Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачкою вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2007 року по 06.06.2017 року. На час шлюбу відповідачка була зареєстрована у квартирі № 18 в будинку № 11 на вул. Миколайчука в м. Івано-Франківську. Власниками квартири згідно свідоцтва про право власності на житло\~ від 24.01.1995 року та договору дарування від 10.11.2000 року є позивач (2/3 частки) та [PERSON] (1/3 частки). Відповідачка у квартиріне проживає, постійно проживає за кордоном в Італії, членом сімї власника не є, а отже втратила право на користування житлом. Відповідачка добровільно з місця реєстрації знятись не бажає. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Третя особа у своїх пояснення підтвердила викладене в позовній заяві, просила позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представниквідповідача в підготовчому судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, думку представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2007 року по 21.07.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення Івано-Франківського міського суду від 06.06.2017 року (а.с.5, 6-8). Як вбачається із копії будинкової книги (а.с.11-16) та відомостей про реєстрацію відповідачки наданих на запит суду, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 23.04.2010 року по теперішній час. Власниками квартири № 18 в будинку № 11 на вул. Миколайчука в м. Івано-Франківську є позивач [PERSON] та третя особа [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 24.01.1995 року та копією договору дарування квартири від 10.11.2000 року (а.с.9, 10). Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачки перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачка не проживає в [INFO], не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратив право на користування житловим приміщенням. Крім того, з моменту розірвання шлюбу між сторонами, вони перестали бути членами однієї сімї. Представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі, підтвердив, що відповідачка перебуває за кордоном. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України,\~ обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд немає сумніву щодо достовірності обставин та добровільності визнання позову представником відповідача. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved