Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки, а потім по 1/4 частини від доходів відповідача до повноліття сина, посилаючись на те, що відповідач на дітей добровільно не надає матеріальної допомоги, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 31.01.2018 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши 13.02.2018 року з адресно-довідкового підрозділу ДМС України в Харківській області відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, 14.02.2018 року ухвалою судді провадження по справі було відкрито та призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання на 13.03.2018 року. Будь-яких відзиву, пояснень чи заперечень проти даного позову відповідачем до суду надано не було. 13.03.2018 року позивачка і відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка також зазначила, що позов підтримує і просить задовольнити у повному обсязі. Крім того додала, що шлюб між нею і відповідачем згідно рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2018 року розірваний. Відповідач вказав у заяві, що позов визнає, аліменти на утримання дітей у визначеному в позовні заяві розмірі сплачувати згоден, інших утриманців не має та не працює. Враховуючи надані до суду сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. У ході розгляду справи судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 21.05.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8), який за рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2018 року був розірваний. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою, що підтверджується копіями двох свідоцтв про народження та довідкою з місця мешкання ( а.с. 9-11). Відносно особи відповідача по матеріалам справи судом було встановлено, що він зареєстрований в [INFO], відомостей про його працевлаштування немає. Інші утриманці відсутні. Крім того, відсутні відомості про незадовільний стан здоровя відповідача. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За таких обставинах порушуються права, свободи, та інтереси неповнолітньої дитини та позивача, у звязку з чим, на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, які передбачають, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] і [PERSON]. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що позивачкою наданими суду письмовими доказами було доведена необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей та ці обставини не були спростовані відповідачем, а також беручи до уваги встановлений діючим законодавством обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає даний позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі ст. ст. 133,141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судові витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Outcome: approved