Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинку №64 по вулиці Молодіжній у м. Херсоні, мотивуючи тим, що їй належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який на час реєстрації в будинку перебував у шлюбі з її онукою [PERSON]. Починаючи з 2014 року стосунки між ними погіршувались, та з 01 серпня 2015 року він перестав проживати у житловому будинку та виїхав на проживання в іншу квартиру. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням в добровільному порядку знятись з реєстрації, але її вимоги він не виконує, порушуючи її право власності. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №64 по вулиці Молодіжній у м. Херсоні та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив від відповідача не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що житловий будинок, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Молодіжна, буд. 64 належить на праві власності позивачеві [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.09.1992 року. Як вбачається з копії домової книги на житловий будинок за адресою: м. Херсон, вул. Молодіжна, буд. 64, [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку з 19.05.2009 року. Непроживання відповідача [PERSON] підтверджено актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 15.03.2017 року складеного головою квартального комітету №6 Суворовського району м. Херсона та сусідами. У вказаному акті вказано, що [PERSON] не проживає у житловому будинку №64 по вул. Молодіжній у м. Херсоні з 01 серпня 2015 року. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, \~спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі\~ ст. 71 ЖК України\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 9 ЖК України\~ визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п. 10\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня\~ 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України\~ судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 01 серпня 2015 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору, оскільки позивачем при поданні позовної заяви останній сплачено не було.

Outcome: approved