Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом і вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в шлюбі. 27 червня 2014 року цей шлюб рішенням Жмеринського міськрайонного суду було розірвано. З вересня 2014 року позивач проживає однією сім'єю з [PERSON]. [INFO] року у позивача народився син [PERSON]. Батьком у свідоцтві про народження останнього записаний відповідач [PERSON], оскільки з часу розірвання шлюбу до часу народження сина не пройшло десять місяців. Позивач зазначає, що біологічним батьком дитини є [PERSON], а тому, подавши уточнену позовну заяву, просила виключити з актового запису № 374 від 22 вересня 2015 року відомості про [PERSON] як батька дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач пояснила, що з відповідачем [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1999 року. Від шлюбу з ним позивач народила чотирьох дітей. Інтимні відносини з [PERSON] позивач припинила з січня 2012 року. Однак шлюб розірвали лише в червні 2014 року. В 2014 році позивач познайомилася з [PERSON], від стосунків з яким народився син [PERSON], [INFO]. Тому позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що шлюбні стосунки з позивачем були припинені з дати винесення рішення про розірвання шлюбу. Після цього він з позивачем проживав разом в одній квартирі. Інтимні стосунки сторони не підтримували після розірвання шлюбу. На даний час позивач проживає з [PERSON]. Визнав, що не є біологічним батьком дитини [PERSON], який його колишня дружина народила від [PERSON]. Однак позов не визнав, щоб син не набув статусу позашлюбної дитини. Третя особа [PERSON] пояснив, що з позивачем по справі проживає разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2014 року, але інтимні стосунки у них були і до цього. Враховуючи, що з часу розірвання шлюбу між сторонами до часу народження [PERSON] не пройшло десять місяців, батьком записали відповідача. Хоча біологічним батьком дитини насправді є він - [PERSON]. Просив задовольнити позовні вимоги. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. З позовом про розірвання шлюбу позивач звернулась до суду 15 квітня 2014 року. Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 27 червня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9-10). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року, батьком записаний відповідач - [PERSON] (а.с.8). Згідно з заявою [PERSON] від 22 лютого 2016 року, останній в нотаріальному порядку заявив, що визнає себе батьком [PERSON] (а.с.33). Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч.2 та ч. 3 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ч.1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з ч.2 та ч.3 ст. 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно зі ст.10 та ст.60 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги невизнання відповідачем позову, оскільки у судовому засіданні він визнав, що не є біологічним батьком дитини. Натомість, враховуючи визнання батьківства [PERSON] та досліджені в судовому засіданні докази і пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, судові витрати позивача по сплаті судового збору, що підтверджені відповідною квитанцією (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved