Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду повідомила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, живуть разом в одному житловому приміщенні, син живе разом з ними, відповідач надає кошти на утримання дитини в розмірі 200-300 гривень на місяць але цього недостатньо, тому вона змушена була подати на аліменти. Відповідач на початку судового засідання позовні вимоги визнав частково, суду повідомив, що з його заробітної плати утримують аліменти на дитину від першого шлюбу у розмірі ? частини, тому згоден платити аліменти на утримання другої дитини у розмірі 1/6 частини. В той же час у судових дебетах суду повідомив, що згоден платити аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини. Третя особа в судовому засіданні не підтримала заявлені позовні вимоги, суду повідомила, що дійсно відповідач на утримання їх спільної дочки платить аліменти у розмірі ? частини, якщо суд задоволить даний позов, то відповідач зменшить розмір аліментів на їх дочку, оскільки вона отримує заробітну плату у розмірі 1500 гривень на місяць, то вона попаде з донькою у скрутне матеріальне становище, так як аліменти відповідача дійсно ідуть на утримання дочки, вона з аліментів платить за її англійську, хореографію, а також витрачає аліменти на утримання дочки. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом із матір'ю і батьком в житловому приміщенні, яке відповідно пояснень сторін належить їм на праві спільної сумісної власності, квартира придбана у кінці 2013 року за сумісні кошти їх обох батьків. Батьком неповнолітнього сина в свідоцтві про його народження записаний відповідач. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28 березня 2008 року з [PERSON], стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], в розмірі ? частки його доходу щомісяця. Зазначене рішення набрало законної сили 29 березня 2008 року і відповідно наданої копії виконавчого листа з заробітної плати відповідача на утримання дочки [PERSON] [INFO] відраховують аліменти у розмірі ? частини кожного місяця. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов,язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Статтею 181 Сімейного Кодексу України передбачені способи виконання батьками обов,язку утримувати дитину. У частині другій даної статті вказано, що за домовленістю між батьками дитини той із них,хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Закон надає право вибору способу виконання батьками обов,язку утримувати дитину за умови якщо неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги. Якщо батьки проживають однією сім,єю і між ними не виникає суперечок з приводу утримання дитини, то виконання обов,язку утримання дітей знаходиться поза межами правового регулювання. Право на звернення до суду про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, якщо батьки проживають окремо, має той з батьків, з яким проживає дитина. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі в даному випадку не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що батьки дитини живуть разом, перебувають у шлюбі, ведуть сумісне господарство. Позивачем не надано суду жодних доказів того, що дитина дійсно потребує матеріальної допомоги, проживає з нею, і батько дитини ніякої матеріальної допомоги, а саме грошових коштів у добровільному порядку не надає на утримання дитини. Тому суд прийшов до висновку, що позивач в судовому засіданні не довела, що батько неповнолітньої дитини не надає добровільно матеріальну допомогу на сина.

Outcome: dismissed