Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який було уточнено шляхом подання заяви, посилаючись на таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2018 року. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти мешкають разом з позивачкою, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Посилаючись на вищевикладене, а також на те, що між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивач позовні вимоги підтримала подавши відповідну письмову заяву, просить розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач надав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності, проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно на кожну дитину, не заперечує. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 15.10.2018 року. Сторони від шлюбу мають спільних дітей. Батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Батьками [PERSON] , [INFO] , є : [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з реєстрацією 29.12.2018 року шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №04-26/5-3432, №04-26/5-3433, №04-26/5-3434 від 27.03.2019 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей, діти проживають разом з позивачем, відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно на кожну дитину, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Разом з тим, суд враховує вимоги ч.2 ст.183 ЦПК України згідно якими, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] визначивши єдину частку від його заробітку (доходу) 1/2 (1/4 на кожну дитину). На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовом, а тому, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial