Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що 1/3 частка будинку [ADDRESS] належить їй на праві власності. У вказаному вище будинку зареєстровані позивач по справі [PERSON], син позивача [PERSON] та син [PERSON] та колишня дружина сина [PERSON], яка до теперішнього часу з реєстраційного обліку у вказаному будинку не знялася, що порушує право позивача на користування належним їй об'єктом нерухомості. Хоча з травня 2012 року, у вказаному будинку [PERSON] не проживає, комунальні послуги відповідач не сплачує, тому обов'язки по утриманню будинку повністю лежать на позивачці, позивач не може отримати субсидію, хоча це має для неї суттєве значення, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не прибув, проте [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Судові витрати лишає за собою. Треті особи у судове засідання не прибули, проте [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибула, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, якихось заперечень суду не надала. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власницею 1/3 частки буд.[ADDRESS], яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17 жовтня 2000 року № 58 (а.с.4), що також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок та копією реєстраційної картки на документ про право приватної власності (а.с.5-7). Відповідач [PERSON] зареєстрована за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої довідки від 01.08.2018 року за № 02-30/223, виданої ВК Одрадівської сільської ради Первомайського району Харківської області (а.с.9), але з 28 травня 2012 року там не мешкає, згідно акту від 05 липня 2018 року, складеного комісією у складі сільського голови [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], спеціаліста сільської ради [PERSON] та двох свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Позивач не має можливості сплачувати комунальні платежі ще і за відповідача, а також не може отримати і субсидію, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання у будинку позивача більше року, визначила для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається з акту від 05 диня 2018 року, що у спірному будинку відповідач не мешкає з 28 травня 2012 року. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved