Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 09.02.2007 року у розмірі 12560 грн. 54 коп., свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 12.02.2018 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у результаті чого виникла заборгованість. У судове засідання представник позивача не з'явився, при цьому подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася. Заперечень проти позову (відзиву) від відповідача не надійшло. До суду двічі повернулися рекомендовані повідомлення про вручення відповідачеві поштового відправлення.Про час та місце судового розгляду відповідач була повідомлена належним чином. Відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.02.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, шляхом подання заяви на видачу кредитної картки, в якій вона висловила згоду з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та баком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і надав право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення умов договору та вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, відповідач взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконує, що призвело до утворення станом на 12.02.2018 року заборгованості, яка складається із: 606грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом, 1673 грн. 95 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 9205 грн. 48 коп. - заборгованість за пенею, а також з штрафів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору (відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору) у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 574 грн. 31 коп. (процентна складова). Оскільки розрахунок заборгованості по кредиту проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного кредитного договору, вказаний розрахунок приймається судом до уваги. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів. Разом з тим, суд визнає неправомірним одночасне нарахування відповідачу пені та штрафів за порушення зобов'язань за кредитним договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а саме п.2.1.1.12.6.1., передбачена пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договору, яка нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, на відповідача покладається і обов'язок сплати штрафів за порушення строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором. Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому суд визнає позовні вимоги в частині стягнення штрафів безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 11486,23 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 606грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом, 1673 грн. 95 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 9205 грн. 48 коп. - заборгованість за пенею. Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15) та у постанові від 14 вересня 2016 року (справа № 6-473цс16). Відповідно, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. На пiдставi ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК Укpаїни,

Outcome: approved