Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом. В обґрунтування позову пояснила, що в 2013 році вона вирішила придбати житло, у звязку цим знайшла оголошення в газеті про продаж будинку, з номером телефону відповідача [PERSON] В перших числах червня позивачка зустрілась з відповідачкою [PERSON] для огляду домоволодіння №91 по вул. Жовтнева м. Синельникове Дніпропетровської області. Після огляду домоволодіння позивачкою- вона висловила намір придбати цей будинок і [PERSON] повідомила їй, що необхідно дати завдаток володарю будинку . Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зустрілись 15.06.2014 року для передачі грошей власнику будинку [PERSON] В призначений час , [PERSON] зявилась одна, переконавши в тому, що власник приїхати не зміг, але позивачка може передати їй гроші, оскільки вона діє від імені і в інтересах господаря цього будинку. Ця подія відбувалася 15.06.2014 року в будинку [PERSON] по вул. Жовтнева,91 в м. Синельникове. Позивач передала [PERSON] 60000 грн. в якості авансу за купівлю- продаж зазначеного будинку в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідачка [PERSON] власноруч написала розписку про отримання грошей. Після цього [PERSON] повідомила, що отримані гроші вона передасть власнику будинку [PERSON], а як тільки позивач оформить кредит на необхідну суму, то вона зразу почне процес оформлення. В той же час, [PERSON] передала позивачу ключі та всі книжки про сплату комунальних послуг на будинок , щоб позивач все змогла перевірити. Наступного дня, 16.06.2014 року до позивача [PERSON] приїхали власники [PERSON] та його дружина [PERSON] і стали вимагати терміново надати їм остаточну суму, та примусили написати розписку, що позивач обіцяє, до 05.07.14р. сплатити їм суму 10000 доларів США, за купівлю будинку. Відповідач [PERSON] та його дружина забрали в неї ключі і книжки про сплату комунальних платежів , і уїхали. При зустрічі з Блаживськими, позивач дізналась, що [PERSON] віддала їм лише 27600 грн., а решту залишила собі, при цьому їм про це не сказала. Взяти кредити в банках позивачу не вдалось , і тому вона не змогла придбати цей будинок. Позивач вважала, що передані нею [PERSON] гроші- це частина вартості будинку, а враховуючи суму коштів вважала їх авансом. На вмовляння позивача повернути гроші - відповідач, категорично відмовився мотивуючи, що позивач дала завдаток, який їй не повертається. З цього приводу позивачка зверталася до правоохоронних органів і 07.07.2014 СВ Синельниківського МВ за заявою позивача розпочате досудове розслідування ( ЄРДР 1201304040390001237) по факту шахрайства - злочину передбаченого ч.І ст. 190 КК України. Між позивачем та відповідачами договір купівлі-продажу не укладався, відповідачі ігнорують її вимоги та відмовляються повернути аванс у розмірі 60000 грн., тобто незаконно утримуючи гроші у себе. Зазначила, що відповідачі не є кредиторами відносно неї, а позивачка - не є боржником. Тому, передані позивачем відповідачам гроші - є авансом. Вважає, що відповідачі володіють грошовими коштами, що належать їй, без достатніх правових підстав. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 32400 (тридцять дві тисячі чотириста) грн. 00 коп., стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 27600 ( двадцять сім тисяч шістсот) грн., та солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у справі з оплати судового збору. Під час судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі , та просили задовольнити на підставах, які викладені в позовній заяві. Надали суду пояснення, які узгоджуються з обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Згідно довідки адресно- довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO] , але знята з реєстрації 31.07.2001 року на підставі рішення суду ( а.с.17). Судові повістки- повідомлення, які направлялися за адресою фактичного проживання відповідача [PERSON] повернулися до суду з відміткою « за закінченням терміну зберігання» ( а.с.44, 50, 53). Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач [PERSON] була викликана в суд через оголошення в пресі ( а.с.97 газета « Вісті Придніпровя» №42(1637)). За таких обставин судом було ухвалено про проведення судового розгляду за відсутності відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, проти задоволення позову заперечували. В обґрунтування своїх заперечень відповідач [PERSON] пояснив суду, що йому у спадщину від матері залишився будинок №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове. Відповідач мав намір продати цей будинок і на станції Синельникове-1 знайшов оголошення про надання послуг ріелтора . Він передзвонив за телефоном, зазначеним в оголошенні. Вони з дружиною, [PERSON] зустрілися з жінкою на імя « Олена» . Вона їм представилась, як ріелтер і повідомила, що надає послуги при купівлі- продажу нерухомості, запропонувала свою допомогу. Відповідач передав [PERSON] ключі від будинку, щоб вона могла показувати його покупцям та книжки про сплату комунальних послуг. В середині червня 2014 року [PERSON] зателефонувала і повідомила про те, що є покупець на цей будинок і пропонувала зустрітися 15.06.2014 року. В цей день [PERSON] не міг прибути в м. Синельникове і просив перенести зустріч на наступний день 16.06.2014 року. Наступного дня, коли відповідач разом з дружиною [PERSON] прибув в м. Синельниково, то він зустрівся з [PERSON], яка передала йому гроші у сумі 27600 грн., як завдаток за договір купівлі-продажу належного йому будинку. Оскільки в цей день відповідач був без окулярів, то розписку писала в його присутності [PERSON], а він проставив на розписці свій підпис. Після цього [PERSON] разом з дружиною поїхали в будинок №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове, де перебувала позивачка [PERSON] Із розмови з позивачкою стало відомо про те, що вона передала [PERSON] гроші в сумі 60000 грн. [PERSON] вмовляла їх почекати з повною оплатою за будинок, сказала, що буде брати кредит в банку, але їй потрібен час. Тоді вони з дружиною попросили написати її розписку, що вона зобовязується сплатити до 05.07.2014 року 10000 доларів США. Розписку [PERSON] було написано у будинку відповідача . Саме [PERSON] , не маючи наміру придбати майно, яке належало відповідачу зірвала правочин, який мав укладатися 5.07.2014 року, оскільки у неї не було коштів розрахуватися за придбане майно. Відповідач зазначив , що він не повинен сплачувати [PERSON] кошти, які по праву сприйняв як завдаток , та витратив їх на підготовку до правочину , і як забезпечення своїх законних прав та інтересів. Крім того, відповідач зазначив, що він був введений в оману [PERSON] О В, а потім неодноразово приїздив до м. Синельникове з Дніпропетровську до Синельниківського РВ ГУМВС Дніпропетровській області, де йому прийшлося натерпітися сорому, бо стосовно цих подій було порушено кримінальне провадження за ст. 190 ч 1 КК України. Зазначає, що він ні в чому не винен і не обманював [PERSON] , яка усі питання вирішувала з [PERSON], а з ним ніхто з них не спілкувався. Розписку було написано самою [PERSON], щоб відповідач не продавав будинок іншому покупцю. Вона дуже вмовляла його, що вона придбає його сама у стислі строки. Із-за цього у нього виникли збитки, оскільки очікуючи поки [PERSON] придбає будинок- він відмовлявся від інших покупців, які пропонували хорошу ціну. [PERSON] позбавила відповідача можливості укласти договір на вигідних для нього умовах. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача авансу, то [PERSON] категорично заперечує проти стягнення з нього коштів, що вимагає позивач , оскільки не вбачає у тому, що сталося, ніяких правовідносин з самою [PERSON] . Зазначає, що у [PERSON] є право стягнути ці кошти з відповідачки [PERSON], у звязку з тим, що ніяких розписок [PERSON] відповідач [PERSON] - не писав . Не вбачає у тих обставинах, що розписує у позові позивачка, ніяких своїх обовязків і наслідків цих дій. Суд вислухав пояснення сторін та їх представників; дослідив письмові матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження №12014040390001237 за заявою [PERSON] за ч.1 ст.190 КК України, яка була витребувана судом для огляду в судовому засіданні; допитав свідків. Суд враховує, що спір між [PERSON] і [PERSON] виник з приводу того- чи є підстави у відповідача [PERSON] для залишення 27600 грн. в своєму володінні або зазначена сума підлягає стягненню на користь позивачки. Отже, предметом позову в цій цивільній справі є - стягнення суми з відповідачів на користь позивачки [PERSON]; предметом спору є - чи відбувся між сторонами договір завдатку або договір авансу , чи отримані відповідачами суми були набуті безпідставно ; підставами позову є сукупність фактів, на які посилаються сторони та які були досліджені судом під час судового розгляду. Судом встановлено, що 15.06.2014 року [PERSON] передала відповідачці [PERSON] 60000 ( шістдесят тисяч) грн. за продаж будинку по вул. Октябрській, 91 , про що відповідачка [PERSON] написала розписку в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Зазначена обставина підтверджується копією розписки, яка є в матеріалах справи ( а.с.34) та поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON], які були допитані судом в ході судового розгляду. Наступного дня, тобто 16.06.2014 року, відповідачка [PERSON] передала відповідачу [PERSON] 27600 ( двадцять сім тисяч шістсот) грн., як задаток за продаж будинку по вул. Октябрській,91 в м. Синельникове. Зазначена обставина підтверджується копією розписки ( а.с.8) та не спростовується відповідачем [PERSON], який пояснив, що гроші він отримав, але розписку написала в його присутності його дружина [PERSON], а він в ній розписався. Таким чином, факт передачі і отримання грошей сторонами не спростовується і підтверджується письмовими доказами у справі. Як на правові підстави задоволення своїх вимог позивачка посилається на: ст. 215,216,386,387,570,657,1212 ЦК України, тобто: недійсність правочину; правові наслідки недійсності правочину; загальні засади захисту права власності; право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння; положення про завдаток; форма окремих видів договорів купівлі-продажу; загальні положення про зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Як в своїх запереченнях на позов, так і в поясненнях суду відповідач неодноразово зазначав, що між ним та позивачкою [PERSON] не було ніяких правовідносин, внаслідок чого нема жодних підстав для стягнення з нього суми 27600 грн. Разом з тим, і в запереченнях на позов і в ході судового розгляду [PERSON] пояснював, що отримані ним від [PERSON] 16.06.2014 року гроші є завдатком, які він залишив у себе у звязку з невиконанням позивачкою [PERSON] своїх зобовязань купити будинок №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове. Вирішуючи спір суд враховує положення ст.214 ЦПК України, якою передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Крім того, відповідно до частини 2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. До загальних засад цивільного законодавства відносять, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Частина 1\~статті 628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~\~ Разом з тим, розділ І книги\~п'ятої ЦК України\~регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні. Так, відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1\~статті 510 ЦК України). Згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Суд вважає встановленим та документально підтвердженим той факт, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON]- ані договір завдатку, ані договір авансу не укладався. Розписки від 15.06.2014 року та 16.06.2014 року ( а.с.7,8) не є договорами в розумінні ст.ст.626,628 ЦК України. Також, суд вважає доказаним той факт, що на момент передачі позивачкою [PERSON] грошей у сумі 60000 грн. відповідачці [PERSON], між позивачкою та відповідачем [PERSON], не було досягнуто ніяких домовленостей щодо укладення договору купівлі- продажу житлового будинку №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове. Суттєві умови договору, а саме: ціна продажу майна, порядок та строк укладення договору купівлі- продажу, права та обовязки сторін в момент передачі позивачку грошей, 15.06.2014 року, між [PERSON] та [PERSON] не обговорювалися ні в усній, ні в письмовій формі, оскільки сторони не були знайомі друг з другом. Відповідачка [PERSON] не мала правових підстав для отримання від позивачки [PERSON] гроші, оскільки не була власником домоволодіння №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове, та не була наділена будь-якими повноваженнями від імені власника будинку [PERSON] Отже, при вирішенні цього спору у суду не має підстав для застосування положень ст.570 ЦК України, якою врегульовані договірні відносини з приводу передачі завдатку та авансу в рахунок виконання договору. У звязку з викладеними обставинами суд не може застосувати при вирішенні цієї справи висновки Верховного Суду України, які викладені в постанові Судової палати у цивільних справах, Верховного суду України від 25.09.13 у справі № 6-82цс13. Ці висновки ВСУ стосуються спірних правовідносин, коли договір було укладено , а як зясовано судом- між [PERSON] та [PERSON] на момент передачі грошей відповідачці [PERSON], тобто 15.06.2014 року не було досягнуто ніяких домовленостей. У статті ст. 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, що гарантує справедливий і публічний розгляд\~справи\~упродовж\~розумного строку\~ незалежним і безстороннім\~судом, встановленим законом, при визначенні цивільних\~прав\~і\~обов'язків\~особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. З положеннями Конвенції узгоджуються положення Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 01.11.96 « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» . Пункт 1 визначає:« Відповідно до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.» При вирішенні позовних вимог [PERSON] суд прийшов до висновку , що спірні правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Розділом ІІІ Цивільного кодексу України , підрозділом 2 « Недоговірні зобовязання». Тобто зобовязання, які виникли між сторонами, знаходяться за межами договорів, оформлених у встановленому законом порядку, тощо. Пункт 2 ст.1212 ЦК України визначає, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що відповідачі набули гроші в сумі 32400 ( тридцять дві тисячі) грн. [PERSON] та 27600 грн. [PERSON], відповідно, за рахунок позивачки [PERSON] ( а.с.7, 8.). Судом , також, встановлено, що зазначене набуття відбулось без достатньої правової підстави, оскільки договір між сторонами не укладався. Ця обставина підтверджується, як матеріалами справи, так і поясненнями позивача та відповідача під час судового розгляду. Частиною 1 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави зобовязана повернути потерпілому це майно. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України- набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Частиною 3 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Факт отримання грошей в розмірі 27600 грн. від [PERSON]- відповідачем [PERSON] не оспорюється і суду надані пояснення по обставинам при яких була складена розписка на суму 27600 грн. від імені [PERSON] від 16.06.2014 року ( а.с.8). Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнані сторонами , та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON], оскільки він не був безпосереднім очевидцем будь-яких обставин, які мають значення для вирішення спору, а про перебіг подій його повідомив відповідач [PERSON] Судом було ухвалено про продовження судового розгляду за неявкою свідка [PERSON] у звязку з тим, що за клопотанням сторони відповідача суд двічі відкладав судове засідання із-за неявки цього свідка, але відповідач не надав документів, які-б свідчили про хворобу свідка, що перешкоджало явці до суду. Неявка свідка затягувала строки розгляду справи, яка перебувала в провадженні суду з 14.01.2015 року, тобто протягом восьми місяців, отже, в порушення строків. Крім того, обставини, які мала пояснити суду свідок [PERSON] були встановлені судом виходячи із тексту розписки від 16.06.2014 року та пояснень позивача і відповідача , які узгоджуються між собою. Суд враховує те, що докази надані позивачем [PERSON] на підтвердження її позовних вимог є належними та допустимими. З урахуванням заявлених позивачкою [PERSON] підстав для задоволення позову, а також обставин, наведених позивачкою на їх обґрунтування, суд вважає можливим захистити порушене цивільне право позивачки шляхом стягнення на її користь грошей, які були безпідставно набуті відповідачами [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial