Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 1/10 частину в квартирі [ADDRESS] , загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., та на 1/10 частину в квартирі [ADDRESS] , загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; та стягнути з [PERSON] витрати по оплаті судового збору в розмірі 1327,03 грн. Позовні вимоги мотивовані наступним. Матір позивача [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого народилась [INFO] позивач. Шлюб між батьками позивача було розірвано. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, та після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частини 2-кімнатної квартири [ADDRESS] , та Ѕ частини 3-кімнатної квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті батька позивача є його дружина [PERSON] , його діти позивач, [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2004 р.н., а також [PERSON] , 1984 р.н., який мешкає у РФ. У встановлений 6-місячний строк відповідач в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей звернулась до Восьмої ХДНК із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа за №551/2018. До 8 ХДНК надійшла заява від спадкоємця [PERSON] про відмову від своєї частини спадщини на користь неповнолітніх [PERSON] , 2002 р.н. та [PERSON] , 2004 р.н. Позивач також звернулась із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, оскільки її частка у спадковому майні складає 1/10 частина. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які знаходяться у відповідача, внаслідок чого постановою 8 ХДНК позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідачем [PERSON] подано відзив на вказану позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] хворів з 2009 року, та з 2017 року він потребував допомоги, позивач йому її не надавала, хоча мала таку можливість. Фактично за [PERSON] доглядала відповідач та діти. Позивач взагалі не цікавилась своїм батьком, та його похованням, а тому має бути усунена від спадщини після смерті свого батька. Відповідач в своїх інтересах, та в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , 2002 р.н. та [PERSON] , 2004 р.н. звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Зустрічні позовні вимоги мотивовані наступним. [INFO] помер чоловік відповідача [PERSON] , та після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частини 2-кімнатної квартири [ADDRESS] , та Ѕ частини 3-кімнатної квартири [ADDRESS] . У встановлений 6-місячний строк позивач за зустрічною позовною заявою в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей звернулась до Восьмої ХДНК із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа за №551/2018. До 8 ХДНК надійшла заява від спадкоємця [PERSON] , який є сином померлого від першого шлюбу про відмову від своєї частини спадщини на користь неповнолітніх [PERSON] , 2002 р.н. та [PERSON] , 2004 р.н. Відповідач за зустрічним позовом, яка є донькою чоловіка від другого шлюбу також звернулась із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Однак, остання має бути усунена від спадкування відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, оскільки з 2009 року [PERSON] хворів на різні хвороби, був інвалідом другої групи та потребував сторонньої допомоги та піклування, а його доглядом, утриманням та піклуванням відповідач не займалась і не бажала цього робити, хоча мала таку можливість, а з 2017 року чоловік позивача взагалі був у безпорадному стані, а відразу після смерті звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Представником відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвокатом Бієнко С.М. подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів сукупності обставин зазначених ч.5 ст. 1224 ЦК України для можливості усунення відповідача від спадкування. Про погіршення стану здоров`я батька відповідач нічого не знала, та її повідомлено не було, на телефонні дзвінки батько не відповідав, та адресу мешкання батька також не повідомляли відповідачу. Відповідач була на похованні свого батька, та надала позивачу кошти для поховання. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкоємець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді, у тому числі з боку саме відповідача. Представник позивача за первісним позовом, яка є одночасно представником відповідача за зустрічним позовом адвокат Бієнко С.М. в судовому засіданні первісні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити, та в задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність доказів. Представник відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , та [PERSON] адвокат Саньков Ю.В., та відповідач [PERSON] , які є одночасно стороною позивача за зустрічними позовними вимогами в судовому засіданні в задоволенні первісного позову просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві, а вимоги за зустрічним позовом просили задовольнити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Представник третьої особи за зустрічним позовом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори в особі відокремленого підрозділу в судове засідання не з`явився, спрямував до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, та у вирішенні питання покладався на розсуд суду. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей ХМР в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, спрямував до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та просив прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дітей. 09.07.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява разом з клопотанням про витребування доказів, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді 10.07.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження, та витребувано у П`ятої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №551/2018 року після смерті [PERSON] 11.10.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла зустрічна позовна заява, яка розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 17.10.2019 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.11.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] об`єднано в одне провадження з вимогами зустрічної позовної заяви, та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.11.2019 року закрито підготовче провадження по вказаній справі, та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 03.09.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Бієнко С.М. про залучення до участі в справі відповідача. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги після його смерті є: позивач за первісним позовом (донька від другого шлюбу), та відповідачі за первісним позовом (дружина померлого [PERSON] , неповнолітні діти померлого [PERSON] , 2002 р.н. та [PERSON] , 2004 р.н., та повнолітній син померлого від першого шлюбу [PERSON] ). Заповітів [PERSON] не складав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на наступне майно: а саме на Ѕ частину 2-кімнатної квартири [ADDRESS] , та Ѕ частину 3-кімнатної квартири [ADDRESS] . 29 серпня 2018 року Восьмою ХДНК була заведена спадкова справа №551/2018 щодо майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] . Із заявами про прийняття спадщини після смерті останнього звернулись позивач за первісним позовом, відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] надіслав заяву про відмову від своєї частини спадщини на користь дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Стрельниковим А.С. від 28.05.2019 року позивачу за первісним позовом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ Відповідно\~до ст.\~1258\~ЦК України,\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Сторона позивача зустрічним позовом вказує, що донька [PERSON] від другого має бути усунена від спадкування відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, посилаючись на те, що з 2009 року [PERSON] хворів, та з 2017 року його стан здоров`я погіршився, та йому було встановлено 2 групу інвалідності, оскільки був дуже розсіянним, втрачав свідомість щодо набутих навичок, та потребував сторонньої допомоги, яку йому донька взагалі не надавала, проте мала таку можливість. Так, судом встановлено, що позивач за первісним позовом з 2011 року навчалась в Київському національному університеті культури та мистецтв, та здобула ступінь бакалавру в 2015 році, тобто весь цей проживала в м. Києві, та працювала там. До суду надано диск, з якого вбачається, що в 2013 році позивач приїжджала до м. Харкова разом із знімальною групою та було знято фільм про її батька, та його професію. Свідки зі сторони позивача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що відносини між [PERSON] та [PERSON] не склались, але [PERSON] любила свого батька, проте в Харків приїзджала лише 2-3 рази на рік у зв`язку з навчанням та роботою в м. Києві, та спілкувалась з батьком лише на його роботі, та їй не відомо було про хвороби батька, та в 2017 році на роботі батька їй повідомили, що він перебуває на лікарняному, кошти померлий не надав своїй доньці, та за навчання [PERSON] були сплачені кошти за продаж частки квартири, а не особисті кошти її батька. [PERSON] була на похованні свого батька, та надала його жінці грошову допомогу. Свідки зі сторони позивача за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні вказали, що їм нічого було не відомо про [PERSON] , та про її спілкування з батьком, хоча останній завжди надавав кошти доньці, після хвороби [PERSON] скаржився, що його не провідує донька, та допомогу не надає, хоча до неї звертались за допомогою, та на лікування брався навіть кредит. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правила частини п`ятої статті 1224\~ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до\~СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У пункті 6 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224\~ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Згідно із частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд належним чином оцінивши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що наявні у матеріалах справи докази на підтвердження безпорадного стану [PERSON] свідчать лише про наявність у нього певних захворювань у зазначений період (2009-2017 роки), але не підтверджують і не вказують у достатній мірі на факт перебування спадкодавця саме у безпорадному стані. Також суд вважає за необхідне зазначити про те, що\~усунення від спадкування можливе лише за умови встановлення винної поведінки особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій; ухилення характеризується умисною формою вини. Разом з тим, не встановлено судом фактів звернення [PERSON] до відповідача за допомогою та свідоме ухилення останньої від надання такої допомоги. Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави, передбачені частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову за наведених вище підстав. Встановивши, що позивачу за первісним позовом П`ятою ХМНК відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за первісним позовом компенсуються за рахунок спадкоємця [PERSON] , а за зустрічним позовом за рахунок позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved