Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав відповідача відносно їх малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Свій позов обґрунтовує тим, що відповідач ігнорує батьківський обов'язок щодо виховання дочки, не цікавиться її життям, здоров'єм та розвитком, добровільно не надає матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Пояснила, що з часу, коли дитині від дня народження виповнилось два місяці, відповідач жодного разу не відвідував дитину, виражає байдуже ставлення до неї, ігнорує свій обов'язок відповідальності перед дитиною, добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає, самоусунувся від її виховання. Відповідач обставини на які посилається позивач не спростував, позов визнав і проти його задоволення не заперечував. Підтвердив, що не проявляв до дитини належного батьківського піклування та не має наміру відновлювати стосунки з дитиною. Згідно із положенням ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення сторін, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, підтриманий його представником у судовому засіданні, а також висновок представника прокуратури, виражений після повного та всебічного дослідження обставин справи та заявлених в ній доказів, визначившись із правовою нормою, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини згідно із статтею 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. При цьому позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування суд вирішує після з'ясування ставлення батьків до дитини. Обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у статті 150 Сімейного кодексу України. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. Як встановлено з пояснень сторін, починаючи з двох місяців від дня народження дитини малолітня проживає із позивачем, відповідач її життям не цікавиться. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання вказаної родини (а.с.24) дитині створені належні умови для її розвитку, відведено окремий куточок для дозвілля і відпочинку. З досліджених характеристик на позивача (а.с.10,12) вбачається, що за місцем проживання і роботи позивач характеризується як відповідальна жінка з активною громадською позицією. Відповідач ніде не працює, проживає разом із своєю матір'ю, намагався працевлаштуватись, але довго не затримувався за жодним місцем роботи (служби). Відповідач не проявляє до дитини батьківської любові та турботи, не спілкується з дитиною, не цікавиться її бажанням та потребами, і, як наслідок, не має тісного психологічного зв'язку з дочкою. У судовому засіданні не встановлено існування між позивачем та відповідачем неприязних відносин, які б перешкоджали спілкуванню батька із дочкою за місцем проживання останньої. Сам відповідач у судовому засіданні вказані обставини не спростовує. Натомість обставини справи свідчать про свідоме небажання відповідача займатися вихованням дитини, нести обов'язок відповідальності за дитину, її фізичний і моральний розвиток, соціальне буття. Згідно ч.4 ст. 19 Сімейного кодексу України під час розгляду справи судом щодо спорів про позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Представник органу опіки та піклування Городнянської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримав висновок (а.с.23) про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він дійсно не цікавиться дочкою, її життям та здоров'ям, не забезпечує мінімальних потреб дитини, а тому позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про прокуратуру» у справі взяв участь представник прокуратури. Сприяючи виконанню вимог закону про постановлення обґрунтованого рішення у справі, представник прокуратури вказала, що обставини, які стали підставою для звернення позивача до суду з позовом, знайшли підтвердження в ході судового розгляду і що сам відповідач не довів наміру змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини, не довів свого батьківського піклування. З огляду на досліджені докази в їх сукупності під час судового розгляду доведено, що відповідач в порушення вимог ст.ст.150,155,180 Сімейного кодексу України ухиляється від виконання обов'язків батька по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини, таких як: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною освіти, що відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою позбавлення його батьківських прав та відповідає інтересам дитини. Судові витрати у виді сплаченого судового збору належним чином підтверджені позивачем (а.с.1), а тому відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved