Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що не має права на користування житловим приміщенням та зобовязання знятись з реєстрації та в порядку статті 217 ЦПК України визначити порядок виконання рішення суду, який обґрунтований тим, що в серпні 2013 року відповідач звернувся до позивача з проханням тимчасово зареєструвати його в будинку [PERSON] З жовтня 2013 року відповідач змінив місце свого проживання, проте на усні прохання позивача про зняття з реєстрації в її будинку не реагував, а на даний час місце проживання/перебування/ [PERSON] позивачу не відоме. У звязку з наведеним, [PERSON] позбавленна наданого їй Законами України права на субсидію, не може повноцінно здійснювати свої права як володільця будинку, а тому, зважаючи на порушення її прав та інтересів вимушена звернутись о суду задля їх захисту. Позивач подала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі та не заперечує проти задоволення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення в пресі, а саме газеті «Вінниччина», видання від 27 червня 2014 року, в судове засідання за невідомих суду причин не зявився. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №19 по вул.. 40-річчя Перемоги в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, що стверджується договором купівлі-продажу від 09.06.1996 року. У вищевказаному будинку прописаний, проте як слідує з матеріалів справи не проживає [PERSON], свідченням чого слугує довідка за №б/н від 20.05.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст.. 41) та ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.. 383 ЦК та ст.. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. З наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, вбачається наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача таким, що е має права на користування житловим приміщенням. Також суд враховує, що відповідно ст.. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки, спірний будинок не є власністю відповідача та не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути знятий з реєстрації за цією адресою. Відповідно до вимог ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду /про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням/. Що стосується вимог позивача про зобовязання відповідача знятись з реєстрації за адресою спірного будинку, суд зазначає, що визнання відповідача таким, що не має права користування житловим приміщенням і є усуненням перешкод у користуванні власністю. В такому випадку не є потребою додаткового зобовязання відповідача знятись з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду про визнання [PERSON] таким, що не має права на користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні, а відтак відсутні визначені законом підстави для задоволення позову в цій частині. Окрім того, статтею 217 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні, з чого суд приходить до висновку про необхідність зобовязання Чернівецького районного сектору Управління ДМС України у Вінницькій області, в порядку ст.. 217 ЦПК зняти відповідача з реєстраційного обліку в житловому будинку №19 по вул.. 40-річчя Перемоги в с. Мазурівка. У відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved