Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач, звернувшись 26 лютого 2016 р. до суду із цим позовом просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору №б/н від 05 лютого 2013 р., укладеному між сторонами на загальну суму 43\~165 гривень 29 коп., і судові витрати по справі у розмірі 1\~378 гривень. Також позивач просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що заборгованість по кредитному договору від 05 лютого 2013 р. виплатив повністю. 31 січня 2014 р. заявки на переоформлення кредитної картки на «Універсальну Gold» не підписував і до установи банку не подавав. Відповідно з цим кредит у розмірі 6\~900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки не отримував. У судовому засіданні встановлено наступне. 5 лютого 2013 р. відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 31 січня 2014 р. відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до тарифів якої кредитний ліміт змінився на розмір 6\~900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно розрахунків банку станом на 03 січня 2016 р. за укладеним кредитним договором виникла заборгованість на загальну суму 43\~165 гривень 29 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 11\~640 гривень 31 коп.; заборгованості по відсоткам по користування кредитом 27\~193 гривні 30 коп.; заборгованості за пенею та комісією 1\~800 гривень; штрафу (фіксована частина) 500 гривень; штраф (відсоткова складова) 2\~031 гривень 68 коп. Вивчивши матеріали справи, на підставі представлених сторонами доказах, та доведення перед судом їхньої переконливості суд дійшов до висновку про наступне. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позикодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такий самі сумі у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Однак, як пояснював відповідач у судовому засіданні що 05 лютого 2013 р. він брав кредит у розмірі 2\~500 гривень, який був згодом сплачений, про що й свідчить заявка на отримання кредиту від цього ж числа. Кредит у розмірі 7\~900 гривень відповідач не брав та зазначеної суми не отримував. Ухвалами суду від 25 березня 2016 р. та від 04 квітня 2016 р. явку представника позивача визнано обовязковою для доведення обставин, коли і за яких обставин відповідач подавав заявку на переоформлення кредитної картки і отримав кредит у розмірі 7\~900 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік, в наслідок недбалого користування яким, на думку позивача, виникла заборгованість. Однак, представник позивача жодного разу у судове засідання не з`явився, ніяких доказів на підтвердження своєї позиції суду не надав. В матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що відповідач дійсно отримував кредит в розмірі 7\~900 гривень. На думку суду банківський кредит дійсно може бути наданий, як шляхом видачі готівки, так і шляхом оформлення платіжної карти. Кредитна карта є ідентифікаційним засобом, за допомогою якого клієнт банку може отримувати кредит у банку при оплаті товарів або отримувати готівку у вигляді овердрафту за спеціальним картковим рахунком, у межах ліміту, встановленого банком. Електронний платіжний засіб, яким є кредитна карта має містити обов'язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Платіжна організація має право в правилах платіжної системи встановити додаткові реквізити електронного платіжного засобу. Банк має право передати електронний платіжний засіб у власність користувача або надати йому в користування в порядку, визначеному договором про використання електронного платіжного засобу. Договір укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати користувачу під підпис. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правочинів. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Перед укладенням договору про використання електронного платіжного засобу банк зобовязаний ознайомити користувача з його умовами, тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом та забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці в банку та на офіційному сайті в мережі Інтернет, а також надати на його вимогу в паперовій або електронній формі. Банк зобовязаний зазначити в договорі про використання електронного платіжного засобу такі умови: 1) тип електронного платіжного засобу; 2) види платіжних операцій, які користувач має право здійснювати з використанням електронного платіжного засобу, правила та максимальний строк їх виконання; 3) порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, розміри гарантійного забезпечення та/або незнижувального залишку коштів на рахунку, порядок кредитування користувача, порядок установлення курсу продажу, обміну або конвертації іноземної валюти тощо); 4) тарифи банку на обслуговування операцій з використанням електронного платіжного засобу на момент укладення договору, порядок повідомлення користувача про їх зміну та отримання згоди користувача; 5) інформацію про ліміти та/або обмеження за операціями з використанням електронного платіжного засобу або платіжних додатків, реалізованих в електронному платіжному засобі (за наявності); 6) право користувача на одержання виписок про рух коштів за його рахунком, періодичність та порядок їх отримання; 7) порядок забезпечення емітентом та користувачем заходів безпеки під час користування електронним платіжним засобом; 8) порядок розгляду спорів; 9) право банку зупиняти платіжні операції, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму відповідно до вимог законодавства України; 10) право банку на час встановлення правомірності переказу зупиняти зарахування коштів на рахунок користувача у разі надходження від банку-ініціатора повідомлення про неналежний переказ коштів; 11) відповідальність емітента та користувача тощо. Під час видачі електронного платіжного засобу банк зобовязаний надати користувачу примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. У такому разі банк зобовязаний надіслати користувачу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомленні зобов'язаний зазначити, що користувач має право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору. Банк зобов'язаний після виконання взаємних зобов'язань або в разі розірвання чи закінчення терміну дії договору на вимогу користувача видати йому безкоштовно довідку про повернення електронного платіжного засобу, крім випадків передавання його користувачу у власність, кредиту та процентів за користування ним. При цьому банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких банківських продуктів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання електронного платіжного засобу На думку суду вищенаведені положення установою банку дотримані не були, крім цього, у судовому засіданні представником позивача не доведені ті обставини, на які він посилався звертаючись до суду. Згідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищенаведене суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між сторонами, оскільки позивачем не доведено обставини, на які він посилається.

Outcome: dismissed