Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт її спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю у період з 01.10.2014 року по час його смерті, тобто [INFO] , визнати за позивачем право на спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємця 4 черги в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є троюрідною племінницею [PERSON] , [INFO] , вони родом з одного села Собич, Шостинського району Сумської області. [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , якому з 2010 року встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із бронхоектатичною хворобою та потребував стороннього догляду. Літом 2014 року [PERSON] почала себе погано почувати, їй стало важко доглядати за сином, тому вона запросила позивачку проживати разом з ними, допомагати їй по господарству та догляду за сином. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої нікому було доглядати за [PERSON] , тому позивач залишилась проживати разом з ним та доглядати за ним. [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт на ім`я позивачки, та 16.07.2020 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті останньої, а саме на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Друга частина зазначеної квартири належала на праві власності [PERSON] , який за життя заповіту не склав, інших родичів він не мав. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємця четвертої черги, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки позивач не надала доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю та рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Оскільки позивач більше п`яти років проживала з [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, полизач приймала участь в оплаті комунальних послуг, поточному ремонті квартири, купувала побутові речі, піклувалась та доглядала за [PERSON] , просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю у вказаний період та визнати її спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] . Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачем не було надано постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що є підставою для звернення до суду. Крім цього зазначила, що позовні вимоги щодо визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги дублюють позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, а тому є безпідставними. Вважала, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 серпня 2020 року позовну заяву позивача залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 січня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, в подальшому надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву. Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи у його відсутність у зв`язку із службовою завантаженістю. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає давно, приблизно 30 років, а позивачку знає близько 20 років. Вона проживає навпроти позивачки, та у літку 2014 року вона почала проживати разом з [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] захворіла. Вона часто бувала у них у гостях, в квартирі бачила особисті речі позивачки, вона проживала там постійно, купувала продукти харчування, готувала їсти. У [PERSON] була інвалідність, він хворів на астму, інших родичів не було. Коли [PERSON] та [PERSON] померли, їх похованням займалась позивачка. Також їй відомо, що [PERSON] за життя залишила заповіт на корить позивачки, та вона хотіла, що б в разі її смерті, позивачка залишилась проживати з її сином та доглядала за ним. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знала [PERSON] з моменту заселення 40 років тому. Вона проживала з чоловіком та сином, чоловік помер давно. Позивачка переїхала до [PERSON] та [PERSON] влітку 2014 року, оскільки [PERSON] захворіла та потребувала догляду. Вона бувала у них у квартирі та бачила, що позивачка там проживає. Крім цього, позивачка купувала продукти харчування, ліки. Похованням [PERSON] та [PERSON] займалась позивачка. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.01.2020 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.03.2020 року. За життя [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] , на підставі якого остання отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіної О.В. Спадщина складається з Ѕ частки квартири за адресою: квартири [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1993 року, квартира [ADDRESS] , в рівних частинах належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Скалун Р.В. було заведено спадкову справу. Із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] як така, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше 6 років до часу відкриття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи інші спадкоємці або заповіт відсутні (а.с.58-70). Витрати з поховання [PERSON] та [PERSON] понесла позивач, що підтверджується договорами-замовленнями № 174/1 від 30.12.2019 року та № 285/1 від 23.03.2020 року, накладними товарів ритуальних послуг (а.с.8-9, 13-14). Факт спільного проживання позивача [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом про фактичне проживання ОСББ «Металургів 121» (а.с.15), а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Скалун Р.В. від 03.11.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки позивач не надала належним чином оформлені документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.50). Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні. Крім того встановлено, що позивач [PERSON] з 01.10.2014 року проживала разом з [PERSON] та його матір`ю [PERSON] , по день смерті [PERSON] - [INFO] . Позивач доглядала за [PERSON] та [PERSON] , вони проживав однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні прав та обов`язки, зокрема позивач придбала їжу та ліки, готувала їсти, сплачувала комунальні послуги, що свідчить про їх спільні права та обов`язки, вели спільний бюджет, та ці обставини у достатній мірі підтверджені свідками. За наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] в частині встановлення факту сумісного проживання однією родиною, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо вимог позивачки про визнання за нею права на спадщину після смерті [PERSON] як спадкодавця четвертої черги в порядку спадкування за законом, то такі не підлягають задоволенню, оскільки за своїм змістом є аналогічними із вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю, наслідком чого є виникнення цивільного права на спадкування за законом у четверту чергу. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222 , 1258, 1264 ЦК України, ст.ст.13, 76-81, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: partial