Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який в подальшому був розірваний. Від шлюбу мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2013 року у справі № 755/20445/14-ц на її користь з відповідача були стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частини доходів відповідача з 01.08.2014 року і до повноліття дітей. Однак, відповідач не сплатив жодних грошових коштів на виконання рішення суду. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2018 року становить 42 983,29 грн. Відповідно до розрахунку пеня складає 13 113,43 грн. 24.01.2018 року вона направила лист відповідачу з метою досудового врегулювання спору, проте відповіді не отримала. У зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 13 113,43 грн. та у разі несплати аліментів більше трьох місяців нараховувати пеню автоматично. В судове засідання позивач не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, до суду не подавав, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Даний позов зареєстровано в суді 07.03.2018 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідач до суду не з'явився жодного разу. Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі по 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 01.08.2014 року і до повноліття дітей. Встановлено, що виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на утримання дітей перебуває на виконанні в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ВП № 54691929. З серпня 2014 року відповідачем не проводилися оплати в рахунок аліментів. Станом на 01.02.2018 року борг по сплаті аліментів становить 42 983,29 грн. Таким чином, в суді було встановлено, що за вказаний позивачем період аліменти на утримання дітей не сплачувалися, наявна заборгованість. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така-ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-94цс-15 від 1 липня 2015 року. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. По даній справі встановлено, що відповідачем не сплачувалися аліменти на утримання дітей, що дає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені. В частині позовних вимог щодо автоматичного нарахування пені в разі подальшої не сплати аліментів, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки автоматичне нарахування пені не передбачено законодавством, і як вимоги на майбутнє. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial