Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що після розірвання шлюбу з Відповідачем у них народилася спільна дитина - син - [PERSON] , [INFO] . На даний час Позивач працює та отримує заробітну плату у розмірі 7000,00 грн., тому їй дуже важко самостійно надавати належне фінансове забезпечення дитині. [PERSON] працює - ФОП та має постійний дохід. Належний рівень життя дитини Позивач забезпечувати одна не повинна, тому що батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти, оскільки працює та має постійний дохід. На жаль, коштів на одяг та додаткові потреби для дитини такого віку не вистачає. Позивачу дуже важко самостійно надавати належне фінансове забезпечення дитині, адже належне задоволення потреб для дитини такого віку потребує немалих затрат. У зв`язку з цим, вважає, що аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, оскільки таке рішення вплине на покращення матеріального забезпечення дитини та для подальшого розвитку дитини у вибраних ними напрямках. Вказаний розмір аліментів розрахований з урахуванням інтересів і потреб дитини, а також витрат, які вона щомісячно несе на утримання спільної з Відповідачем неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. від 22.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. 26.03.2021 року до суду надійшов Відзив на позов, відповідно до змісту якого вбачається, що [PERSON] частково погоджується з позовною заявою. З урахуванням щомісячного доходу Відповідача та розміру аліментів, які просить стягнути Позивач з Відповідача є всі підстави вважати, що розмір аліментів є завищеним, оскільки Відповідач не в змозі матеріально сплачувати саме такий розмір аліментів. Крім того, Позивач при подачі позовної заяви, із вказаними позовними вимогами не врахувала, що відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. З урахуванням ст. 141 СК України, слід звернути увагу, що обов`язок утримувати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , лежить не тільки на батькові дитини, а й на матері. Проте, мотивуючи свою позовну заяву, позивач здійснила розрахунок аліментів у розмірі 3500,00 грн. на утримання дитини враховуючи лише обов`язок батька утримувати дитину та не враховуючи свій особистий обов`язок на таке утримання. Позивач не надає жодних доказів того, що саме такий розмір, 7000,00 грн. щомісячно, потребує дитина для її розвитку. В судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Позивач зазначила, що її витрати на дитину в місяць становлять 5000,00 грн. Представник Відповідача частково визнала позовні вимоги. Підтримала поданий до суду Відзив на позов. Зазначила, що батько не заперечує щодо обов`язку утримання дитини, однак, заперечує щодо розміру заявленої до стягнення суми аліментів. Вважає її явно завищеною. Вислухавши пояснення Позивача, представника Позивача, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі - Позивач та Відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні також встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з Позивачем та знаходиться на її утриманні. З наданих пояснень представника Відповідача в судовому засіданні вбачається, що з урахуванням доходів Відповідача, та те, що відповідач не отримує іншого доходу, [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та відповідно до податкової декларації платника єдиного податку, отримав дохід у 2020 році у розмірі 101058,00 грн., що складає 8421,50 грн. щомісячно та них сплачуються [PERSON] 5% до Державної податкової служби обсягу доходу за звітний податковий період та єдиний соціальний внесок 1100,00 грн. щомісячно Вищезазначена обставина підтверджується й довідкою Державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві від 26.03.2021 року №16842/АП/26-15-54-06. Крім того, як вбачається з довідки Державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві від 02.04.2021 року щодо сплати Єдиного внеску, [PERSON] , за період 01.01.2020 року по 31.12.2020 року сплачено Єдиного внеску на загальну суму 8340,00 грн., що складає 695,00 грн. щомісячно. За таких обставин, [PERSON] отримав дохід у 2020 році у розмірі 92 718,00 гри., що складає 7726,50 грн. щомісячно. Крім того, як вбачається з платіжних доручень (№674, №107, №675, №3. №1100009834, №115, №493, №Ь0320УиГВН, №130), [PERSON] в період з січня 2021 року по березень 2021 року отримав дохід у розмірі 4539,33 грн., яких сплачено Єдиного податку 5% та Єдиного соціального внеску 1320,00 грн. щомісячно (в період з січня 2021 року по березень 2021 року), що чистого доходу в період з січня 2021 року по березень 2021 року складає 352,36 грн. З урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти, у розмірі заявленому Позивачем. При цьому, суд враховує і ту обставину, що неповнолітня дитина проживає разом з Позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати Позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища Відповідач не може сплачувати аліменти на утримання неповнолітного сина, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у Відповідача інших утриманців. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. За таких обставин, зважаючи на те, що Позивач наполягала на стягненні з Відповідача аліментів у твердій грошовій сумі та вказувала на те, що відповідно до ст. 181 СК України передбачене таке право того, з ким проживає дитина, оскільки за твердженнями Позивача її витрати на дитину в місяць становлять 5000,00 грн., суд приходить до висновку про можливість стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини, а тому задовольняє позовні вимоги частково. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 14.01.2021 року. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial