнях вказав про наявність несвоєчасної виплати заробітної плати працівникам ПАТ «Сумське НВО». З розрахункових листів (а.с.42) про нарахування та виплату заробітної плати позивачеві вбачається, що компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати нараховувалася. З 1 січня 2000 р. набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків її виплати» із метою реалізації цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати. Згідно з указаним Порядком у разі затримки виплати компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи з 1 січня 2001 року, з 1 січня 2001 року підлягають компенсації на підставі Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та Порядку від 21 лютого 2001 року № 159. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 р. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про порушення трудового законодавства з боку позивача щодо невиплати заробітної плати, але позивач та його представник не надали суду доказів не нарахування з боку відповідача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, а твердження позивача, про те, що йому підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків її виплати у період з червня 2016 р. по січень 2017 р., спростовується розрахунковими листами, з яких у рядку 167 (шифр виду оплати компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням її виплати) постійно нараховувалася компенсація. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 32756 грн. 81 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 640 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial