overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстрований колишній власник квартири, відповідач по справі [PERSON], хоча фактично за вказаною адресою він не проживає з моменту продажу квартири. Вказала, що відповідач завдає шкоди інтересам її сім`ї, в зв`язку з реєстрацією відповідача вона\~ несе\~\~додаткові\~ витрати\~ по\~ утриманню\~ квартири, не може оформити субсидію. Просила постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні вказаною квартирою відповідачем та зобовязати ВК Коростенської міської ради зняти його з реєстраційного обліку. Сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач визнав, представник виконавчого комітету Коростенської міської ради заперечень проти позову не подав, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №9, що розташована по вул.Шевченка, 40 в м.Коростені Житомирської області, що стверджується договором купівлі-продажу від 30.11.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] (а.с.7,8). За даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], хоча фактично він за цією адресою не проживає, особистих речей в квартирі немає. Ці обставини визнані відповідачем і ніким не оспорюються. Відповідно до вимог ст.ст.317,319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи\~ обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь яких порушень його права. Згідно положень п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, визнані відповідачем та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідачів та просить суд стягнути з відповідачів на її користь матеріальну шкоду у розмірі 16911,60 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., спричинених залиттям її квартири. У підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право власності є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та в якій та проживає [PERSON] . 13 липня 2017 року квартиру позивача було затоплено, у зв'язку з чим, комісією у складі представників КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради, було складено відповідний акт про залиття квартири. В свою чергу, до квартири № 42 їх не допустили, про що було зазначено в складеному акті про залиття квартири від 13.07.2017. Під час обстеження 13 липня 2017 року, квартири позивача виявлено та зафіксовано в акті наступні пошкодження: кухня, стеля лівий правий кут - пляма діаметром 20 см., стіна - пляма діаметром 20 см'., передпокій, стеля - 4 плями діаметром 20 см.,15 см., 40 см., 30 см., стіна передпокою - пляма діаметром 1,4 м.кв.. З приводу затоплення квартири та пошкодження майна, позивач зверталася до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, на що в подальшому отримала висновок від 10.08.2017 про закінчення перевірки матеріалу, в якому зазначено, що при виході працівників поліції АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою [ADDRESS] двері квартири відчинила невідома жінка, яка назвалася гр. [PERSON], яка,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначаючи, що відповідач є її батьком, який на даний час однією сімєю з матірю не проживає. Вона, позивач, проживає разом з матірю та знаходиться повністю на її утриманні. Вона є студенткою четвертого курсу юридичного факультету денної форми навчання Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права ім.. [PERSON] Дніпропетровської облспоживспілки за напрямком підготовки «Правознавство». Після досягнення нею повноліття питання щодо її утримання з її батьком, відповідачем, не вирішено, не зважаючи на те, що вона продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує допомоги відповідача. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 17). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], є батьком [PERSON], який проживає окремо від останньої (а.с. 8). Судом встановлено, що позивач навчається на четвертому курсі юридичного факультету денної форми навчання Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права ім.. [PERSON] Дніпропетровської облспоживспілки за напрямком підготовки «Правознавство». (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Приймаючи до уваги, що відповідач працює, отримує стабільний дохід, не є інвалідом, інших аліментних зобовязань не має, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на час навчання у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення нею 23-х років, тобто до 25.02.2021 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначаючи, що відповідач є її батьком, який на даний час однією сімєю з матірю не проживає, між ними триває судовий процес щодо розірвання шлюбу. Вона, позивач, проживає разом з матірю та знаходиться повністю на її утриманні. Вона є студенткою другого курсу економічного факультету денної форми навчання Університету митної справи та фінансів за напрямком підготовки «Управління персоналом та економіка праці», навчається на кошти державного бюджету. Після досягнення нею повноліття питання щодо її утримання з її батьком, відповідачем, не вирішено, не зважаючи на те, що вона продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує допомоги відповідача. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 16). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], є батьком [PERSON], який проживає окремо із сімєю від останньої. (а.с. 3). Судом встановлено, що позивач навчається на другому курсі економічного факультету Університету митної справи та фінансів за напрямком підготовки «Управління персоналом та економіка праці» на денній формі навчання (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Приймаючи до уваги, що відповідач працює, не є інвалідом, інших аліментних зобовязань не має, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на час навчання у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення нею 23-х років, тобто до 22.11.2020 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначаючи, що з відповідачем вони з 25.07.1998 року по 01.03.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі 26.01.1999 року в них народився син, [PERSON]. Їх син є студентом другого курсу денної форми навчання в ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж», навчається на бюджетній основі. До виповнення повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку. На даний час відповідач не сплачує аліменти, хоча працює і отримує пенсію. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ним навчання. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина на час навчання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу). Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини. Також останній зазначив, що він працює, є пенсіонером і отримує пенсію, у нього на утриманні також знаходиться його мати пенсіонерка. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] (а.с. 7,8). На даний час син сторін є повнолітнім та навчається на другому курсі денної форми навчання в ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» на бюджетній основі (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працює, отримує пенсію, у нього на утриманні знаходиться мати, яка є пенсіонеркою, інших аліментних зобовязань відповідач не має, та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини на час навчання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до закінчення навчання дитини, тобто до 30.06.2019 року Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначивши, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 288,30 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Вказала, що вона не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу в розмірі 2000 грн. щомісяця, вказаних коштів недостатньо для забезпечення дітей та її самої. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просить розмір аліментів змінити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн., на кожну дитину, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення\~\~дітьми\~\~повноліття. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв, клопотань не подано. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2012 року у справі №2-1629/12 було вирішено стягувати аліменти на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 288,30 грн. щомісяця на кожну дитину, і до повноліття дитини. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 273 ч.4 ЦПК України\~передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу в розмірі, передбаченому законодавством на утримання неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги позивача в частині зміни розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час закон не передбачає можливості визначення мінімального розміру аліментів, які стягуються на неповнолітню дитину при визначенні розміру аліментів у твердій сумі. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначивши, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.11.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що вказаної суми недостатньо на утримання дитини, дочку необхідно забезпечувати повноцінним харчуванням, одягом, додатковими підручними засобами на навчання, просить їх розмір змінити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення\~\~дитиною\~\~повноліття. Сторони до суду не зявились, позивач клопотала про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, відповідач причин неявки не повідомив, заперечень проти позову та заяв суду не подавав, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). На підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.11.2010 року відповідач сплачує на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 05.08.2010 року і до повноліття дитини (а.с.6). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 223 ч.4 ЦПК України\~передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу в розмірі, передбаченому законодавством на утримання неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначивши, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 02.04.2012 року постановлено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожитокового імнімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2012 року і до повноліття дітей. В даний час, їх донька, [PERSON], [INFO] досягла повноліття і продовжує навчання в Житомирському агроекологічному університеті на факультеті лісового господарства, не працює, тому потребує матеріальної допомоги пов`язаної з навчанням, проживанням, купівлею підручників. Дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просить рішенням суду стягувати з відповідача аліменти на її користь на утриманя доньки, [PERSON], [INFO], на період її навчання в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), до 30.06.2018 року. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 02.04.2012 року постановлено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожитокового імнімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2012 року і до повноліття дітей (а.с.8). В даний час, їх донька, [PERSON], [INFO] досягла повноліття і продовжує навчання в Житомирському агроекологічному університеті, період навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, навчається за рахунок коштів фізичних осіб, що стверджується довідкою з навчального закладу (а.с.9). Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона фактично перебуває на утриманні своєї матері. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно до положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців) не подав. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, тому позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Судові витрати суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначивши, що з 10.08.2002 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач визнав. За таких обставин, справу розглянуто у відсутність сторін без фіксації технічними засобами, на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.08.2002 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №281. Мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved