Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що відповідно ордеру Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради депутатів м. Києва від 02.04.1981 року серія [NUMBER] [PERSON], який помер [INFO], надана квартира за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], в спірній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON]. Позивач також вказує на те, що відповідач зареєстрований у квартирі як член сімї наймача, за вказаною адресою та на даний час не проживає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі немає, комунальні платежі на сплачує. Даний факт підтверджується актом про не проживання, складений мешканцями будинку [ADDRESS] та засвідчений КП «Грушківське». Таким чином, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі відсутній більш ніж шість місяців без поважних причин, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду були повідомленні належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог частини 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселеним із занятого житлового приміщення або обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі та в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення серія [NUMBER] від 02.04.1981 року, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради депутатів м. Києва [PERSON], який помер [INFO], надана квартира за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], в спірній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло. Як вбачається з Довідки за формою №3 від 18.02.2015 року №431, виданої Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» Центром обслуговування споживачів №2, у квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими позивач та відповідач. Однак відповідач у вищезазначеному будинку не проживає, не маючи перешкод в користуванні житловим приміщенням, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняла, даний факт підтверджується актом від 25.02.2015 року, складений мешканцями будинку [ADDRESS] та засвідчений КП «Грушківське», відповідно до якого [PERSON] не проживає в спірній квартирі більше двох років. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. За змістом п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Крім того, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] з 27.04.2013 відбував покарання в Бучанській виправній колонії №85 за вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 19.08.2013. 04.07.2014 року [PERSON] звільнений відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 26.06.2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році». Згідно п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, зокрема, у випадках взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Таким чином з вище викладеного слідує, що строк відсутності відповідача у спірній квартирі без поважних причин почав перебіг з моменту його фактичного звільнення з Бучанської виправній колонії №85, тобто, з 04.07.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки, при ухвалені рішення суду від 09.02.2015 року встановлені певні обставини щодо місця перебування відповідача та час, з якого слід обраховувати шестимісячний термін відсутності відповідача в спірній квартирі, суд вважає, що вони не підлягають доказуванню. Враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, а саме те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад шість місяців, не маючи для цього перешкод, його відсутність понад встановлений законом строк не обумовлена поважними причинами, суд вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах у розмірі 243,60 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: approved