Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цим позовом в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, актовий запис №2. Позов аргументувала тим, що після одруження разом з відповідачем проживали разом та виховували спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Наразі не можуть порозумітися по важливих питаннях, в зв'язку з чим подружнє життя припинили, шлюбних стосунків не підтримують. Між ними втрачено почуття любові, взаємної підтримки. Спільне життя та ведення господарства припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати. 05.10.2017 - ухвалою суду відкрито провадження в справі. 21.11.2017 позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. 21.11.2017 відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 2 ст.158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, актовий запис №2 (а.с.6). В шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивач та відповідач як одна сім'я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved