Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що її батьку [PERSON] належали на праві власності : будинковолодіння за адресою [ADDRESS], земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER] та земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] які розташовані в смт. Отинія Коломийського раойну Івано-Франківської області. Однак, оригінали правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно втрачені. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла мати позивача [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться по [ADDRESS] та земельних ділянок, які знаходяться в селищі Отинія Коломийського району Івано-Франківської області. Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою [ADDRESS] та земельні ділянки, які знаходяться в селищі Отинія Коломийського району Івано-Франківської області. В судове засідання позивач не з'явилася, хоча представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач: представник Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] належали на праві власності : будинковолодіння за адресою [ADDRESS], земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER] та земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] які розташовані в смт. Отинія Коломийського раойну Івано-Франківської області. [INFO] [PERSON] помер, наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 02 січня 2014 року (а.с. 7). [INFO] померла [PERSON], що підтверджеється копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 27 квітня 2015 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на дане будинковолодіння та земельні ділянки, і позивач, як дочка спадкодавці [PERSON] є спадкоємцем за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 10 травня 1967 року (а.с. 9) та свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 30 серпня 2004 року (а.с. 10). Крім неї, інших спадкоємців за законом не має. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якше інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved