Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи Дніпропетровська міська рада, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в період 1962-1965 роки її чоловіком [PERSON], який помер у [INFO], за адресою: [ADDRESS], був побудований житловий будинок, який за життя [PERSON] не був зареєстрований. Відомостей щодо особи (осіб), яким виділялась земельна ділянка для будівництва будинку немає. На момент смерті [PERSON] за зазначеною адресою разом з ним проживали його дружина [PERSON] та їхній спільний син [PERSON], який помер [INFO]. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька [PERSON]. До нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на домоволодіння № 46 по вул. Радісна у м.Дніпропетровську у зв'язку з відсутністю за життя [PERSON] первинної реєстрації права власності на вказане домоволодіння. За викладених обставин позивач просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частини вказаного домоволодіння, в порядку спадкування за законом 1/2 частини домоволодіння після смерті [PERSON] та в порядку спадкової трансмісії 1/4 частини домоволодіння після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] В судовому засіданні відповідача [PERSON] було замінено на належного, а саме: на Дніпропетровську міську раду; процесуальний статус [PERSON] було змінено з відповідача на третю особу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення у повному обсязі, посилаючись на відсутність доказів про виділ відповідної земельної ділянки під будівництво житлового будинку, а також на відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Представник КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 квітня 1964 року, в якому 08 травня 1964 року народився [PERSON]. Викладені обставини підтверджуються відповідними свідоцтвами, копії яких наявні в матеріалах справи /а. с. 20, 21/. Представник позивача в судовому засіданні також пояснив суду, що у [PERSON] є ще однин син: [PERSON], проте жодних відомостей щодо його місця знаходження та взагалі долі даної особи у позивача немає. З акту приймання індивідуального житлового будинку від 28 березня 1968 року, складеного виконавчим комітетом Дніпропетровської обласної ради депутатів трудящих, вбачається, що в період з 1962 по 1965 роки [PERSON] самовільно побудував житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; загальна оцінка будівництва - задовільна /а. с. 7-9/. Також судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] помер [INFO] /а. с. 22, 24/. Згідно з довідкою про спадкоємців від 03 березня 2016 року, виданого Холмогорським комітетом Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, по [ADDRESS] з 1968 року по день смерті у [INFO] був зареєстрований [PERSON], з яким мешкали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON] /а. с. 23/. В судовому засіданні також встановлено, що за відомостями КП «ДМБТІ» станом на 31 грудня 2012 року відомості щодо реєстрації права власності на домоволодіння [ADDRESS], відсутні /а. с. 65/, у зв'язку з чим постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на вказане домоволодіння /а. с. 28-29/. Відповідно до листа архівного управління Дніпропетровської міської ради № 3/39-В-466 від 09 серпня 2016 року, адресованого [PERSON] (представнику інтересів за довіреністю [PERSON]), рішень, прийнятих на засіданнях Жовтневої районної ради народних депутатів за1980-1981, 1986-1997 роки, щодо володіння будинком [ADDRESS] немає /а. с. 71/. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені особою протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Передбачений вказаною статтею строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи, при доведеності поважності причин його пропуску (ст.550 ЦК УРСР). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини в контексті викладених правових норм, суд приходить до висновку про недоведеність даних позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Роблячи такий висновок суд виходить з того, що в ході судового розгляду даної справи суду не було надано жодного доказу правомочності зайняття [PERSON] відповідної земельної ділянки, а саме: акту (рішення, тощо) про виділ [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку; відсутній документ на підтвердження введення (прийняття) будинку в експлуатацію. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є не єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], проте заяв з боку сторін та третьої особи щодо залучення до участі в розгляді даної цивільної справи іншого спадкоємця - сина [PERSON], до суду не надходило. Судові витрати розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed