Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 1 по вул. Мокрицького в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Будинок). За вказаною адресою зареєстрований відповідачі, які фактично не проживають за вказаною адресою з січня 2017 року. Реєстрація відповідачів у Будинку ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки нарахування платежів за комунальні послуги здійснюються, включаючи всіх зареєстрованих осіб. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мокрицького, буд. 1. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомили, у звязку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідачів відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності представника виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, проти задоволення позову заперечень не має. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8, 9-11) позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 1 по вул. Мокрицького в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Як вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради № 2332 від 19.03.2018 року (а.с. 16), домової книги (а.с. 14-15) та акту, засвідченого головою квартального комітету № 38 [PERSON] (а.с. 17), відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], проте фактично там не проживають з 25 січня 2017 року. У відповідності до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що перешкоди створені відповідачами позбавляють позивача можливості користуватися та розпоряджатися належним йому на праві приватної власності нерухомим майном. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов. В силу\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст.ст. 3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання\~це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно ч.1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Вирішуючи питання щодо судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved