Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вищевказаний житловий будинок належить йому на праві приватної власності. Відповідач, з червня 2012 року по даний час, в будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування даним житлом. До початку розгляду справи по суті, відповідач подала зустрічну позовну заяву до [PERSON], в якій просить вселити її у житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 1 березня 2008 рокувона на праві члена сім'ї власника будинку, як дружина сина [PERSON], вселилась у житловий будинок [ADDRESS]. В червні 2012 року в зв'язку із постійними сварками на ґрунті побутових проблем та непорозумінь із чоловіком та його батьками вимушена була тимчасово переїхати з дітьми до іншого місця проживання. Незважаючи на те, що безпосередньо у належному [PERSON] будинку вона не проживала, однак до листопада 2012 року зберігала там свої речі та мала вільний доступ до них. В листопаді 2012 року відповідач примусив її забрати свої речі, заборонив користуватись вищевказаним будинком та звернувся до суду з позовом про визнання такою, що втратила право користування даним житлом, що свідчить про створення перешкод у користуванні житлом та стало підставою звернення до суду з зустрічною позовною заявою про вселення у житло. В судовому засіданні [PERSON] пославшись на обґрунтування викладенні в первісні позовні заяві свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, поряд з цим позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. [PERSON] пославшись на обґрунтування викладенні в зустрічному позові свої вимоги підтримала в повному обсязі, поряд з цим позовні вимоги за первісним позовом не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Представник [PERSON] - адвокат [PERSON], пославшись на обставини викладенні в зустрічній позовні заяви позицію довірителя підтримав, просив зустрічну позовну заяву задоволити. Заслухавши пояснення сторін їх представників, показання свідків, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню повністю. Так, [PERSON] з 06.02.2008 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серія ССІ №494239 від 08.02.2008 року. В березні 2008 року [PERSON] вселилась у вказаний житловий будинок та проживала там до червня 2012 року, як член сім'ї власника будинку, що підтверджено відміткою в паспорті останньої про реєстрацію місця проживання, довідкою №29 від 12.01.2011 року виданою Верхівською сільською радою Рівненського району Рівненської області та показами свідка [PERSON]. В червні 2012 року в зв'язку із сварками на ґрунті побутових проблем та непорозумінь із чоловіком [PERSON] відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом, [PERSON] переїхала з дітьми до іншого місця проживання залишивши в будинку [ADDRESS] частину особистих речей, які вона забрала в листопаді 2012 року. Дослідивши Акти від 05.06.2012 р., 09.07.2012 р., 15.08.2012 р., 20.09.2012 р., 07.10.2012 р., 19.10.2012 р. про відсутність і не проживання [PERSON] за місцем її реєстрації та оцінивши їх в сукупності із показами свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], суд не бере до уваги посилання у вказаних документах на те, що під час їх складання в будинку [ADDRESS] були відсутні особисті речі [PERSON]. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що підписуючи вищевказані Акти не перевіряли за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] наявність особистих речей [PERSON], а прийшли до висновку про їх відсутність лише в зв'язку із особистою відсутністю останньої. Поряд з цим, як вбачається із показів свідка [PERSON], речі, які залишались у вказаному будинку [PERSON] забрала в листопаді 2012 року на вимогу [PERSON] та його сина [PERSON]. Відповідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. В силу вимог ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що з червня 2012 року до 12 листопада 2012 року, тобто дня звернення [PERSON] до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме: будинком [ADDRESS], пройшло менше року та приймаючи до уваги, що в листопаді 2012 року поміж [PERSON] та [PERSON] виник спір про право останньої проживати у вищевказаному будинку, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визнання останньої такою, що втратила право користування даним житлом. Поряд з цим, враховуючи те, що [PERSON], як член сім'ї [PERSON] має право користуватись жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] нарівні з власником будинку та приймаючи до уваги, що з листопада 2012 року [PERSON] чинять перешкоди у користуванні даним житлом, суд приходить до переконання, що [PERSON] підлягає вселенню у вищевказаний будинок, як член сім'ї власника будинку. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом підлягають стягненню на користь позивача за зустрічним позовом понесені та документально підтвердженні судові витрати. На підставі ст. 405 ЦК України, ст. 156 Житлового кодексу України,

Outcome: approved