Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для даної вікової категорії на утримання їх спільного сина до закінчення сином навчання, свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є батьком їх спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 11 вересня 2007 року, зміненим в подальшому рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2012 року, відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти до виповнення сином повноліття. [INFO] дитині виповнилось 18 років у зв`язку з чим стягнення за виконавчим листом припинилось. Станом на сьогоднішній день дитина навчається на третьому курсі денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Одеського автомобільного-дорожнього фахового коледжу Державного університету «Одеська політехніка»». Термін закінчення учбового закладу - 30 червня 2022 року. У зв`язку з продовженням навчання значно збільшилися витрати по утриманню дитини, оскільки він щоденно їздить на навчання до м. Одеси, з чим пов`язані значні матеріальні затрати, а також кошти придбання учбового матеріалу, спеціального одягу, продуктів харчування тощо. Відповідач матеріального допомоги на навчання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки він постійно працює та має стабільний дохід, тому позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволені позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 22.04.2008 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 18 (а.с. 9). 08 серпня 2008 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище [PERSON] на прізвище - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 40 (а.с. 10). Сторони по справі мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 62 (а.с. 5). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2012 року, було збільшено розмір аліментів, які стягувались з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина з 200 грн. на 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця до його повноліття до [INFO] , починаючи з дня подачі заяви з 07 лютого 2012 року (а.с. 6), на підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист (а.с. 7). На дату звернення до суду із зазначеним позовом [PERSON] досяг повноліття. Відповідно до довідки виданої Відокремленим структурним підрозділом «Одеського автомобільного-дорожнього фахового коледжу Державного університету «Одеська політехніка»» № 13-с від 19.01.2021 року вбачається, що [PERSON] на час видання довідки навчається на 3 курсі Відокремленого структурного підрозділу «Одеського автомобільного-дорожнього фахового коледжу Державного університету «Одеська політехніка»», строк закінчення навчання 30 червня 2022 року (а.с. 8). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом дитини, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Таким чином, враховуючи, що дитина продовжує навчання на платній основі на денній формі навчання, самостійно отримувати дохід на своє забезпечення вона не має можливості, утримує дитину мати, що в цілому дає підстави вважати необхідним стягнення з відповідача аліментів до закінчення цього навчання. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України - право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., що відповідає ставкам судового збору станом на подання позову.

Outcome: approved