Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . У обґрунтування позову посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 08.04.2013 за № 367. У вказаному житловому будинку зареєстровані, однак не проживають, відповідачі, які є її братами. Більше 10 років тому брати виїхали з будинку і з цього часу в ньому не проживають, їхні особисті речі в будинку відсутні і точне місце проживання чи перебування таких їй невідоме. Факт реєстрації відповідачів у будинку створюють їй перешкоди в реалізації права власності на належний будинок, зокрема порушує право користування та розпорядження згаданим будинком. Крім цього їй спричиняються матеріальні збитки, а саме додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Зважаючи на викладене, звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 25.07.2019 у зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з викликом ( повідомленням ) сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав, щодо прийняття заочного рішення не заперечив. Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про день, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З договору дарування житлового будинку від 08.04.2013 № 367, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, вбачається, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . З копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] вбачається, що в такому зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Довідками, виданими Меденицькою селищною радою 21.06.2019 за № 840 та № 841, підтверджено те, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS] , однак за даною адресою не проживають протягом 10 років. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обмеження чи втручання у право власника можливе з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України,\~з урахуванням положень ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї ( в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідачі фактично добровільно залишили спірне житло і у ньому не проживають понад встановлені законом терміни - понад один рік, їхнє особисте майно у будинку відсутнє, не беруть участі в утриманні житла, мають інше постійне місце проживання, суд дійшов висновку про те, що такі їхні дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування будинком між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що відповідачі самостійно залишили жиле приміщення, і протягом тривалого часу не намагались у нього вселитись, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування спірним житлом. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути 768,40 грн. судового збору в користь позивача.

Outcome: approved