Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано місце постійного проживання колишнього чоловіка позивачки - відповідач [PERSON], який з лютого 2014 року у цьому будинку не проживає, а переїхав до Російської Федерації, де постійно проживає по теперішній час, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймає. Тому позивач в своєму позові просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні 05.11.2015р. представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судовому засіданні 05.11.2015р. свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивачки, підтвердила факт спільного проживання позивачки та відповідача в будинку по [ADDRESS] до лютого 2014 року. В лютому 2014 року вона відповідача не бачила, але після того до вересня 2015 року з позивачкою не спілкувалась, в гості до неї не заходила. В судовому засіданні 02.02.2016р. позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких заперечень проти позовних вимог до суду не надіслав. Третя особа - Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі його представника у відповідності до діючого законодавства. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є знайомими позивачки, давно спілкуються між собою, останній час допомагають позивачці тому, що вона живе одна та є інвалідом. Підтвердили, що позивачка та відповідач проживали разом у будинку по [ADDRESS], знаходячись у зареєстрованому шлюбі, з 2002 року. В лютому 2014 року відповідач не повернувся до дому, про що свідкам повідомила позивачка. В результаті спільних розшуків виявилося, що він поїхав до Росії, де постійно проживає з того часу з іншою жінкою, має постійну роботу, повертатись до України не збирається. Про це повідомили телефоном особисто свідку [PERSON] її родичі, які також проживають в тій місцевості. Заслухавши пояснення позивача, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 05.03.2002р. з реєстраційним написом БТІ, позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок по [ADDRESS]. Згідно запису у будинковій книзі та довідки Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, за вказаною адресою зареєстровано місце постійного проживання відповідача [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями вказаних свідків, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку по [ADDRESS] на протязі строку, більшого, ніж один рік. Будь-яких доказів поважності його відсутності за вказаною адресою до суду надано не було. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved