Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що з 15 січня 2013 року за її згоди за вищевказаною адресою зареєстровані громадяни [PERSON] Федерації : [PERSON], [INFO], а з 05 листопада 2013 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вказані особи не є членами її родини, жодних угод про порядок користування належним їй приміщенням не укладалося. Відповідачі зареєстровані за даною адресою, але не проживають з вересня 2014 року та не беруть будь - якої участі в утриманні житла та оплаті житлово - комунальних послуг, всі вказані витрати, в тому числі, які нараховуються на вказаних осіб, вимушена нести сама. При спілкуванні в телефонному режимі з родиною [PERSON] та прохання знятися з реєстрації ніякого реагування не відбулося, посилаючись на зайнятість та небажання відвідувати Україну. На даний момент Позивач не підтримує будь - яких контактів з відповідачами, місце їх проживання невідомо, відомо тільки, що відповідачі виїхали до [PERSON] Федерації. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, судові витрати просила з відповідачів не стягувати. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені за останнім відомим місцем реєстрації, письмових заперечень до суду не подали. Тому суд розглянув справу у їхню відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2005 року, а саме квартири [ADDRESS] власником є [PERSON]. З письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], наданих до суду, вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вересня 2014 року не проживають в [INFO], наскільки їм відомо вони проживають в [PERSON] Федерації, витрати по утриманню квартири несе [PERSON]. Стаття 72 Житлового кодексу Української РСР визначає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається протягом шести місяців. Оцінюючі встановлені факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачі більше ніж шість місяців відсутні за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несуть. Отже, відповідно до вимог ст. 72 ЖК Української РСР, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є особами, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Судом встановлено, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають з вересня 2014 року, а позивач внаслідок їх реєстрації у вказаній квартирі несе додаткові витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг. Після від'їзду відповідачі втратили право на користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що відповідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття з реєстраційного обліку. Таким чином в судовому засіданні встановлено порушення відповідачами права позивача на розпорядження та користування власністю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved