Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки, [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 8,3831 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Новоселівської сільської ради Волноваського (на той час - Тельманівського) району Донецької області. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла відповідно до приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, інших спадкоємців не має. Державний акт на право власності на земельну ділянку спадкодавцю не видавався, у зв'язку зі смертю. З цієї причини оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку через нотаріуса не має можливості, змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить визнати за нею право на завершення приватизації в порядку спадкування за законом та отримання відповідного правовстановлюючого документа про право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом та заповітом відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON], яка народилась [INFO], померла [INFO] у селі Новоселівка Тельманівського (на цей час - Волноваського) району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис 26 від 15.07.2017 року, виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (а.с.7). Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Спадкоємицею померлої [PERSON] за законом першої черги є позивач [PERSON], яка прийняла спадщину відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 11 травня 2018 року по цивільній справі № 221/1012/18 (а.с.8-9). У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, нотаріусом було запропоновано позивачу звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за законом. За нормою абзацу 2 пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, що набрав чинності 01.01.2002 року, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну ділянку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до частини 1 статті 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Паювання земель колишніх сільськогосподарських підприємств (колгоспів, радгоспів) повинно було здійснюватися після їх реформування у колективні сільськогосподарські підприємства (Указ 666/94), передачі цим підприємствам земель у колективну власність, видачі державного акту на право колективної власності на землю. Коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), встановлено Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Статтею 1 цього Указу передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до ст. 2 цього Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Указом передбачено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. За положеннями ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). ВАТ «Приазов'є» є правонаступником Державного сільськогосподарського підприємства «Приазов'є», що підтверджується копією статуту та технічної документації із землеустрію (а.с.14). З колективної заяви працівників ВАТ «Приазов'є» про видачу державних актів на право власності на землю на ім'я голови Тельманівської районної державної адміністрації вбачається, що спадкодавець [PERSON] зазначена під номером 393 (а.с.15). 01 серпня 2005 року Тельманівською районною державною адміністрацією було надано Дозвіл вихідний номер 1-15/914 на Розробку документації щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні частки (паї) для 833 громадян, акціонерів ВАТ «Приазов'є», з зазначенням даних паспортів, ідентифікаційних номерів, адреси проживання (а.с.12). Згідно до списку-додатку до Дозволу № 1-15/914 від 01.08.2005 року, [PERSON] значиться під номером 391 (22а.с.). Протоколом № 2 від 07 квітня 2006 року затверджено «Проект землеустрію щодо організації території земельних часток (паїв) ВАТ «Приазов'є» розроблений ТОВ «Вендор». У пункті п'ятому зазначено кількість громадян, які мають право на земельну частку (пай), усього 833 чоловіків (а.с.16). Згідно до протоколу № 3 від 05 травня 2006 року загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Приазов'є» та доданого до нього списку громадян (додаток №1), проведено розподіл земельних ділянок між членами трудового колективу ВАТ «Приазов'є» та затверджено передачу в натурі (на місцевості) сільськогосподарських угідь 809 громадянам. У додатку №1 зазначена загальна кількість громадян, які мають право на земельні ділянки, усього 833 чоловіків, [PERSON] зазначена під номером 392, з відміткою, що померла (а.с.17). Розпорядженням Тельманівської районної державної адміністрації № 229 від 08.07.2006 року затверджено протокол № 3 від 05.05.2006 року загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Приазов'є» про визначення місце розташування земельних ділянок громадян згідно з номерами на схемі поділу земель по проекту землеустрою, затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) і видачу державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва членам трудового колективу ВАТ «Приазов'є» (а.с.21). Згідно до технічної документації із землеустрію щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадянам, членам ВАТ «Приазов'є» Новоселівської сільської ради Тельманівського району Донецької області, Книга 3, виготовленої ТОВ «Вендор», підставою для розробки схеми поділу земель пайового фонду ВАТ «Приазов'є» на 833 земельні частки був дозвіл Тельманівської районної державної адміністрації від 01.08.2005 року номер 1-15/914 на розробку документації щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні частки (паї) для 833 громадян. Технічна документація включає такі види робіт: - розподіл земельних ділянок між членами ВАТ «Приазов'є» (протокол №3); - кадастрові плани земельних ділянок; - формування обмінних файлів; - заповнення бланків державних актів; - юридичне оформлення. Схема поділу земель розроблена на 833 земельні частки. Виготовлено 809 державних актів на право власності на земельну ділянку (рілля) та 21 державний акт на право спільної (часткової) власності на земельні ділянки багаторічних насаджень. Іншим власникам земельні ділянки ріллі не передавались у власність, у зв'язку із смертю, у тому числі земельна ділянка номер [NUMBER], яка згідно до Схеми землеустрію, знаходиться за межами населеного пункту (а.с.19). Відповідно до інформаційної довідки Новоселівської сільської ради від 23.08.2012 року вихідний номер 527/06.00, за спадкодавцем [PERSON] рахується земельна ділянка номер [NUMBER], площею 8,38 га, як невитребуваний пай (а.с.22). Згідно до графічного матеріалу - викопіювання з кадастрової карти України, земельній ділянці номер [NUMBER], площею 8,38 га, розташованої на території Новоселівської сільської ради Волноваського (раніше Тельманівського) району Донецької області, за межами населеного пункту, відповідає земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER]. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-1404536212019, земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] розташована на території Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області, категорія землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 8,3831 га, форма власності державна, державна реєстрація ділянки здійснена 28.03.2013 року відділом Держгеокадастру у Тельманівському районі Донецької області, на підставі Проекту землеустрію щодо відведення земельних ділянок від 06.07.2012 року . Згідно до ст.ст. 3, 5, 7, 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV (в редакції, чинній на той час), підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрію щодо організації території земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, в районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. У проекті землеустрію щодо організації території земельних часток (паїв) визначаються місце розташування земельних ділянок, їх межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільове призначення, дії обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок, у тому числі земельних сервітутів. За приписами зазначених норм, розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться районної державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрію щодо організації території земельних часток (паїв). Результат розподілу земельних ділянок між власниками оформляється відповідним протоколом, який затверджується відповідною районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Відповідно до статті 10, 13 зазначеного Закону, для забезпечення гласності щодо виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) районна державна адміністрація в межах своїх повноважень зобов'язані: - забезпечити розміщення в загальнодоступних місцях населених пунктів, у яких проживають власники земельних часток (паїв), оголошення про проведення зборів власників земельних часток (паїв) з питання розподілу земельних ділянок за два тижні до їх проведення, з зазначенням, серед іншої, інформації про дату, місце і час проведення зборів власників земельних часток (паїв); - оприлюднити список осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), шляхом розміщення його в загальнодоступних місцях за 10 днів до початку проведення розподілу земельних ділянок. Нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки за рішенням районної державної адміністрації можуть передавитися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. За встановлених обставин, суд вважає, що за життя спадкодавець [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації таких прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; - укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Суд враховує, що у зв'язку з зміною з 01 січня 2013 року повноважень органів виконавчої влади, районна державна адміністрація не може прийняти рішення щодо передачі земель із земель державної власності, у встановленому законом порядку через нотаріуса позивач не може прийняти спадщину за відсутності правовстановлюючого документа, з цієї причини позивач змушений звернутися до суду. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем, спадкодавець розпочав процедуру приватизації, але не закінчила її у зв'язку із смертю, суд вважає, що в порядку спадкування позивач набула відповідне право - право на завершення приватизації земельної ділянки шляхом одержання документу, що посвідчує право власності на зазначену земельну ділянку. На підстави ст.ст. 328 ч.1, 1216, 1218, 1261, 1297 ч.1 ЦК України, ст.ст. 25, 79-1, 125, 152 ЗК України, ст.ст. 3, 5, 7, 9, 10, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV (в редакції, чинній на той час), ст.ст. 12, 13, 19, 48, 81, 252, 253, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

Outcome: approved