Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що 07.05.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.11.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Враховуючи те, що відповідача є молодою та працездатною особою, а тому просить суд стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в твердому грошовому розмірі по 4000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. 19.01.2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліментів на утримання дитини в розмірі 1400 грн. Просив суд врахувати, що він офіційно ніде не працює, його доходи не є регулярними, однак після фактичного припинення шлюбних відносин з грудня 2019року надав матеріальну допомогу на утримання доньки, на підтвердження чого долучив до матеріалі справи квитанції про перерахунок коштів. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задоволити , а справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву відповідно до змісту якої вимоги позову визнав частково з підстав зазначених у відзиві, просив розглянути справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Сторони по справі зареєстровали шлюб 07.05.2013року, який було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 19.11.2019 року ( а.с.2). Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка- [PERSON] , [INFO] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси та стан здоров`я дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 1300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав малолітньої дитини , батьками якої є сторони по справі. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, згідно статті 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 26 листопада 2020 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 840 гривень 80 коп. судового збору на користь держави. В решті вимог позову слід відмовити. На підставі ст. 79, 84, 85, 94, 180-182, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial