overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому зазначила, що 31 серпня 1999 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу 08 квітня 2000 року народився син [PERSON], а 27 березня 2003 року син [PERSON]. Просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що відповідач вживає спиртні напої, влаштовує бійки, обзиває її нецензурними словами. Фактичні шлюбні відносини припинено. Збереження сімї неможливе і суперечить їхнім інтересам, шлюб існує формально. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, вказала, що головною причиною її рішення розірвати шлюб є зловживання відповідачем алкоголем. Відповідач позов визнав та вказав, що примирення є неможливим, оскільки, на його думку, дружина зраджує йому. Вивчивши докази справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії І-БВ №008845 від 31 серпня 1999 року, виданого Пилипихребтіївською сільською радою Новоушицького району, сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 1999 року, про що зроблено актовий запис № 6. Згідно свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст.115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача; сторони перебувають у вкрай неприязних стосунках, виявляють агресію по відношенню один до одного в судовому засіданні, категорично відмовляються від надання строку на примирення, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому зазначила, що вона з відповідачем по справі перебували у шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає позивачеві матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Тому, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини усіх видів доходу до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій позов свого довірителя [PERSON] підтримала та просила справу розглянути у її відсутність та відсутність позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Добровільно відповідач не надає позивачеві матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, і визначає аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд виходив з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувають у шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Добровільно відповідач не надає позивачеві матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Тому позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини усіх видів доходу до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути у його відсутність. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Добровільно відповідач не надає позивачеві матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча працездатний і має змогу надавати таку допомогу. Відповідно до ст.ст.180, 182 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому суд виходив з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом в якому зазначила, що між нею та ДП « Державний проектний інститут « Запоріжцивільпроект» було укладено декілька договорів про надання послуг з прибирання території підприємства, за якими відповідач повинен розрахуватися згідно акту виконаних робіт, а саме договір підряду № 06 від 14.10.2014 р та договір підряду № 09 від 13.11.2014 року. За даними договорами позивачем були повністю виконані роботи, що підтверджується актами здачі - приймання робіт, які підписані обома сторонами, акт виконаних робіт №6 від 13 листопада 2014 р та акт №9 від 30 листопада 2014 р. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті за договорами № 06 від 14.10.2014 р на суму 1200 грн та № 09 від 13 листопада 2014 року на суму 1200 грн., а також судові витрати. Позивач надав суду заяву, просить справу розглядати без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву, просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, надані суду докази, прийнявши до уваги заяву представника відповідача про те що він визнав позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено , що між позивачем та ДП « Державний проектний інститут « Запоріжцивільпроект» були укладені договори про надання послуг з прибирання території підприємства, за якими відповідач повинен розрахуватися згідно акту виконаних робіт, а саме договір підряду № 06 від 14.10.2014 р та договір підряду № 09 від 13.11.2014 року. За даними договорами позивачем були повністю виконані роботи, що підтверджується актами здачі - приймання робіт, які підписані обома сторонами, акт виконаних робіт №6 від 13 листопада 2014 р та акт №9 від 30 листопада 2014 р Відповідно до п.2.1 за виконані роботи по договору підряду замовник сплачує виконавцю винагороду на підставі складених актів. Відповідно до акту № 6 від 13 .11.2014 року замовник сплачує підряднику за виконані роботи винагороду в сумі 1477,00 грн. Відповідно до акту № 09 від 30.11.2014 року замовник сплачує підряднику за виконані роботи винагороду в сумі 1477,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати дії публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо відмови виплатити їй, як спадкоємцю, відсотки на банківський вклад за договором № SAMDN25000704234578 від 08.09.2008 року незаконними, стягнути з відповідача на її користь відсотки в сумі 1 115,78 грн. та судові витрати по справі в сумі 229,40 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 січня 2014 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з банку на користь позивачки відсотки за банківським вкладом по договору № SAMDN25000704234578 від 08.09.2008 року в сумі 1 115,78 грн. і судові витрати по справі в сумі 229,40 грн. При цьому судом не вирішено вимога позивачки про визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо відмови у виплаті відсотків незаконними щодо якої вона надавала свої пояснення в судовому засіданні. Сторони в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили. Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалив рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та давала пояснення щодо обставин, зазначених в позові, але судом в резолютивній частині рішення суду не вирішена вимога позивачки про визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо відмови у виплаті відсотків незаконними, а тому вказане рішення суду має бути доповнено. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] р. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснив, що після смерті сина відкрилась спадщина, але нотаріусом їй відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказану частину квартири. Відповідач [PERSON], яка була залучена до участі у справі (зазначеної в позові Київської міської ради) в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник 3-ї особи ГУЮ у м.Києві в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності в рівних частках кожному належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.10.1999 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної державної адміністрації (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.08.2009 року, актовий запис №14401 (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/4 частку вказаної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у том числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів спадкової справи №928/09 Третьої київської державної нотаріальної контори, відкритої щодо майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що позивач [INFO] подала заяву про прийняття спадщини після смерті сина (а.с. 40). 16.10.2015 року державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правоустановлюючий документ на право власності на 1/4 частку квартиру (а.с. 13). Як встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги є позивач, відповідач, яка є сестрою померлого, визнала право спадкування за матір»ю після смерті рідного брата. На підставі наведеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2 000 грн. щомісяця на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до їх повноліття. Позов мотивує тим, що 05.06.2004 року уклала шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням суду від 05.10.2016 року. Від шлюбу мають дітей: доньку Валерію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач позов уточнила, просить суд стягнути на утримання обох дітей 3\~500 грн. з урахуванням індексу інфляції щомісячно до повноліття дітей. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду письмові заперечення, не заперечує платити на утримання дітей 50% відсотків прожиткового мінімуму, що складає 2\~000 2 500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 05.06.2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку Валерію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких, відповідно до свідоцтв про народження, записаний відповідач. Діти на даний час проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2 КМР» від 18.10.2017 року за № 5651. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, на даний час працює і відповідно до довідок про подану декларацію про майновий стан і доходи має дохід від підприємницької діяльності, не має інших виплат по виконавчим документам. Враховуючи викладене, суд визначає розмір аліментів на кожну дитину в розмірі 1\~500 грн. щомісячно. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їх сина [PERSON], 27 червня 2013 року, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що відповідач є батьком їхнього неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч має таку можливість, тому просила стягувати з нього аліменти в зазначеному розмірі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надав. \~\~\~\~ Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Сторони в шлюбі не перебувають, проживають окремо. Відповідач не надає для сина регулярного і достатнього утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 184 СК України суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги, що відповідач на даний час має нерегулярний, мінливий дохід, тому розмір аліментів на утримання дитини суд визначає у твердій грошовій сумі, який, з врахуванням обставин названих в ст.182 СК, на думку суду, має становити по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0, 2500 га під кадастровим номером 7423389800:01:001:0364 та площею 0, 2661 га під кадастровим номером 7423389800:01:001:0365 у порядку спадкування за заповітом після [PERSON], який помер 25 червня 2015 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25 червня 2015 року помер її батько [PERSON] Нею було прийнято спадщину за заповітом, посвідченим 18 лютого 2014 року приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу. На даний час вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на вказані земельні ділянки за спадкодавцем на момент смерті не було зареєстровано. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представником відповідача до суду подане клопотання про розгляд справи у відсутність представника, з позовними вимогами погоджуються. \~ Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 25 червня 2015 року (а.с.10). В матеріалах справи є копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 28 вересня 2007 року, згідно з якими [PERSON] та його дружина [PERSON], яка померла 25 липня 2011 року, - мати позивача, набули право власності у рівних частках на земельні ділянки в с.Шатура Ніжинського району по вул.Шевченка, 87, площею 0, 29 га з кадастровим номером 7423389800:01:001:0365, та площею 0, 25 га з кадастровим номером 7423389800:01:001:0364. (а.с.13-14) Як вбачається з рішення Ніжинського міськрайонного суду від 02 листопада 2012 року за [PERSON] визнано право власності на ? частини вищевказаних земельних ділянок в порядку спадкування після [PERSON], яка померла 25 липня 2011 року (а.с.15) Крім того, в матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 лютого 2016 року №602/02-31, якою відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки (а.с.16). У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ч.1 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Окрім того, ч.1 ст.81 ч.1 п.г) Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, крім іншого, на підставі прийняття спадщини. Ураховуючи, що факт належності вищевказаної земельної ділянки [PERSON] очевидний і ніким не оспорюється, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved