Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом ліквідації дерев. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку разом із приналежними до нього господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, площею 0,1488 га, яка належить останній на підставі державного акту серії ВЛ № 012769. Разом з позивачкою за вказаною адресою проживають: дочка позивача - [PERSON], чоловік дочки - [PERSON] та внук - [PERSON] Цільовим призначенням зазначеної земельної ділянки є будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою, на якій знаходиться Романівська ЗОШ І-ІІІ ступеня. Згідно з державним актом на право постійного користування даною земельною ділянкою, землекористувачем є відділ освіти Луцької районної державної адміністрації. Всупереч вимогам земельного законодавства стосовно добросусідства, вимогам державних будівельних норм України ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», ДБН Б.2.4-1-94 «Планування і забудова сільських поселень» дерева (берези, осокір) на території Романівської ЗОШ ростуть на відстані меншій за мінімально встановлену від межі земельної ділянки [PERSON] таке розміщення дерев створює безпосередню небезпеку для господарських будівель, що знаходяться на земельній ділянці останньої. Крім того, згадані дерева створюють непомірне затінення та забруднення території земельної ділянки позивача, зокрема, опалим листям, чим перешкоджають використанню ділянки за цільовим призначенням. Враховуючи наведене, просить суд зобов'язати відділ освіти Луцької районної державної адміністрації усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зрізування дерев, які розташовані на території Романівської ЗОШ на відстані до 7 метрів від межі земельної ділянки [PERSON], стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. та сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти позовних вимог. В задоволенні позову просили відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила у зв'язку з його безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ч. 1 ст. 60 ЦПК передбачено кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 012769, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1488 га в селі Романів Луцького району Волинської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася до відповідних організацій для врегулювання даного спору в досудовому поряду. Також, в судовому засіданні встановлено, що спірні дерева розташовані на території Романівської ЗОШ, а не на межі та земельній ділянці [PERSON] Дані дерева були посаджені до того часу, з якого [PERSON] користується своєю земельною ділянкою. Межі земельної ділянки навчального закладу та земельної ділянки [PERSON] відповідають нормам законодавства. Ст. 105 ЗК України визначено, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Право вимагати ліквідації дерев передбачене ст.109 ЗК України лише щодо дерев, які стоять на спільній межі. Позивачем в судовому засіданні не доведено та не надано доказів того, що дерева посаджені на території Романівської ЗОШ здійснюють перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка перебуває у її власності, створюють реальну небезпеку для господарських споруд та будівель розташованій на даній земельній ділянці, крім того, в матеріалах справи відсутні докази аварійності вищезазначених дерев. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed