Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований 24 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 538, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися починаючи з 2010 року, їх малолітній син постійно проживає з нею, а відповідач проживає окремо. [PERSON] самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати, виховувати малолітнього сина та виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом, які необхідні для належного утримання їх дитини. З моменту припинення між ними фактичних шлюбних відносин [PERSON] ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини. На момент звернення до суду з даним позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання [PERSON] свого обовязку утримувати малолітню дитину. Починаючи з 1 листопада 2014 року [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з пропозицією про добровільну сплату ним аліментів, але він постійно відмовляється. На підставі викладеного позивач вважає, що на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], необхідно стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 7\~000 грн щомісячно, починаючи з 1 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, і обсяг яких, на її думку, є тим мінімально необхідним для утримання та виховання малолітньої дитини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2017 провадження по справі відкрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. У разі повторної неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив, відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Із матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2005 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 538, що підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01.08.2014 року. 27 липня 2007 року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 690517 від 21.08.2007, виданого 21 серпня 2007 року відділом реєстрації цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями\~ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial