Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області №46038340 від 20.03.2019 року про реєстрацію за відповідачем права власності на жилий будинок [ADDRESS] , який належав позивачу, посилаючись на невідповідність цього рішення державного реєстратора вимогам ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, неознайомлення її з оцінкою предмета іпотеки та наявністю рішення суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, чим порушено права позивача як власника будинку. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися завчасно в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Представник ПАТ «Альфа-Банк» подав до суду відзив в якому проти задоволення вимог позивача заперечував, посилаючись на законність реєстрації права власності на будинок за відповідачем відповідно до застереження яке міститься в іпотечному договорі укладеному з позивачем 15.08.2008 року, яке згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» є правовою підставою для реєстрації права власності відповідача на спірний будинок. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 15.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2102/0808/71-137, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 51800 Євро на строк до 15.08.2028 року включно. З метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» 15.08.2008 року було укладено іпотечний договір згідно умов якого [PERSON] передала в іпотеку належний їй на праві власності жилий будинок [ADDRESS] . В 2012 році ПАТ «Сведбанк» відступив права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за укладеним з [PERSON] . ПАТ «Дельтабанк», а останній відступив їх ПАТ «Альфа-банк». Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 02.10.2017 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» 47134,22 Євро в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №2102/0808/71-137 від 15.08.2008 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2019 року право власності на жилий будинок [ADDRESS] 20.03.2019 року зареєстровано державним реєстратором Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області Федчишин В.С. за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» на підставі кредитного договору №2102/0808/71-137 від 15.08.2008 року, іпотечного договору №2497 від 15.08.2008 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №1402405274722 від 27.12.2018 року, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням №11577-102-б/б від 07.12.2018 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Відповідно до ст.ст. 7, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач фактично посилається на те, що між нею та відповідачем не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що на її думку є порушенням ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та тягне відповідно відсутність законних підстав для реєстрації за відповідачем права власності на спірний будинок. Разом з тим, як зазначено вище, ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає також правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, не тільки окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а й відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками. Як вбачається з вищевказаного іпотечного договору укладеного 15.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» (п.11 договору) , іпокотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодоавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають в Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням за цим договором. Згідно п.12 вказаного іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із зазначених у цьому пункті спосіб звернення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, в тому числі згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя викладене в п.п.12.3.1, 12.3.2 пункту п.12.3 договору. П.п. 12.3.1 зазначеного договору передбачає задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку вставноленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури передбаченої в цьому пункті договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя укладений шляхом здійснення цього застереження є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. З вказаними підставами та способом звернення стягнення на предмет іпотеки [PERSON] погодилась при підписанні іпотечного договору від 15.08.2008 року, що нею не заперечується, у зв`язку з чим її доводи про відсутність укладеного сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачених законом підстав для набуття відповідачем права на спірний будинок не грунтуються на вимогах Закону України «Про іпотеку» та укладеного нею іпотечного договору, яким передбачено відповідне застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та відповідно до ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є підставою для набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. З наданих суду відповідачем матеріалів: повідомлення від 07.12.2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відпралення [PERSON] особисто 27.12.2018 року, звіту № ВА190218-002 про оцінку вартості жилого будинку [ADDRESS] , вбачається дотримання відповідачем умов передбачених ст.ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку» для звернення стягнення на предмет іпотеки обраним іпотекодержателем способом передбаченим умовами іпотечного договору укладеного з позивачем, а сукупність наданих рестратору документів зазначених в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2019 року підтверджують дотримання встановлених затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 13.10.2013 року Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, умов реєстрації права власноті на підставі іпотечного договору , що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, доводи позивача про не ознайомлення її з оцінкою предмета іпотеки та про наявність рішення суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором не є підставою для задоволення заявлених нею вимог й скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора, оскільки вказані обставини не є перешкодою для звернення стягнення іпотекодержателем на предмет іпотеки у спосіб обраний відповідачем відповідно до умов укладеного іпотечного договору передбачений п.п.12.3.1 договору. За таких обставин, оскільки судом не встановлено порушень вимог діючого законодавства під час прийняття державним реєстратором оскаржуваного позивачем рішення про реєстрацію права власності відповідача на жилий будинок [ADDRESS] , вимоги позивача з підстав зазначених у позові не можуть бути задоволені судом як не доведені та такі, що не грунтуються на вимогах діючого законодавства.

Outcome: dismissed