Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до суду, в якому просив зобов'язати державного реєстратора речових прав Обухівської районної державної адміністрації скасувати запис про право власності № 15165318 на земельну ділянку [NUMBER], площею 0,1412 га; зобов'язати державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області скасувати реєстрацію земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1412 га, та внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру, що на праві власності належить [PERSON]; зобов'язати державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоїти кадастровий номер земельній ділянці [NUMBER] та внести відомості до Державного земельного кадастру; зобов'язати ФОП [PERSON] внести зміни в контури земельної ділянки гр. [PERSON], які мають відповідати існуючим характеристикам ділянки у натурі (на місцевості) та привести у відповідність проект відведення земельної ділянки, що межує із сусідньою ділянкою гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а також уточнивши позовні вимоги в частині судових витрат, остаточно просив суд стягнути на його користь судові витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за рішенням Долинської сільської ради Обухівського району Київської області № 8 від 11 квітня 1996 року йому відведено земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] на підставі якого він оформив правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11 червня 1997 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 217 на земельну ділянку площею 0,449 га, з яких: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлових будинків, 0,199 га - для ведення особистого підсобного господарства. Оскільки в Державному акті було зазначено помилково про передачу позивачу земельної ділянки площею 0,449 га замість 0,33 га, то позивачу на підставі рішення Долинської сільської ради від 29 листопада 2007 року № 154 про дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки зі змінами конфігурації та площі земельної ділянки ТОВ «Компанія моноліт плюс» було виготовлено технічну документацію по земельно-кадастровій інвентаризації та узгодженню зовнішніх меж землеволодіння на території с. Макарівка в межах Долинської сільської ради Обухівського району Київської області. До затвердження вищезазначеної технічної документації головою Долинської сільської ради було передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1412 га з кадастровим номером [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка накладається на земельну ділянку позивача зазначену в Державному акті, що був виданий йому раніше, ніж [PERSON] та й на ту земельну ділянку, яка б вийшла в результаті інвентаризації зі зміненою конфігурацією теж її земельна ділянка накладається. Вважає, що при реєстрації земельної ділянки відповідача її було сформовано з помилками, межі земельної ділянки [PERSON] накладаються на земельну ділянку позивача сформовану після інвентаризації, з ним як з суміжним землекористувачем межі сусідньої земельної ділянки не погоджувались, чим порушено право власності позивача. 02 листопада 2016 року позивач звертався до Управління Держгеокадастру в Обухівському районі для реєстрації своєї земельної ділянки в державному земельному кадастрі, однак йому було відмовлено в зв'язку з перетином ділянки ділянкою [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER], а площа співпадіння складає 5,9864%. Намагання позивача мирним шляхом врегулювати спір не досягли своєї мети та на своє звернення до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо реєстрації його земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру, він отримав лише відписки. З огляду на вище викладені обставини позивач вважає, що його частина земельної ділянки безпідставно була передана у власність відповідача [PERSON], а тому його вимоги є правомірними, і такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою судді від 07.09.2017 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді від 05.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено відкрите судове засідання за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 02.04.2018 року залучено по даній справі співвідповідачем державного реєстратора речових прав Центру надання адміністративних послуг Обухівської РДА, замінено неналежного позивача Державної служби України з питань геодезії та картографії на належного Головне управління Держгеокадастру в Київській області та залучено в якості третьої особи [PERSON]. Ухвалою суду від 02.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Відповідачі Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, ФОП [PERSON], Головне управління Держгеокадастру в Київській області, державний реєстратор речових прав Центру надання адміністративних послуг Обухівської РДА, в судове засідання не з»явились про причини неявки суд не повідомили, відзивів та клопотань на адресу суду не подавали. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що до її державного акту включено земельну ділянку, якою користувалась її мати та визнала, що до оновлення документації у позивача земельна ділянка мала площу 0,33 га., право власності нею набуто правомірно, накладення земельних ділянок її і позивача немає. Представник третьої особи Долинянської сільської ради, в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, оскільки відповідачем право власності набуто у відповідності до вимог чинного законодавства. Третя особа, ФОП [PERSON], в судове засідання не з»явився, заяв та клопотань на адресу суду не подавав. Третя особа [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, так як відповідач порушує права позивача, як власника землі. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, представників третіх осіб, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за рішенням Долинської сільської ради Обухівського району Київської області № 8 від 11 квітня 1996 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, що за адресою: [ADDRESS], площею 0,33 га. На підставі вищезазначеного рішення, [PERSON] отримав правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку: Державний акт на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 11 червня 1997 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 217, відповідно до якого [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розташовану на території Долинської сільської ради площею 0,449 га, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлових будинків, 0,199 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до довідки виданої виконкомом Долинянської сільської ради від 07.07.2010 року № 84, в користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка розміром 0,33 га, яку він постійно обробляє з 1996 року та сплачує земельний податок. Рішенням № 154 від 29 листопада 2007 року десятої сесії п'ятого скликання Долинянської сільської ради Обухівського району Київської області [PERSON] надано дозвіл на проведення інвентаризації зі змінами конфігурації та площі земельної ділянки розміром з 0,449 га на 0,33 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] і належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю та подальшого виготовлення Державного акту; земельній організації внести зміни в Державний акт. На підставі зазначеного рішення землевпорядною організацією ФОП [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), які належать [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться: [ADDRESS] та [ADDRESS]. В ході проведення інвентаризації було встановлено, що площа земельної ділянки [PERSON] відповідно до земельно-кадастрової документації має площу 0,3282 га, що підтверджується Актом встановлення та погодження на місцевості зовнішніх меж землеволодіння від 05.09.2011 року та з якого також вбачається, що межі із сусідніми землевласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за підписом сільського голови Ковалюк В.І. та представника землевпорядної організації Гаврюшенко Н.П. погоджено і будь-яких питань чи претензій у жодної сторони не виникало при погодженні меж. В результаті проведеної інвентаризації межі земельної ділянки позивача [PERSON] були змінені, а розмір земельної ділянки зменшено з 0,449 га до 0,3282 га, а площа земельної ділянки померлої [PERSON], матері [PERSON] відповідно збільшилась в результаті інвентаризації з 0,608 га до 0,6858 га. 12.08.2014 року державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області розглянуто заяву [PERSON] про внесення відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру від 12.08.2014 року (реєстраційний № ЗВ-3203293722014) та винесено рішення № РВ-32000077952014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: зведений інвентарізаційний план не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 року № 513 «Про затвердження порядку проведення інвентаризації земель»; в пояснювальній записці вказано, що польові роботи виконані в період з 07.11.2013 року по 07.11.2013 року, а акт встановлення та погодження меж на місцевості зовнішніх меж землеволодіння «Розроблений іншою організацією; а електронний документ не відповідає встановленим вимогам, а саме в інформаційному блоці електронного документу про державний акт не зазначено дату та номер реєстрації; невірно зазначено дату складання технічної документації, а тому рекомендовано звернутись до розробника землевпорядної документації для усунення невідповідностей та уточнення меж земельної ділянки. Відповідно до довідки № 207 від 04.11.2016 року, виданої виконкомом Долинянської сільської ради Київської області [PERSON], земельна ділянка загальним розміром 0,3200 га за цільовим призначенням: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд знаходиться за адресою: [ADDRESS], а 0,0700 га - для ведення особистого селянського господарства знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та від 28.09.2016 року за [PERSON] 21.06.2016 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою: [ADDRESS]. 02.11.2016 року Управління Держгеокадастру в Обухівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області в своєму листі на звернення [PERSON] щодо реєстрації земельних ділянок, які перебувають у його власності на підставі державного акту серії [NUMBER] зареєстрованого за номером № 217 від 11.06.1997 року повідомила, що його заява була опрацьована державним реєстратором та ним надано рішення про відмову у внесенні відомостей до ДЗК РВ-3200434492016 від 22.11.2016 року у зв'язку з перетином ділянки з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 5,9864 % та роз'яснено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Тобто з зазначеного листа вбачається, що земельна ділянка позивача та земельна ділянка відповідача [PERSON] перетинаються (накладаються). Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру своїм листом від 07.08.2017 року повідомила позивача на його скарги, що надійшли від Кабміну, Адміністрації Президента України та генеральної Прокуратури України, що за результатами розгляду заяви Державним кадастровим реєстратором було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей у зв'язку з перетином меж ділянки, що передбачалася з межами земельної ділянки [NUMBER], (площа співпадає на 5,9865 %). А щодо перевірки діяльності ФОП [PERSON], який є розробником технічної документації із землеустрою на підставі якої сусідній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер [NUMBER] зазначено, що вказані особи несуть відповідальність відповідно до ст.ст. 26, 28, 66 Закону України «Про землеустрій». Згідно ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 4 статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом.Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України, закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55), Відповідно до ч.2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з статтею 198 Земельного кодексу України, при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376 (далі по тексту - Інструкція). Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріпленні межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувача) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], що на праві власності зареєстровано державним реєстратором речових прав Обухівської районної державної адміністрації за відповідачем [PERSON], із суміжним землевласником, позивачем по справі [PERSON] не було погодження меж цієї земельної ділянки, згідно зведеного кадастрового плану, зведеного інвентаризаційного плану земельних ділянок, викопіювання з чергового кадастрового плану Долинянської сільської ради Обухівського району Київської області з фактом накладання на земельну ділянку [PERSON], акту встановлення та погодження на місцевості зовнішніх меж землеволодіння, плану фактичних меж земельної ділянки відносно меж зазначених в державному акті на право приватної власності на землю. В судовому засіданні встановлено факт накладення меж земельної ділянки [PERSON] на межі земельної ділянки позивача, а тому у останнього не має можливості здійснити реєстрацію земельної ділянки в державному земельному кадастрі. Також позивач довів наявність у нього права на спірну земельну ділянку раніше а саме з 11.06.1997 року, ніж у відповідача 12.03.2016 року, яка в нього перебуває у власності і по даний час, та яка не вилучалась органом місцевого самоврядування для передачі її відповідачу, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Частиною 2 ст. 26 цього Закону встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких підстав, суд вбачає, що відносно суб'єктивного земельного права створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку через існування накладення меж земельної ділянки [PERSON] на межі земельної ділянки позивача [PERSON] , позивачем вичерпані всі засоби досудового врегулювання даного спору, в зв'язку з чим позов в частині щодо зобов'язання державного реєстратора речових прав Обухівської районної державної адміністрації скасувати запис про право власності № 15165318 на земельну ділянку [NUMBER], площею 0,1412 га, що на праві власності належить [PERSON] є обґрунтованим та доведений в ході розгляду справи і підлягає задоволенню. Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» вказується, що державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення). Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державні земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формула земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж, дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі та інше. Відповідно до статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Статтею 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зазначені вимоги до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру зокрема, відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під | час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» , кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. У відповідності до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на встановлені судом обставини справи та вищенаведені норми законодавства, вбачається, що при формуванні (створенні) земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER], розробником ФОП [PERSON] були порушенні вищезазначені норми законодавства, що призвели до негативних наслідків, а саме накладення координат на суміжну земельну ділянку, яка перебуває у власності позивача [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER], зареєстрованого за номером № 217 від 11.06.1997 року та внесення до Державного земельного кадастру відомостей, які є недостовірними. Виходячи з наведених обставин, суд вважає, що наявні докази щодо реєстрації права власності за відповідачкою [PERSON] шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1412 га в порушення вимог законодавства і відповідачами не наведено підстав для відмови у позові [PERSON] та судом таких підстав не встановлено, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо його порушених прав та вважає, що позовні вимоги в частині щодо зобов'язання державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області скасувати реєстрацію земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1412 га, та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, що на праві власності належить [PERSON] слід задовольнити. Приймаючи таке рішення, суд враховує той факт, що позивач належним чином і у встановленому законом порядку отримав у власність земельну ділянку, його право власності на цю земельну ділянку ніким не оспорюється, реєстрація прав на земельну ділянку за відповідачкою [PERSON], позбавляє позивача можливості зареєструвати свою земельну ділянку і присвоїти їй кадастровий номер, так як земельна ділянка відповідачки [PERSON] накладається на земельну ділянку позивача. Виходячи з цього, державну реєстрацію земельної ділянки відповідачки необхідно скасувати, зобов'язавши державного реєстратора речових прав Обухівської районної державної адміністрації скасувати запис про право власності № 15165318 на земельну ділянку [NUMBER], площею 0,1412 га та зобов'язавши державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області скасувати реєстрацію земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1412 га, та внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру, що на праві власності належить [PERSON]. Позовні вимоги про зобов'язання державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоїти кадастровий номер земельній ділянці [NUMBER] та внести відомості до Державного земельного кадастру земельну ділянку задоволенню не підлягають з таких підстав. Інформація про зміну відомостей про земельну ділянку вноситься до Державного земельного кадастру відповідно до вимог, визначених в Законі України «Про Державний земельний кадастр». Згідно із ч.ч.6, 7 ст.9 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора, пов'язану зі здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що позов в частині зобов'язання державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоїти кадастровий номер земельній ділянці [NUMBER] та внести відомості до Державного земельного кадастру земельну ділянку є безпідставним, оскільки таке втручання у діяльність Державного кадастрового реєстратора прямо заборонено ЗУ «Про Державний земельний кадастр», а окрім того, оскільки судовим рішенням у даній справі, задоволено позовну вимогу щодо зобов'язання державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області скасувати реєстрацію земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1412 га, та зобов'язання внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру, що на праві власності належить [PERSON], то позивач має право звернутись до державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області з заявою про присвоєння кадастрового номеру його земельній ділянці та внесення про неї відомостей до Державного земельного кадастру. Станом на момент розгляду справи в суді така вимога є передчасною. Позовна вимога, щодо зобов'язання ФОП [PERSON] внести зміни в контури земельної ділянки гр. [PERSON], які мають відповідати існуючим характеристикам ділянки у натурі (на місцевості) та привести у відповідність проект відведення земельної ділянки, що межує із сусідньою ділянкою гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на момент розгляду справи в суді є передчасною та окрім того, безпідставною, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений Законом України «Про безоплатну правову допомогу». Судом встановлено, що позивач звертався за юридичною допомогою, а саме юридичною підготовкою позовної заяви до суду, на що витратив власні кошти в сумі 2 500,00 гривень, та 6400,00 гривень ним сплачено за участь представника (адвоката) в судових засіданнях. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві строни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору в сумі 1280 грн. 00 коп. і правничої допомоги на суму 8900 грн. 00 коп., а всього 10180 грн. 00 коп. по 2542 грн. 00 коп. з кожного пропорційно до задоволених позовних вимог позивача, оскільки зазначені витрати документально підтверджені та доведені.

Outcome: partial