Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до відповідача про стягнення аліментів на доньку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Після уточнення позовних вимог просила також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 300 грн. на її утримання, як дружини, з якої проживає малолітня донька до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний у 2014 році. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що вона ніде не працює і перебуває у скрутному матеріальному становищі, донька проживає та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і має доходи. За таких обставин, з посиланням на статтю 180 Сімейного кодексу України позивач вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в позовній заяві зазначила, що просить суд розглядати справу за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (арк. справи 3). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 217107, актовий запис 138, [PERSON] має неповнолітню дитину від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~і\~ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того,\~стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами відсутня домовленість відносно утримання неповнолітньої дитини [PERSON], в матеріалах справи відсутні відомості при наявність судових рішень про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання інших осіб, за таких обставин враховуючи, що дитина проживає разом з позивачем, відповідач не заперечує проти виплати аліментів на її утримання до досягнення нею повноліття та погоджується з розміром аліментів, суд, враховуючи положення статей 180 - 182 Сімейного кодексу України приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved