Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду 25.12.2014 року з вказаним позовом, яким просить суд визнати недійсним та скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 958531 від 13.03.2008 року, виданий на ім'я [PERSON] та зобов'язати відповідача Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області видалити в установленому законом порядку з Державного земельного кадастру вищезазначений Державний акт на земельну ділянку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що зазначена земельна ділянка була виділена їй у 2004 році і відповідачем помилково був виданий Державний акт на ім'я [PERSON] на ту саму земельну ділянку. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області позовні вимоги визнав у повному обсязі, причину допущеної помилки у видачі правовстановлюючих документів на одну і ту ж земельну ділянку пояснити не зміг. Представник відповідача Білоцерківської районної державної адміністрації у Київській області будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому зі згоди учасників судового розгляду справу розглянуто без його участі. Представники третіх осіб у справі Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, [PERSON] підтримали позовні вимоги і не заперечують проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимоги виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи і не заперечується сторонами, 02.09.2004 року на підставі розпорядження № 311 Білоцерківської районної державної адміністрації позивачу [PERSON] видано та зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія Я Б № 137853 на земельну ділянку площею 2,297 га, з відповідним кадастровим номером, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Томилівської сільської ради Білоцерківського району, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01040290169 (а.с.5. 14.07.2014 року позивачу було відмовлено у надані витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, оскільки належна їй земельна ділянка накладається на земельну ділянку, площею 2,2953 га, кадастровий номер 3220487200:02:005:0086, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Томилівської сільської ради Білоцерківського району, яка належить гр. [PERSON], тому рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання. Після звернення до Томилівської сільської ради 18.07.2014 року за вихідним № 02-14-132 позивачу надано письмову відповідь, що [PERSON] в число пайовиків під час основного розпаювання земель колективної власності Агрофірми «Томилівської» не потрапила. Відповідно під час проведення жеребкування про визначення номерів земельних ділянок її прізвище внесено не було. Громадяни [PERSON] та її син [PERSON] отримали ділянки [NUMBER] та [NUMBER]. Громадянка [PERSON] звернулась із заявою про включення її до списку громадян під час проведення додаткового розпаювання для чого було виділено поле площею 78 га в межах Томилівської сільської ради (викопіювання додасться) (а.с.6-8). Згідно схеми розпаювання земель Томилівської сільської ради [PERSON] не відведено земельну ділянку із основної сітки, а відведено із додаткового розпаювання (землі запасу). Земельна ділянка, яка відведена на підставі розпорядження та державного акта, згідно викопіювання із схеми розпаювання земель Томилівської сільської ради за [NUMBER], [NUMBER] рахується за позивачем [PERSON] Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). У відповідності до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Відповідно до ст. 21 ЦК України, - суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує це право та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами, форми яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Щодо порушених прав третьої особи [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити п. 24 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року, в якому вказано, що невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку(пай). При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Враховуючи, що позивач отримала правовстановлюючі документи на земельну ділянку у 2004 році у відповідності до діючого законодавства, а відповідач отримала правовстановлюючий документ на ту ж земельну ділянку у 2008 році без підтвердження законних підстав виділення їй тієї ж спірної ділянки, позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved