Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони перебували у шлюбних відносинах, які припинились на підставі судового рішення. Відповідач був зареєстрований як член співвласника зазначеного житла, а саме чоловік. Відповідач не проживає у цій квартирі, що підтверджено доказами. У зв`язку із цим, не сплачує платежі за житлово-комунальні послуги, не бере участі в утриманні майна. У відповідності до ст. ст. 319, 405 ЦК України просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 25 серпня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Третьою особою подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника та просять вирішити справу у відповідності до вимог чинного законодавства. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання. Відповідач про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи подані заяви учасників справи та наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, позивачу та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праву спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Дані обставини підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 28 вересня 1998 року. Таким чином суд установив, що позивач є співвласником зазначеної квартири. У цій квартирі зареєстроване місце проживання відповідача, що підтверджено копією паспорта відповідача та відомостями з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА. Сторони перебували у шлюбних відносинах з 18 квітня 2012 року, які припинені на підставі судового рішення. Дані обставини підтверджено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (справа № 758/8738/19). Суд установив, що відповідач фактично не проживає у спірній квартирі. Дані обставини не оспорюються відповідачем, а тому приймають ся судом до уваги. Жодних поважних причин відсутності [PERSON] за вказаною адресою суд не встановив, із матеріалів справи суд також не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування цим майном. Відповідно до ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. ст. 319, 321 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов до переконання, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру, без поважних причин не проживає у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, будь-яких інших домовленостей з цього питання між сторонами не встановлено. Відтак, суд прийшов до висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] ,а позов в цій частині задовольнити. Щодо частини позовної вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд прийшов до наступного. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Таким чином, оскільки зняття з реєстрації місця проживання є похідною вимогою від основної та може бути здійснено на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, а його відсутність унеможливлює таке зняття, суд приходить до висновку про відмову у даній позовній вимозі за безпідставністю. Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону. Суд застосовує спеціальну норму права, передбачену частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, адже саме вона регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на яку вірно покликався позивач у позовній заяві. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову частково. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial