Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення на його користь з [PERSON] суми боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 квітня 2013 року [PERSON] отримала у нього товар - ювелірні вироби вагою 357,83 гр. на суму 105000 гривень. Відповідач зобов»язався розрахуватися за отриманий товар до 31.12.2013 р. Зазначена домовленість була оформлена письмово відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, що підтверджується розпискою власноручно підписаною відповідачем у присутності свідків. Таким чином між ним та відповідачем фактично був укладений договір купівлі-продажу товару з відстроченням платежу відповідно до ст. 694 ЦК України, згідно з яким відповідач узяв на себе обов»язок розрахуватися за отриманий товар до 31.12.2013 р. У вказаний строк відповідач за товар не розрахувався. Просить стягнути з відповідача суму боргу, інфляційні втрати, 3 річних від простроченої суми та судовий збір. В судове засідання позивач не з»явився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, та на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 квітня 2013 року [PERSON] отримала у [PERSON] товар - ювелірні вироби вагою 357,83 гр. на суму 105000 гривень. Відповідач зобов»язався розрахуватися за отриманий товар до 31.12.2013 р. Зазначена домовленість була оформлена письмово відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, що підтверджується розпискою власноручно підписаною відповідачем у присутності свідків. Таким чином між позивачем та відповідачем фактично був укладений договір купівлі-продажу товару з відстроченням платежу відповідно до ст. 694 ЦК України, згідно з яким відповідач узяв на себе обов»язок розрахуватися за отриманий товар до 31.12.2013 р. У вказаний строк відповідач за товар не розрахувався. Зобов'язання, як зазначено у ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved