Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратили право користування житлом за адресою: вул. Чехова, будинок № 78а в м. Новоград-Волинський, Житомирської області. Обґрунтувала позов тим, що 14.01.1982 року [PERSON] зареєстрував шлюб із сестрою позивача та постійно проживав і був зареєстрований у будинку за адресою: вул. Чехова, будинок № 78а в м. Новоград-Волинський, Житомирської області. Відповідно до договору дарування від 03.12.2005 року позивачу належить 38/100 частини вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, інша частина належить на праві власності її сестрі [PERSON] Але, [PERSON]В, залишився на реєстраційному обліку саме у частині вказаного будинку, що належить позивачу. В червні 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та відповідач залишив будинок, однак не знявся з реєстраційного обліку. Зазначила, що оскільки відповідач не проживає в її будинку більше одного року, не приймають участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги, він вважається таким, що втратив право користування цим житлом. Оскільки в добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку, вона звернулася за захистом своїх прав із позовом до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав. Третя особа [PERSON] також не зявилась у судове засідання подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Доповівши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що позивач на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 03.12.2005 року є власником 38/100 частини житлового будинку № 78а, який знаходиться по вул. Чехова в м. Новоград-Волинський, Житомирської області. Крім позивача в її будинку зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO], а також відповідач у справі [PERSON], [INFO]. Ця обставина підтверджується даними будинкової книги та довідкою, виданої КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» № 1855 від 03.06.2015 року. Відповідач хоча й є зареєстрований в будинку, що належить на праві власності позивачу та [PERSON], однак фактично не проживає там на протязі останніх чотирьох років, виїхав на постійне місце проживання в інше місце, його особистих речей в будинку позивача не виявлено. Ці факти підтверджуються поясненнями позивача, показами свідка [PERSON], допитаного в судовому засіданні, актами обстеження житлового приміщення. Крім того, факт проживання відповідача за іншою адресою (м. Новоград-Волинський, вул. Фруктова, 20) підтверджується його особистим підписами у поштовій картці про отримання судової повістки. Будь-яких доказів стосовно поважності причин своєї відсутності у спірному будинку у вказаний строк відповідачем суду надано не було, як і доказів щодо існування між позивачем та відповідачем домовленостей, які б врегульовували спірне питання в інший спосіб, ніж передбачений законом, а тому суд вважає доведеним той факт, що відповідач був відсутні в зареєстрованому місці свого проживання вул. Чехова, 78а, м. Новоград-Волинський, Житомирська область, на протязі 4 останніх років без поважних причин. Частиною 2 статті 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши вказані факти та обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявленого позову, оскільки відповідачами не було надано суду доказів або будь-якої інформації з приводу наявності в останніх поважних причин відсутності в житлі позивача понад один рік. Натомість, позивачем було надано суду достатні та належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що відповідач згідно умов ст. 405 ЦК України втратив право на користування спірним житлом. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved