Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила суд ухвалити рішення, яким визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] становила 1/2 частину, частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0476 га (кадастровий № [NUMBER]), призначену для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становила 1/2 частину, частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 Га (кадастровий [NUMBER]), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становила 1/2 частину. Також просила визнати за нею, як за спадкоємцем за законом після [PERSON], право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS], право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0235 Га (кадастровий № [NUMBER]), призначену для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0, 0241 Га (кадастровий № [NUMBER]), призначену для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1269 Га (кадастровий № [NUMBER]), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0, 1231 Га (кадастровий № [NUMBER]), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свій позов мотивувала там, що вона проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно Розпорядження голови Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 17.02.2016 року № 10-р вулиця [INFO] була перейменована на вулицю [INFO]. У вказаному будинку вона проживала разом зі своєю донькою, [PERSON], та своїм зятем, [PERSON]. Позивач володіла житловим будинком [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Онуфріївського районного управління юстиції 28.06.2014 року, земельною ділянкою площею 0,0476 Га (кадастровий № [NUMBER]), призначену для ведення особистого селянського господарства - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Онуфріївського районного управління юстиції 30.06.2014 року та земельною ділянкою площею 0,25 Га, (кадастровий [NUMBER]), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Онуфріївського районного управління юстиції 28.06.2014 року, що знаходилися за адресою: [ADDRESS]. У кінці 2014 року позивач вирішила продати належний їй житловий будинок та земельні ділянки - своєму зятеві, [PERSON]. Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та договори купівлі-продажу земельних ділянок були укладені 03 грудня 2014 року. Згідно пунктів 10 та 5 вказаних договорів, [PERSON] придбав вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку у спільну сумісну власність за згодою його дружини і доньки позивача, [PERSON], про що свідчить додана заява про надання дозволу на купівлю, зі змістом якої [PERSON] до підписання договору був ознайомлений. [INFO] року донька позивача, [PERSON], померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Кожна з вищевказаних земельних ділянок, після смерті [PERSON], була розділена на дві частини з присвоєнням кадастрового номеру. Її матір'ю є позивач, [PERSON]. У встановлений законодавством строк вона звернулась із заявою до державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після [PERSON] та видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно, в тому числі на вищевказані житловий будинок та земельні ділянки, так як вважала їх спільною власністю подружжя своїх доньки та зятя, але отримала відмову через відсутність виділеної частки спадкодавця у спільній сумісній власності подружжя, що змусило позивача звернутись до суду. Позивач до суду не з'явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява в якій він вказав що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а справу просить розглядати без його участі. Також зазначив, що від стягнення судових витрати відмовляється повністю. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, однак надав заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, а справу просить розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області /а.с. 36, 37/. Згідно Розпорядження голови Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 17.02.2016 року № 10-р вулиця [INFO] була перейменована на вулицю [INFO], що підтверджується копією розпорядження /а.с. 38/. Позивач володіла житловим будинком [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Онуфріївського районного управління юстиції 28.06.2014 року, земельною ділянкою площею 0,0476 Га (кадастровий № [NUMBER]), призначену для ведення особистого селянського господарства - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Онуфріївського районного управління юстиції 30.06.2014 року та земельною ділянкою площею 0,25 Га, (кадастровий [NUMBER]), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Онуфріївського районного управління юстиції 28.06.2014 року, що знаходилися за адресою: [ADDRESS]. У кінці 2014 року позивач вирішила продати належний їй житловий будинок та земельні ділянки - своєму зятеві, [PERSON]. Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та Договори купівлі-продажу земельних ділянок були укладені 03 грудня 2014 року, що підтверджується копіями договорів /а.с. 32, 35/ Згідно пунктів 10 та 5 вказаних договорів, [PERSON] придбав вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку у спільну сумісну власність за згодою його дружини і доньки позивача, [PERSON], про що свідчить додана заява про надання дозволу на купівлю, зі змістом якої [PERSON] до підписання договору був ознайомлений, що підтверджується копією заяви /а.с. 52/. [INFO] року [PERSON], померла, що підтверджується, копією свідоцтва про смерть /а.с. 18/. Позивач, [PERSON] є матір'ю померлої [PERSON] також вбачається, що прізвище померлої було неодноразово змінено у зв'язку з укладенням та розірванням шлюбів, що підтверджується копіями витягів із державного реєстру актів цивільного стану громадян та свідоцтвом /а.с. 19-23/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Кожна з вищевказаних земельних ділянок, після смерті [PERSON], була розділена на дві частини з присвоєнням кадастрового номеру, що підтверджується копіями витягів з ДЗК про земельну ділянку /а.с. 39 - 50/. У встановлений законодавством строк вона звернулась із заявою до державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після [PERSON] та видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно, в тому числі на вищевказані житловий будинок та земельні ділянки, так як вважала їх спільною власністю подружжя своїх доньки та зятя, але отримала відмову через відсутність виділеної частки спадкодавця у спільній сумісній власності подружжя, що змусило позивача звернутись до суду./а.с.30/. Згідно постанови Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-692цс16 вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з'ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину. Суд вважає, що в судовому засіданні встановлено та позивачем доведно, що частка [PERSON], яка померла [INFO] року в праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] становила 1/2 частину, частка в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0476 Га (кадастровий № [NUMBER]), призначену для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становила 1/2 частину, що частка [PERSON], яка померла [INFO] року в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 Га (кадастровий [NUMBER]), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], становила 1/2 частину. Відповідно до ст. ст. 15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин позивач іншим шляхом, крім судового не може захистити свої спадкові права, тому позовні вимоги щодо визнання право власності 1\\4 частину житлового будинку та 1\\4 частини земельних ділянок в порядку спадкування є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що враховуючи положення ст. 60 СК України в задоволенні позову в частині позовних вимог про визначення частки у спільному майні подружжя за померлою [PERSON] слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено належне спадкодавцю на час її смерті майно.

Outcome: approved