Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дочки: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дочкою повноліття, а саме: до [INFO] року. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2007 року до 21.10.2013 року. Шлюб розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року, яке набрало чинності 21.10.2013 року. Сторони мають спільну дочку, [PERSON], [INFO], батьком якої у Свідоцтві про народження вказано відповідача. Дитина проживає разом із матір'ю, яка здійснює догляд за нею та на теперішній час не працює. Позивач одна не в змозі створити для дочки усі необхідні умови для її розвитку. У добровільному порядку відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач змушена звернутись з вказаним позовом до суду. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала відповідну заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень стосовно позову та заяви про розгляду справи за його відсутності не надавав. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дочку, [PERSON], [INFO], батьком якої у Свідоцтві про народження вказано відповідача, відповідно до Свідоцтва про народження від 19.05.2009 року, актовий запис № 454. Судом встановлено, що вже тривалий час сторони зовсім не підтримують ніяких взаємин. Дитина мешкає разом з позивачем. Позивачу самостійно утримувати дочку важко, вона не може створити усі необхідні умови для її розвитку. У добровільному порядку відповідач ніякої допомоги не надає, ухиляється від покладеного на нього обов'язку - утримувати дитину. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка. Ч. 2 ст. 182 СК України, говорить, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 181 СК України, визначені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст. 180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. За таких обставин суд доходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: approved