Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 29.01.2014 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у якому у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] . Спільне життя із відповідачем у позивача не склалося і з жовтня 2018 року подружжя разом не проживає. Дитина залишається проживати із позивачем, а відповідач проживає окремо. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Позивач наразі працює та отримує заробітну плату у розмірі 4382.00 грн. Проте, на її утриманні також перебуває донька від першого шлюбу позивача [PERSON] , відтак одній позивачу складно утримувати дитину. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2019 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відкрито провадження у цивільній справі. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Судом встановлено, що 29.01.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києвіміж [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 86. [INFO] у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.04.2015 Серія [NUMBER] . Відповідно до ч. 9 ст. 17 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено у ч. 2 ст. 181 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Домовленості щодо способу виконання обов`язку по утриманню доньки сторони не досягли. Так, суду не надано даних щодо офіційного працевлаштування відповідача та даних щодо його доходів. Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження надання матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачем. Аналізуючи викладене, враховуючи, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, з урахуванням вартості продуктів харчування, інших речей першої необхідності, необхідних для забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дитини, розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією у відповідності до закону. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, є обґрунтованими та відповідають приписам чинного законодавства, а відтак підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 18.07.2019, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 18.07.2019 і до досягнення дитини повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved