Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дійсним, посилаючись на те, що між нею, як покупцем, та відповідачем [PERSON], як продавцем, яка діяла також в інтересах її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 20 квітня 2000 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №50, розташованої в будинку №48 в місті Світлодарську Бахмутського району Донецької області, який зареєстрований 20 квітня 2000 року в Дебальцевській товарній біржі «Недвижимость». Зазначає, що істотні умови договору виконані сторонами повністю, однак такий договір не був посвідчений нотаріально у звязку з відповідним законодавством. Стверджує, що у травні 2018 року їй стало відомо про те, що не посвідчений нотаріально договір не створює правових наслідків та його слід визнати дійсним у судовому порядку для отримання можливості розпоряджатись придбаною квартирою. Просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна двокімнатної квартири №50 в будинку №48 в місті Світлодарську Донецької області, укладений між [PERSON], як продавцем, яка діяла також в інтересах її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та [PERSON], як покупцем, зареєстрований 20 квітня 2000 року в Дебальцевській товарній біржі «Недвижимость». Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомили, і на підставі частини 3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що вони не зявились у судове засідання без поважних причин. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2018 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 20 квітня 2000 року між [PERSON], як продавцем, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та [PERSON], як покупцем, укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в Дебальцевській товарній біржі «Недвижимость» 20 квітня 2000 року, який підписаний виконавчим директором товарної біржі «Недвижимость» (а.с.7). Предметом договору є двокімнатна квартира №50 в будинку №48 в місті Світлодарську Бахмутського району Донецької області, яка належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 7 березня 2000 року Вуглегірською ТЕС, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації м.Єнакієве Донецької області в реєстровій книзі номер 47, за реєстровим номером 434 від 28 березня 2000 року. Згідно з\~п.3\~договору продавець\~і покупець\~засвідчують,\~що до\~моменту його\~укладення розрахунки\~між сторонами\~проведені повністю.\~Пунктом 5\~договору передбачено,\~що угоди,\~зареєстровані на\~біржі,\~не підлягають\~нотаріальному посвідченню.\~Угода вважається\~укладеною з\~моменту її\~реєстрації на\~біржі (Закон\~України «Про\~товарну біржу»,\~стаття 15).\~ Досліджуваний договір купівлі-продажу зареєстрований у Бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер 434, про що свідчить реєстраційний напис на договорі від 24 квітня 2000 року, за яким власником квартири є [PERSON] Згідно зі ст. 224 Цивільного кодексу УРСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин 20 квітня 2000 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.128 Цивільного кодексу УРСР від 18 липня 1963 року в редакції станом на 20 квітня 2000 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Статтею 153 Цивільного кодексу УРСР від 18 липня 1963 року в редакції станом на 20 квітня 2000 року передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст.\~227\~Цивільного кодексу\~УРСР від\~18\~липня 1963\~року в\~редакції станом\~на 20\~квітня 2000\~року договір\~купівлі-продажу\~жилого будинку\~повинен бути\~нотаріально посвідчений,\~якщо хоча\~б однією\~з сторін\~є громадянин.\~Недодержання цієї\~вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).\~ Однак, за ч.2 статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» в редакції станом на 20 квітня 2000 року угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Судом установлено, що між сторонами договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом договору купівлі-продажу, в якому зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Сторони повністю виконали договір.\~ З огляду на досліджені судом обставини справи, суд вважає, що договір не був посвідчений нотаріально в звязку із неправильним тлумаченням на той час положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», за яким угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки реальне виконання сторонами умов договору у справі повністю доведено, воля сторін при укладенні договору була спрямована на настання правових наслідків у вигляді переходу права власності на квартиру, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved