Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 25.05.2006 року виконавчим комітетом [PERSON] міськради було прийняте рішення № 209 «Про встановлення права власності на обєкт нерухомого майна», яким вирішено оформити право власності на нерухомі обєкти, що знаходяться в м.Коростишеві по вул. Шевченка,40, а саме: магазин №1, №2, №40, адмінприміщення, молочний, мясний, меблевий павільйони, приміщення контролерів №1, №2 та приміщення кафе «Шинок» за [PERSON] районною спілкою споживчих товариств. 02.06.2006 року виконкомом [PERSON] міської ради видане свідоцтво про право власності на майновий комплекс і надалі це право було зареєстроване КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації». В подальшому [PERSON] райспоживспілкою було проведено перереєстрацію права та отримано нове свідоцтво про право власності від 30.05.2013 року. Вказане рішення та свідоцтва про право власності є незаконним, оскільки в рішенні виконкому не вказана частина статті 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні». У відповідності до п.10 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконкомів сільських, селищних, міських рад віднесено повноваження щодо обліку та реєстрації відповідно до закону об»єктів нерухомого майна незалежно від форм власності і таке право може здійснюватись виключно у сфері житлово-комунального господарства, побутового, торгівельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв»язку, однак спірні нерухомі об»єкти не відносяться до жодної з визначених вказаною статтею галузей її застосування. Також, згідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, але жоден з вказаних об»єктів не перебував у комунальній власності, тому підстав для управління ним з боку виконкому міської ради не було. В тексті рішення міститься посилання на висновок БТІ від 16.11.2005 року № 2294 та заяву голови правління [PERSON] спілки споживчих товариств від 25.05.2006 року, які не є правовстановлюючими документами і такі документи на час розгляду питання про оформлення права власності не подавались та не досліджувались. Передані у власність [PERSON] райспоживспілки обєкти відносились до майна колгоспного ринку. 14.04.1987 року за Постановою центрального комітету компартії України і Ради Міністрів Української РСР № 124 «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків» колгоспні ринки були передані у відання організації споживчої кооперації. За таких обставин колгоспний ринок міста потрапив у відання Житомирської облспоживспілки, а звідти до [PERSON] районного споживчого товариства. [PERSON] районна спілка споживчих товариств була зареєстрована 20.04.2000 року і є новим утворенням та не стало правонаступником [PERSON] районного споживчого товариства. З 90-х років позивач була членом [PERSON] районного споживчого товариства та має право на частку в його майні і в даному випадку майно, що залишилось після ліквідації [PERSON] районного споживчого товариства, в тому числі і 9 обєктів нерухомості вибуло з володіння членів споживчого товариства у спосіб не передбачений законом та свідчить про порушення прав позивача, а тому просить визнати вищевказані рішення виконкому [PERSON] міскради та свідоцтва про право власності незаконними і скасувати їх. В ході розгляду справи за заявою позивача позовні вимоги в частині скасування свідоцтва про право власності від 02.06.2006 року залишені без розгляду, оскільки вказане свідоцтво втратило чинність. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що позивач є членом споживчого товариства та має право на частку в його майні, з членів товариства не виключалась та останній пай не повертався. Відповідачі безпідставно набули право власності на спірне майно, оскільки на час прийняття рішення про оформлення права власності не перевірялось наявність правовстановлюючих документів, які б давали можливість визнати право власності за відповідачами, висновок БТІ не є правовстановлюючим документом. Відповідач [PERSON] спілка споживчих товариств є новоутвореною організацією і ніякого відношення до спірного майна не мала, підстав набуття права власності не було. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міськради позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що рішення про передачу у власність спірних об»єктів нерухомості приймалось на підставі звернення [PERSON] районної спілки споживчих товариств і висновку БТІ, а тому є законним. Також пояснила, що виконавчий комітет не є юридичною особою. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] районної спілки споживчих товариств позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач є неналежним, оскільки не була пайовиком [PERSON] районного споживчого товариства так як пайовий внесок за заявою останньої був повернутий в 1996 році, що підтверджується відповідною відміткою в журналі обліку та її заявою. Також, спірне майно не належало [PERSON] районному споживчому товариству. Стосовно підстав набуття права власності на спірне майно, то пояснень з цього приводу представник не надав з тих підстав, що позивач є неналежним і права останньої не порушено, а тому справа розглядатись не може. Просить відмовити в задоволенні позову. Допитаний свідок [PERSON] суду пояснив, що працював головою в [PERSON] райспоживспілці з 1979 року по липень 2000 року і позивач була пайовиком цього товариства, пай останній не повертався, заява про повернення паю позивачу не розглядалась, рішення зборів з цього приводу не було. В 1996 році спірне майно було передане до [PERSON] райспоживспілки від облспоживспілки. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] була пайовиком [PERSON] районного споживчого товариства, що підтверджується гарантійним посвідченням № 326 від 04.04.1996 року на частку в майні товариства. Пайовий внесок останній не повертався і посилання представника відповідача [PERSON] районної спілки споживчих товариств на заяву позивача про повернення пайового внеску від 08.10.1996 року є безпідставним, оскільки суду не надано належних доказів того, що пай останній повертався, а відмітка у відповідному журналі про повернення пайового внеску не є достатнім доказом, оскільки відсутній підпис про отримання пайового внеску, тощо. Вказані обставини також підтверджуються показаннями свідка [PERSON], який працював головою [PERSON] районного споживчого товариства, який підтвердив, що заява позивача про повернення пайового внеску розглянута не була, рішення зборів товариства з цього приводу не приймалось. Позивач, про порушення своїх прав довідалась з публікації в [PERSON] районній газеті за 04.07.2014 року «Відкрите звернення до міського голови депутатського корпусу та прокурора Коростишівського району» та за 11.07.2014 року з матеріалу «Аргументи РССТ не витримують жодної критики» і в текстах вказаних публікацій йшлося про оформлення права власності на спірні об»єкти нерухомості за [PERSON] районною спілкою споживчих товариств, внаслідок чого пайовики споживчого товариства були позбавлені майнових прав, а тому суд вважає, що строк позовної давності пропущений з поважних причин і поновлює його. Виконавчим комітетом [PERSON] міськради 25.05.2006 року прийняте рішення № 209 «Про встановлення права власності на обєкти нерухомого майна», яким вирішено оформити право власності на обєкти нерухомого майна за адресою: м. Коростишів, вул. Шевченко,40, а саме магазини №40, №2,№1; адмінприміщення; молочний павільйон; мясний павільйон; приміщення контролерів №1 та №2; приміщення кафе «Шинок»; меблевий павільйон за [PERSON] районною спілкою споживчих товариств та 02.06.2006 року видане свідоцтво про право власності на вказаний майновий комплекс [PERSON] районній спілці споживчих товариств і в подальшому було проведено перереєстрацію права власності та видане нове свідоцтво про право власності від 30.05.2013. Вказане рішення виконавчого комітету [PERSON] міськради прийняте лише на підставі заяви голови правління [PERSON] районної спілки споживчих товариств від 25.05.2006 року № 118 та висновку комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.05.2005 року № 2294. Вказана обставина сторонами визнається та не оспорюється. Таким чином, будь-яких правовстановлюючих документів не досліджувалось та питання про їх наявність не зясовувалось. У вказаній заяві відсутнє будь-яке обґрунтування підстав визнання права власності за [PERSON] районною спілкою споживчих товариств, а висновок БТІ не є правовстановлюючим документом та не містить посилань на них, оскільки у відповідності до п.1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року БТІ здійснює державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно на підставі чітко визначених правовстановлюючих документів. Крім цього, в досліджених інвентаризаційних справах на вищевказані обєкти нерухомості відсутні будь-які правовстановлюючі документи на підставі яких можливо було б вирішити питання щодо права власності на спірні обєкти нерухомості саме за [PERSON] районною спілкою споживчих товариств. У відповідності до постанови правління Житомирської обласної спілки споживчих товариств від 16 грудня 1996 року № 234 «Про передачу майна спільних підприємств облспоживспілки кооперативних ринків на баланс райспоживспілок (РайСТ)» в тому числі і [PERSON] райспоживспілці постановлено створити на місцях робочі комісії для здійснення безкоштовного прийому-передачі колгоспних ринків, що вирішено здійснити 01.01.1997року і відповідно до акту прийому передачі від 01.01.1997 року [PERSON] кооперативний ринок із підпорядкування обласного управління кооперативними ринками та міської кооперативної торгівлі було передано в підпорядкування [PERSON] райспоживспілці шляхом передачі на його баланс майна ринку з наданням права володіння, користування та розпорядження майном спільного підприємства. 24.02.1998 року було затверджено Статут [PERSON] кооперативного ринку і згідно п.1.1 Статуту [PERSON] кооперативного ринку останнє входить до складу [PERSON] районного споживчого товариства. Постановою господарського суду Житомирської області від 06.06.2002 року по справі №1/98-Б [PERSON] районне споживче товариство визнано банкрутом, встановлена відсутність майнових активів банкрута. [PERSON] районна спілка споживчих товариств створена в квітні 2000 року та не є правонаступником будь-якого підприємства і вказана обставина сторонами визнається та не оспорюється. 29.01.2002 року було зареєстроване Кооперативне підприємство «Кооперативний ринок». [PERSON] районне споживче товариство участі у створенні КП «Кооперативний ринок» не приймало. КП «Кооперативний ринок» не є правонаступником будь-якого підприємства. Спірне нерухоме майно від [PERSON] районного споживчого товариства чи КП «Кооперативний ринок» [PERSON] районній спілці споживчих товариств не передавалось, що свідчить про відсутність у останніх прав на вищевказані обєкти нерухомості, оскільки у відповідності до ч.4 ст. 9 Закону України «Про споживчу кооперацію» власність спілок споживчих товариств утворюється з майна, переданого їх членами, коштів, одержаних від господарської діяльності підприємств і організацій спілки, реалізації цінних паперів та іншої діяльності. У відповідності до ч.1 ст. 18 Закону України «Про споживчу кооперацію» у разі ліквідації споживчого товариства його майно, що залишилось після сплати членам товариства пайових та інших внесків і дивідендів на них, розрахунків по оплаті праці, виконання зобовязань перед бюджетом, банками та іншими кредиторами, розрахунків із спілкою, розподіляється між членами, що входили до складу споживчого товариства. Таким чином, виходячи з викладеного, то суду не надано доказів на підтвердження передачі спірного майно новоутвореній [PERSON] спілці споживчих товариств, яке не є правонаступником будь-якого підприємства і відповідно не мало право на набуття у власність спірного майна, а це питання під час прийняття оскаржуваного рішення виконавчого комітету [PERSON] міськради не досліджувалось і відповідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міськради № 209 від 25.05.2006 року «Про встановлення права власності на об»єкти нерухомого майна» прийняте без достатніх правових підстав, а видане свідоцтво про право власності від 30.05.2013 року, яке видане під час перереєстрації права власності та втраті чинності попереднього свідоцтва від 02.06.1006 року, підлягає скасуванню. Позов в частині вимог до виконавчого комітету [PERSON] міськради задоволенню не підлягає, оскільки виконком не є юридичною особою і відповідно не може бути стороною по справі. Враховуючи викладене,

Outcome: partial