Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом, яким просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором, мотивуючи тим, що 29.05.2014 р. між ПАТ «ІдеяБанк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №Р25.024.76025. Згідно із кредитним договором відповідачка отримала кредит в розмірі 47535 грн., зі сплатою 3 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком. Банк свої зобовязання згідно кредитного договору повністю виконав, та надав Відповідачці кредитні кошти. Станом на 17.11.2016 р. відповідачка не повернула Банку отриманий кредит в встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 31\~297,5 грн. 17.11.2016 р. між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №17/11-1. 28.02.2017 р. ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір факторингу №28/03-2, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №Р25.024.76025 від 29.05.2014, за яким відповідачка являється боржником. Станом на 28.02.2017 р. загальна заборгованість за кредитним договором №Р25.024.76025 становила 31\~297,5 грн. Відповідачку письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «НФС» за за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. Проте Відповідачка свої зобовязання згідно кредитного договору не виконала, станом на дату відступлення права вимоги 28.02.2017 р. становила: заборгованість за тілом кредиту 27\~111,3 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 4186,2 грн., загальна заборгованість 31\~297, 5 грн.. Після відступлення права вимоги відповідачкою здійснено сплату на загальну суму 1000 грн.. Останній платіж здійснено 21.03.2017 р. Станом на 19.12.2017 р. заборгованість за кредитним договором становить: заборгованість за тілом кредиту 27\~111,3 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 3\~186,2 грн., загальна заборгованість 30\~297,5 грн.. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідачки 30\~297,5 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в сумі 1\~600 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитного договору Відповідач своїх зобовязання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору, що підтверджується: кредитним договором №Р25.024.76025 від 29.05.2014 року; договором-факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 р., договором факторингу №17/11-1 від 17.11.2016 р. та розрахунком заборгованості станом на 28.02.2017 р. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Таким чином згідно Договору факторингу із ПАТ «ІдеяБанк» №17/11-1 від 17.11.2016 р. ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» набув право грошової вимоги за кредитним договором за кредитним договором. Згідно договору факторингу із ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» №28/02-1 від 28.02.2017 р. ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» набув право грошової вимоги за кредитним договором №Р25.024.76025 від 29.05.2014 року, про що відповідачку було належним чином повідомлено. Отже, оскільки [PERSON] на даний момент заборгованість за кредитним договором №Р25.024.76025 від 29.05.2014 року у добровільному порядку не сплатила, суд вважає, що із неї слід стягнути на користь ТОВ «Нью Файнс Сервіс» заборгованість у розмірі 30\~297,5 грн. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 1600 грн. На підставі викладеного та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610-612, 1046-1050, 1077-1078, 1054 ЦК України,

Outcome: approved