Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, так як відповідачу добровільному порядку відмовляється сплачувати заборгованість по аліментах на дитину, що стало підставою для звернення в суд. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, уточнені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засіданні відповідач не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Від представника третьої особи Полтавського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, уточнені вимоги підтримує. Розглянувши подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що згідно виконавчого листа № 2-1276 від 16.10.2007р., виданого Полтавським районним судом Полтавської області, присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] , в розмірі ? частини від усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18.09.2007р. Також встановлено, що в Полтавському РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області за виконавчим листом № 2-1276 від 16.10.2007 р. відкрито виконавче провадження № 9295183, за яким провадяться виконавчі дії щодо примусового стягнення аліментів з боржника [PERSON], який належним чином свого обов'язку зі сплати аліментів за рішенням суду не виконує. Згідно Розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с. 80-82), судом встановлено, що відповідач - [PERSON] за період з 01.09.2008р. по 01.06.2017р. має заборгованість по неустойці( пені) в розмірі 13952.56 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Також судом встановлено, що [PERSON] за період часу з 01.09.2008 по 01.06.2017 рр. має заборгованість за виконавчим листом № 2-1276 від 16.10.2007р. зі сплати аліментів в сумі 43 524 грн. 11 коп., що підтверджено довідкою Полтавського ВДВС про заборгованість. Отже, судом встановлено, що подані позивачем докази свідчать про те, що в зв'язку з не сплатою відповідачем [PERSON] стягнутих аліментів за виконавчим листом № 2-1276 від 16.10.2007р., виданого Полтавським районним судом Полтавської області, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], утворилась заборгованість по неустойці (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2008р. по 01.06.2017р. становить - 13952.56 грн. Враховуючи досліджені докази, суд вважає, що позивачем надано до суду належні докази, які підтверджують факт не сплати відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі - 43524.11 грн., що дає правові підстави для стягнення неустойки (пені) по несплаті аліментів за період з 01.09.2008р. по 01.06.2017р., що становить - 13952.56 грн. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved