Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що їхня спільна донька - [PERSON] у 2013 році вступила на денну форму навчання до Львівського національного університету імені Івана Франка, навчання проводиться на умовах повної компенсації затрат, стипендія їй не виплачується, проживає в орендованій квартирі. 30 грудня 2013 року дочці позивача та відповідача виповнилося 18 років, у зв'язку з чим було припинено стягнення з відповідача аліментів на її утримання по рішенню суду від 26 лютого 2001 року. Особистий дохід позивача такий, що не дає можливості їй самостійно забезпечити утримання дочки; позивач з 2008 року є інвалідом ІІ групи довічно, іншого доходу, окрім пенсії, не має. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання їхньої спільної доньки аліменти в розмірі 1/3 його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі даної заяви і до закінчення [PERSON] навчання. У судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Копія позовної заяви з додатками та копія ухвали про відкриття провадження у справі була направлена йому як поштовим відправленням, так і вручена на підставі ухвали про отримання правової допомоги компетентним судом Російської Федерації. Одночасно з вручення документів [PERSON] був допитаний компетентним судом Російської Федерації відповідно до ухвали суду з приводу заявлених до нього позовних вимог. З протоколу судового засідання від 28 липня 2014 року слідує, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, свої заперечення мотивує тим, що у справі немає жодних доказів про те, що його дочка дійсно навчається, нема даних про те, що вона працює, можливо вона одружена. Також відповідач зазначив, що заперечує проти розгляду справи за місцем проживання позивача, бажає, щоб позивач приїжджала в м. Кіров. До протоколу судового засідання додані заперечення на позов, в яких, зокрема, відповідач зазначає, що: позивач не зверталася до нього про надання матеріальної допомоги в добровільному порядку; не надано доказів, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги; не надано довідки з ВНЗ про те, що донька продовжує навчання на даний час; не надано інформації про стан здоров'я та матеріальний стан [PERSON] Також зазначає, що [PERSON], у разі наявності у неї матеріальних претензій до батька, повинна була самостійно звернутися до суду з позовом. Крім того, відповідач при вирішенні позову, просить врахувати, що середній його заробіток становить 19 900 російських рублів, що в перерахунку приблизно становить 6845 гривень; він несе витрати на комунальні платежі та інші обов'язкові платежі, проживає разом з престарілою матір'ю - [PERSON], яка потребує вартісного лікування і матеріальної підтримки. У разі стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 доходу, він отримуватиме заробіток, нижчий прожиткового мінімуму, встановленого в Росії, а тому може надавати лише матеріальну допомогу в розмірі, що не перевищує 30% прожиткового мінімуму, встановленого в Україні, для дітей, які продовжують навчання (при підтвердженні факту навчання) - 2 рази в рік. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження відповідач по справі є батьком [PERSON] Довідка № 1814 від 24 вересня 2013 року, видана Львівським національним університетом імені І. Франка, підтверджує те, що [PERSON] є студентом І курсу денного відділення філософського факультету; закінчує навчання 30 червня 2017 року. Відповідно до двостороннього договору № 2527с-13 про підготовку фахівців з вищою освітою за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, укладеного між Львівським національним університетом імені І. Франка в особі першого проректора Височанського В.С. та [PERSON], предметом договору є здійснення підготовки (освітня послуга) за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за напрямком «Психологія» денної форми навчання філософського факультету на договірній основі упродовж всього періоду навчання. Відповідно до п. 4.1 даного договору розмір плати встановлюється за весь період надання освітньої послуги і не може змінюватись. Загальна вартість освітньої послуги становить 41672 гривні. Відповідно до довідки № 4141 від 11 жовтня 2013 року, виданої Іванківською селищною радою Київської області [PERSON], про те, що її дочка - [PERSON], [INFO], знаходиться на її повному утриманні. Відповідно до довідки МСЕК від 07 лютого 2007 року, [PERSON] з 01 січня 2008 року встановлено ІІ групу інвалідності по загальному захворюванню довічно. Згідно з довідкою № 861/06 від 03 жовтня 2013 року, яка видана управлінням Пенсійного фонду України у Іванківському районі, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1213 гривень 42 копійки. Згідно з довідками про доходи фізичної особи № 140 та № 6474 від 28 липня 2014 року податковим агентом [PERSON] є ВАТ «Ростелеком»; середній заробіток в місяць у 2013 році становив 22716,45 російських рублів, у 2014 році - 26841,56 російських рублів. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 28 липня 2014 року, разом з відповідачем в квартирі зареєстрована його матір, [PERSON], [INFO] Згідно із висновком лікаря-кардіолога Кіровської обласної клінічної лікарні, [PERSON] має ряд захворювань та потребує лікування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Статтями 182, 191 Сімейного кодексу України, передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, стан здоров'я відповідача та його матеріальне становище, наявність у нього на утриманні непрацездатної матері, суд вважає істотними обставинами, які мають значення для визначення розміру аліментів. З врахуванням всіх обставин, а саме: стану здоров'я позивача і відповідача, третьої особи, їх матеріального становища, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Посилання відповідача на те, що позивач не мала права пред'являти до нього такий позов, оскільки дочка є повнолітньою і може це зробити самостійно, не ґрунтуються на законі та спростовуються нормою ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial