Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою (а.с.1-5). В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. [INFO] помер її чоловік [PERSON] . За життя він склав заповіт, яким все майно заповідав [PERSON] . Після смерті її чоловіка залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 59.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона звернулася до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом. Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва, так як спадкоємцем не надано оригіналу документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначене майно. Вказала, що спадкодавець 20.01.1977 року, згідно договору купівлі-продажу придбав житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] . Після одруження вони з чоловіком на місці старого будинку побудували новий житловий будинок загальною площею 59,2 кв.м. Рішенням Менжинської сільської ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області від 29.08.1983 року встановлено право власності на житловий будинок побудований [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Було виготовлено технічний паспорт на новозбудований будинок. Також рішенням Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 13.06.2002 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,16 га в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказаний будинок вона позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 59,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 25.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження, почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с.27,28). Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.09.2019 року (а.с.29,30) клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено; витребувано у Першої Нікопольської державної нотаріальної контори завірену копію заповіту, складеного 30.11.2012 року [PERSON] , посвідченого секретарем виконкому Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області Нарижною В.В. за реєстровим № 284. Ухвалою суду від 05.02.2020 року (а.с.54,55) клопотання позивача [PERSON] задоволено; залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом співвідповідачами [PERSON] ( [ADDRESS] ); [PERSON] ( [ADDRESS] ); [PERSON] ( [ADDRESS] ). Ухвалою суду від 03.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.73,74). Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.63). Від Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов визнають (а.с.51). Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд позову за його відсутності, вказав, що проти позову не заперечує (а.с.64-67,76). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд позову за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує (а.с.68-71). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час і місце розгляду справи належним чином за останнім відомим місцем реєстрації (а.с.90). До суду повернувся конверт як не вручений за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.89). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7 ст.128, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученою. Відповідача [PERSON] також було повідомлено про день, час і місце розгляду справи розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.86,88). Від відповідача [PERSON] відзив на позов не надійшов, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1258 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON] (а.с.42,43 - копія повторного свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] помер (а.с.10 - копія свідоцтва про смерть). До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 2224 від 12.07.2019 року (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 59.2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на який спадкодавець за життя належним чином не оформив. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №182844814 від 30.09.2019 року, відомості щодо нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] - відсутні (а.с.34). Згідно відповіді Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1066 від 11.10.2019 року (а.с.48), що надійшла на запит суду, станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не зареєстроване. За життя 30.11.2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений 30.11.2012 року секретарем виконкому Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області Нарижною В.В., зареєстровано в реєстрі за № 284 (а.с.12,38), згідно якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження: усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті заповів дружині [PERSON] . Викладене підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57841405 від 08.10.2019 року (а.с.46). З відповіді державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачової Л.П. № 1531/02-14 від 09.10.2019 року вбачається, що згідно перевірки у Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який на момент смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] , заведена спадкова справа № 322/2018 року (а.с.39), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53247776 від 11.09.2018 року (а.с.13), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57841123 від 08.10.2019 року (а.с.47). З копії спадкової справи (а.с.40-45) вбачається, що 11.09.2018 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] , посвідчена 10.09.2018 року секретарем виконкому Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області Нарижною В.В., про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. При цьому повідомила, що спадкоємців згідно ст. 1241 ЦК України немає (а.с.40). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57841123 від 08.10.2019 року (а.с.47), свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалися. 08.06.2019 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії (вих. №960/02-31), якою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що не надано оригінал документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок (а.с.14). З викладеного вбачається, що для вчинення нотаріальних дій, спадкоємець повинен надати до нотаріальної контори оригінал документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначене майно. Як вбачається з договору купівлі-продажу будинку від 12.01.1977 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Менжинської сільської ради депутатів трудящих Нікопольського району Дніпропетровської області Крисенко Г.І., зареєстровано в реєстрі за №2 (а.с.15), [PERSON] купив будинок, що знаходиться в селі Олексіївка і розташований на присадибній ділянці розміром 0,10 га, на якій розташований один глиняний, критий соломою загальною площею 22 кв.м. з надвірними будівлями. Рішенням виконкому Менжинської сільської ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області №26 від 29.03.1983 року (а.с.21) встановлено право власності на житловий будинок побудований [PERSON] в [ADDRESS] . З копії технічного паспорта на будинок по [ADDRESS] , виготовленого станом на 01.07.1987 року (а.с.16-18) вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , побудовано житловий будинок у 1978 році. Власником значиться [PERSON] . Станом на 31.12.2012 року право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна в КП «Нікопольське МБТІ» не зареєстроване (а.с.22). Рішенням Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області №16-2/ХХІV від 13.06.2002 року (а.с.20 - копія виписки з рішення) передано [PERSON] , [ADDRESS] , безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку на загальній площі 0,16 в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,16. Вказане також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.18,19). У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] у 1978 році був побудований житловий будинок з надвірними будівлями. Однак спадкодавець [PERSON] правовстановлюючих документів на будинок не отримав. Позивач у визначений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині у відповідності до ст. 1241 ЦК України судом не встановлено. Сини [PERSON] - відповідачі по справі з заявами про прийняття спадщини у визначений законом строк не зверталися. [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви, згідно яких проти позовних вимог не заперечують. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 59,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved