Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про визнання права особистої приватної власності на житло. В обґрунтуванні позову, зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 05.11.2008 року між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано. Сторони довгий час не проживали разом, не вели спільне господарство, що і стало однією з причин розірвання шлюбу. Під час перебування в шлюбі позивач отримала за договором дарування житлову квартиру [ADDRESS] . Вказує, що оскільки вона, за власний рахунок, здійснювала переобладнання зазначеного житла, ведення його в експлуатацію відбулося 05 серпня 2008 року тобто за чотири місяці до оформлення розлучення між сторонами. Під час здійснення перебудови зазначеного житла позивач вже давно не проживала із відповідачем і жодної участі у здійсненні перебудови він не приймав. Стверджує, що майнового спору при розлученні між сторонами не було. А тому вважає, вважає, що є підстави для визнання житлової квартири [ADDRESS] об`єктом її особистої приватної власності. У зв`язку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, просила суд визнати житлову квартиру [ADDRESS] об`єктом її особистої приватної власності. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 24.02.2021 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.04.2021 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи по суті до суду від представника надійшла заява, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 30.07.2004 року, який було розірвано, що підтверджується рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.10.2008 року. Відповідно до Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2008 за [PERSON] зареєстровано право власності на житлову квартиру [ADDRESS] , що також підтверджується копією свідоцтва про право власності не нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених цим Кодексу. Так, відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно ч.2, ч.3 ст. 57 Сімейного кодексу України, майно, набуте особою на підставі договору дарування або за кошти, які належали їй особисто є особистою приватною власністю. Відповідно до ч.6 ст. 57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Таким чином у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, або набуття його на підставі договору дарування це майно є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане або того хто обдарований. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи визнання позову відповідачами, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що порушене право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, а заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved