Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди\~ що знаходяться за адресою: [ADDRESS] належали на праві власності [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Остання залишила заповіт, який все майно, яке знаходиться в [ADDRESS], заповіла позивачу. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24.03.2016 року позивачу надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач зазначає, що в наданий строк подав до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що прийняв вказану спадщину. Позивач зазначає, що хоча його матері не був виданий правовстановлюючий документ, яким підтверджується належність їй спадкового майна - спірного житлового будинку, однак вона була власником даного майна, що стверджується наступним. 15.04.1991 року виконавчим комітетом Коломийської районної ради 15.04.1991 року батькові його матері [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на зазначений жилий будинок, яке зареєстровано в Коломийському МБТІ. Оригінал цього свідоцтва втрачений, однак в Коломийському МБТІ зберігається його копія, зі змісту якої позивач довідався, що в ньому допущена помилка - вказано, що воно видано [PERSON]., як голові колгоспного двору, в той час як вказане господарство ніколи не відносилося до суспільної групи - колгоспний двір і [PERSON]. помер [INFO] року. Оскільки колгоспні двори ліквідовано і даний документ вже втратив юридичну силу, тому не має доцільності визнавати його недійсним та подавати оголошення в пресу про його втрату. Спірне господарство, і в якому проживали батьки матері позивача - [PERSON] та [PERSON], відносилося до суспільної групи робітничий двір. Вищевказане нерухоме майно було збудовано в 1970 році батьками його матері, перебуваючи в шлюбі, тобто дане майно було їх спільною сумісною власністю і частки сторін в ньому були рівні. [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті згідно вимог ст. ст. 525, 529 ЦК УРСР ( редакції 18.03.1963 року, яка діяла на час смерті спадкодавця) відкрилася спадщина за законом, оскільки заповітів він не складав. Вказану спадщину після смерті [PERSON]. прийняла згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР ( редакції 18.03.1963 року) його дружина [PERSON] яка вступила у володіння спадковим майном. Оскільки згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР ( редакції 18.03.1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття, тому після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] успадкувала 1/2 частину вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд і стала власником всього даного нерухомого майна. 09.01.1997 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла її дочці (матері позивача [PERSON]) та правнукові [PERSON] все її майно, яке належатиме їй на день її смерті. [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті згідно вимог ст. 533 ЦК УРСР відкрилася спадщина за вищевказаним заповітом, яку згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР прийняла мати позивача - [PERSON], вступилаши у володіння спадковим майном. [PERSON] спадщини не прийняв, в управління та володіння спадковим майном не вступив і заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подав. Оскільки згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття, тому після смерті [PERSON] мати позивача [PERSON] успадкувала вказаний житловий будинок, господарські будівлі та споруди. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, тому вказує, що відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України успадкував вищевказане нерухоме майно. Також мати позивача склала заповіт, яким заповіла її дочці (його сестрі) [PERSON] все її майно, яке заходиться за адресою: [ADDRESS] Тобто, його мати склала два заповіти - один в його користь на будинок, який вона успадкувала від батьків, і другий - в користь його сестри на інший будинок, який збудувала мати позивача в шлюбі. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS].\~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання позивач не зявився, хоча подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявилася, однак подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає повністю, просить його задоволити. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~\~ Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.1962 року позивач народився [INFO] року, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.04.1991 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №112 від 23.05.1990 року, що стверджується даними виписки з інвентаризаційних матеріалів №56389 від 18.07.2016 року, виданої ОКП «Коломийське МБТІ» (а.с. 15). Випискою з погосподарської книги Мишинської сільської ради за 2011-2015 року , виданої 14.07.2016 року стверджується, що спірний будинок побудовано в 1970 році (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 02.02.2017 року (повторно), а [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 17.01.1997 року) (а.с.16, 20). 09.01.1997 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось заповіла своїй дочці [PERSON] та своєму правнукові [PERSON] в рівних частинах (а.с.17). Встановлено, що 23.01.2009 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого вона, що мешкає в [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, яке знаходиться в [ADDRESS], майнові права та обовязки, які належатимуть їй на момент складання заповіту, та майно і майнові права та обовязки, які належатимуть їй в майбутньому, заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 6). [PERSON] померла [INFO] року, що стверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2014 року (а.с. 4). Згідно довідки Нижньовербізької сільської ради №149 від 27.01.2017 р. померлій [PERSON] належав житловий будинок та господарські споруди в [ADDRESS] На момент смерті [PERSON] ([INFO], який помер [INFO] року) в зазначеному будинку проживала та була зареєстрована дружина померлого [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила його дружина [PERSON], яка після його смерті продовжувала проживати в спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила її дочка [PERSON]. На момент смерті [PERSON], за адресою [ADDRESS] не був ніхто зареєстрований, остання була зареєстрована в будинку по [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений 23.01.2009 року за реєстровим №5 не змінювався і не скасовувався (а.с.10) Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24.03.2016 року позивачу визначено додатковий строк -3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.8). 10.02.2015 року відповідач звернулася до державного нотаріуса Першої Коломийської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], а позивач - 04.07.2016 року. [PERSON] довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №39584968, виданої цією нотаріальною конторою 10.02.2015 року, стверджується, що у вказаному реєстрі міститься інформація щодо заповіту [PERSON] №5 за номером у спадковому реєстрі 46278763. Даними витягу зі Спадковому реєстрі №42791700, виданого нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори 29.01.2016 року, стверджується, що у вказаному реєстрі міститься інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON] №75 за номером у спадковому реєстрі 57089344 (а.с. 9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори 09.12.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлим головою колгспного двору [PERSON] який помер [INFO] року, спадкоємцем якого була його дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.5). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.\~346,\~347 ЦК України\~особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 346, 347, 392, 1216, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved