Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 20.03.2012 року він надав відповідачу позику в розмірі 800000 грн, про що було складено відповідну розписку. Відповідач зобов'язався повернути позику через 10 робочих днів, а саме 30.03.2012 року. Проте у зазначений в розписці строк відповідач гроші не повернув, на зв'язок з ним не виходить. Просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договором позики в розмірі 800000 грн, інфляційні збитки в розмірі 630400 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 92646 грн 57 коп - всього 1523046 грн 57 коп. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги і просять їх задовільнити. Відповідач з позовом не згідний і пояснив, що позивач фактично позичив грошові кошти в сумі 800000 грн [PERSON], відносно якої на даний час порушено кримінальну справу і ведеться досудове слідство, та щоб мати гарантію повернення коштів, взяв розписку з нього, оскільки це він познайомив позивача з [PERSON] Розписку він написав в червні 2012 року після того, як [PERSON] зникла, так як відчував відповідальність за її вчинок. В подальшому стосунки з позивачем погіршились. Він був підлеглим позивача по роботі, і останній почав його «гнобити», зловживаючи службовим становищем: позбавляв премій, КТУ, ганьбив перед колегами. Будучи в стані нервового зриву, він на початку квітня 2013 року передав позивачу грошові кошти в сумі 800000 грн за рахунок повернутих йому коштів, які були вкладені ним в будівництво квартири на Брест-Литовському проспекті. При цьому ніякої розписки від позивача він не брав, так як був емоційно збуджений, коли передавав гроші. Після того, як позивач пред`явив до нього позов, він звернувся до правоохоронних органів із заявою про шахрайські дії з боку позивача, так як останній на підставі розписки намагається ще раз отримати від нього кошти, які він повернув. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши представників позивача, відповідача, свідків, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до розписки від 20.03.2012 року відповідач отримав у позивача грошові кошти в сумі 800000 грн, які зобов'язався повернути в строк до 30.03.2012 року. Свідок [PERSON] показав, що влітку 2012 року він передав відповідачу 370000 грн на придбання іноземної валюти. Та у останнього сталися якісь проблеми з людьми, які займались цими питаннями, в зв'язку з чим навесні 2013 року відповідач повернув йому лише частину коштів в сумі 6000 доларів США, що на той момент становило близько 48000 грн. З поверненням останньої суми відповідач просив зачекати. Повернення коштів відбулося в його автомобілі біля приміщення банку, в якому працював відповідач, з його ж (відповідача) ініціативи. Коли відповідач передав йому гроші, задзвонив його телефон, і він комусь відповів, що виходить. Відповідач повернувся до приміщення банку, де на сходах стояв високий чоловік обличчям до нього. Відповідач передав чоловіку пакет чорного кольору з грошима. Йому відповідач пояснив, що зустрічався з [PERSON] Яку суму грошей передав відповідач позивачу, йому невідомо. З ним відповідач остаточно розрахувався через рік. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] показав, що 20.03.2012 року він надав в борг відповідачу 800000 грн строком на 10 днів, про що було складено розписку. З [PERSON] він особисто не був знайомий, але про неї розповідав відповідач, коли брав у борг гроші, пояснюючи, що ці гроші будуть передані [PERSON] для якихось фінансових оборудок. Вони з відповідачем разом працювали в компанії «Київміськбуд»: він- заступником директора департаменту продажу нерухомості, відповідач - менеджером з продажу нерухомості. І хоч він був безпосереднім керівником відповідача, ніякого тиску на нього ніколи не справляв, писати розписку його не примушував. Після того, як відповідач не повернув борг та перестав йти на контакт, їх стосунки з ним перестали бути дружніми. Позов він не пред'являв раніше, так як до останнього чекав, що відповідач таки поверне отримані від нього кошти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 20.03.2012 року відповідач отримав в борг у позивача грошову суму в розмірі 800000 грн, яку зобов'язався повернути через 10 робочих днів, а саме до 30.03.2012 року, про що було складено розписку. У встановлений строк відповідач борг не повернув, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне на підставі ст.526 ЦК України стягнути з нього на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 800000 грн. На підставі ст.625 ЦК України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми. Згідно даних Державної служби статистики України індекс інфляції становив: за квітень 2012 року - 100%, за травень 2012 року - 99,7% , за червень 2012 року - 99,7%, за липень 2012 року - 99,8%, за серпень 2012 року - 99,7%, за вересень 2012 року - 100,1 %, за жовтень 2012 року - 100%, за листопад 2012 року - 99,9%, за грудень 2012 року - 100,2%; за 2013 рік - 100,5%; за 2014 рік -124,9 %, за 2015 рік - 143,3%. Таким чином, за період 30.03.2012 року по 08.02.2016 року індекс інфляції становить 100% х 99,7% х 99,7% х 99,8% х 99,7% х 100,1% х 100% х 99,9% х 100,2% х 100,5% х 124,9% х 143,3% = 178,8%. Відповідно, сума інфляційних втрат позивача за вказаний період становить 630400 грн (800000 грн х 78,8%). Три проценти річних за період прострочення з 30.03.2012 року по 08.02.2016 року, що становить 1409 днів, складають суму 92646 грн 57 коп (800000 грн х 3% х 1409 днів : 365 днів). Заперечення відповідача щодо повернення боргу суд до уваги не бере, так як вони не підтверджені допустимими доказами, як того вимагає ст.59 ЦПК України. Покази свідка [PERSON] в частині повернення боргу суд оцінює критично, так як він бачив чоловіка високого зросту, якому відповідач передавав гроші, однак стверджувати, що цей чоловік - позивач - він не міг, а лише зі слів відповідача дізнався, що то був [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 3654 грн. Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved