Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просить: визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Дворжака, 21. Стягнути з відповідачів судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником будинку розташованого за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Дворжака, 21. Право власності на будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 222 зареєстрованим у реєстрі за № 1-11539 в 1982 році та свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 02.08.1990 року виданого на підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради № 71 від 30.03.1990р року. Згідно будинкової книги у вказаному будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Дворжака, 21 крім членів сімї позивача зареєстровані родичі дружини [PERSON] та [PERSON], проте не проживають за місцем реєстрації, що підтверджується актом ТзОВ «Управління житлом» від 17.10.2018 року № 3738, та підтвердженням сусідів у ньому а також довідкою не проживання осіб за місцем реєстрації понад півроку від 17.10.2018 року № 3739. Позивач чи його представник в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було належним чином повідомлено. Проте представником позивача подано до суду заяву, згідно якої вона не заперечує проти розгляду справи у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. У звязку з неявкою усіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з повторною неявкою відповідачів у судові засідання 01.04.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справ відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, судом встановлено наступні обставини справи. З матеріалів справи вбачається, що право власності на будинок в м. Ужгород вул. Дворжака, 21, належить [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 02.08.21990 року виданого на підставі рішенням виконкому Ужгородської міської ради за № 71 від 30.03.1990 року. Згідно вказаного свідоцтва позивач належить будинок за адресою м. Ужгород, вул. Емануіла Клима № 21. В подальшому, згідно рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів № 75 від 27.05.1992 року було здійснено перейменування вул. [PERSON] на вулицю А. Дворжака. Згідно акту ТзОВ «Управління житлом» від 17.10.2018 року сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON], які мешкають в будинках на вулиці Дворжака, підтвердили, що в будинку № 21 не проживають з квітня місяця 2018 року [PERSON] та [PERSON] Відповідно ж до довідки ТзОВ «Управління житлом» [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], та разом з ним зареєстровані його дружина [PERSON], теща [PERSON], донька - [PERSON] Сестра дружини [PERSON] та брат дружини [PERSON], хоча і зареєстровані за вказаною адресою, проте не проживають там з квітня 2018 року. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). За положеннями ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Верховний суд України у зазначеній постанові розяснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України\~витрати із сплати судового збору в сумі 1 409,60 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача. В судовому засіданні 01.04.2019 року складання повного тексту рішення відкладено до 03.04.2019 року, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та до справи приєднано судове рішення, що містить вступну та резолютивну частини. На підставі наведеного та

Outcome: approved