Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивач посилається на те, що від шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З моменту розлучення відповідач, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участь у житті доньки свідомо не приймає. Крім того, відповідач відмовляється надати позивачу у передбаченому порядку дозвіл на виїзд їх спільної дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. На підставі вищенаведеного позивач просить з метою уникнення суперечок з відповідачем стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька до досягнення дитиною 16 років. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомити за останньою відомою адресою не має можливості, оскільки, поштові відправлення УПППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та повертаються у зворотному напрямку. Відомості про рух справи розміщенні на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва. Третя особа - представник Служби про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Враховуючи інтереси позивача, суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 13). Позивач та відповідач мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про народження, батьком дитини записано - «[PERSON]» (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина постійно проживає з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки за встановленими в судовому засіданні обставинами та дослідженими доказами у їх сукупності вбачається, що позивачем не отримано дозвіл відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини, суд вважає, що з метою додержання інтересів дитини та для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, позов є обґрунтованим. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відповідач є працездатною людиною, а тому він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти щомісячно в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) на утримання малолітньої доньки [PERSON] до досягненням нею повноліття. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 110-112, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved