Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Друга Київська державна нотаріальна контора, Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у тому числі на земельну ділянку площею - 0,048 гектарів, що розташована на території Броварського району Рожнівської сільської ради у [ADDRESS], переданої для ведення садівництва, що належала її покійному чоловіку на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія КВ, виданого на підставі рішення Рожнівської сільської ради народних депутатів № 35 від 29.03.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності землю за № 294 від 08 серпня 1995 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивач успадкувала ? частки вищевказаного спадкового майна, у тому числі 1/4 частку спадщини, від якої відмовився син померлого, [PERSON], та 1/4 частку у спадщині, від якої відмовився другий син спадкодавця - [PERSON]. Другим спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна є третій син спадкодавця - відповідач по справі [PERSON], частка якого у спадковому майні дорівнює ? від загальної спадкової маси. Як стверджує позивач, [PERSON] з 1984 року не проживав зі своїм батьком, місце його перебування на даний час невідоме. Таким чином, позивач вважає, що оскільки відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на реалізацію свого права на спадкування шляхом подання заяви до органів нотаріату для прийняття спадщини, такі його дії свідчать про відмову від прийняття спадщини у розумінні ч. 1 ст. 1273 ЦК України. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила суд визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину, та визнати за нею право власності у порядку спадкування на ? ідеальної частки у спадковому майні, яке складається із земельної ділянки площею - 0,048 гектарів, розташованої на території Броварського району Рожнівської сільської ради у [ADDRESS], переданої для ведення садівництва, що належала її покійному чоловіку на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія КВ, виданого на підставі рішення Рожнівської сільської ради народних депутатів № 35 від 29.03.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності землю за № 294 від 08 серпня 1995 року. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, пояснення надали аналогічні викладеним в тексті позовної заяви. Крім того, представник позивача додатково пояснив, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року, яке набрало законної сили, були встановлені істотні обставини для справи, а саме те, що відповідач по справі [PERSON] не прийняв спадщину після померлого батька, так як на момент смерті останнього не проживав з ним та у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись при цьому на необґрунтованість доводів позивача. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від управління Держземагенства у Броварському районі Київської області надійшов лист з проханням розглядати справу без участі їх представника. Таким чином, суд, вислухавши учасників процесу, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт смерті [INFO] [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею - 0,048 гектарів, що розташована на території Броварського району Рожнівської сільської ради у [ADDRESS], переданої для ведення садівництва, що належала її покійному чоловіку на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія КВ, виданого на підставі рішення Рожнівської сільської ради народних депутатів № 35 від 29.03.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності землю за № 294 від 08 серпня 1995 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 грудня 2010 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С., спадкоємцями вищевказаної земельної ділянки є позивач, якій належить 3/4 частки у спадщині, у тому числі з урахуванням ? частки у спадщині, від якої відмовився син померлого, громадянин Російської Федерації , [PERSON], та ? частки у спадщині, від якої відмовився син померлого, [PERSON]. Другим спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна є третій син спадкодавця - відповідач по справі [PERSON], частка якого у спадковому майні дорівнює ? від загальної спадкової маси. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідач є сином померлого [PERSON], а відтак спадкоємцем за законом першої черги. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року по справі №757/22702/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання особи такою, що не прийняла спадщину та визнання права власності у порядку спадкування, що набрало законної сили 24 червня 2014 року встановлено, що відповідач [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом, на момент смерті спадкодавця [PERSON] не проживав з ним та у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відтак відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №1044/2013 до майна померлого [PERSON] 21 листопада 2008 року позивач подала до Другої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тобто протягом строку встановленого законом. Таким чином, позивач, будучи спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину, у порядку спадкування набула право власності на ? ідеальної частки у спадковому майні, яке складається із земельної ділянки площею - 0,048 гектарів, розташованої на території Броварського району Рожнівської сільської ради у [ADDRESS], переданої для ведення садівництва, що належала її покійному чоловіку на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія КВ, виданого на підставі рішення Рожнівської сільської ради народних депутатів № 35 від 29.03.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності землю за № 294 від 08 серпня 1995 року, проте оформлення даного права шляхом звернення до органів нотаріату є неможливим з огляду на вищезазначені обставини. З урахуванням вищевикладеного, позов в частині визнання за позивачем права власності на частину вказаного майна підлягає задоволенню. Між тим, відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік способів захисту цивільних прав і інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Разом з тим, закон не передбачає такого способу захисту цивільних прав та інтересів в судовому порядку, як визнання особи такою, що не прийняла спадщину. Прийняття чи не прийняття спадкоємцем спадщини належить до обставин, які підлягають дослідженню судом при вирішенні спорів, предметом яких є спадкове майно, проте сама по собі констатація такого факту не може виступати окремим пунктом позовних вимог. Таким чином, позов в частині визнання відповідача таким, що не прийняв спадщину, задоволенню не підлягає з огляду на невірно обраний позивачем спосіб захисту цивільного права.

Outcome: partial