Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон, вказуючи, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач мешкає окремо від позивачки з сином, сплачує аліменти. Позивачка з сином мають спільне бажання відвідати у новорічні свята своїх родичів, які мешкають в Російській Федерації. Крім того, позивачка планує в літній період відвідати прабабцю, яка мешкає в Криму, та через свій вік і віддаленість не має змоги відвідати онука в Харкові. Лікарі рекомендують синові відпочинок біля моря, оскільки дитина страждає на лор-захворювання та алегрічний дерматит. Враховуючи, що закордонний відпочинок є набагато якіснішим та різноманітнішим, просить суд надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], у її супроводі до Російської Федерації, Туреччини, Єгипту, на три роки, без дозволу батька, [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання двічі поспіль не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.10.2011 р. Позивачка є матір'ю, а відповідач батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], часто хворіє на ГРЗ, лор-захворювання, страждає на алегрічний дерматит, у зв'язку з чим йому рекомендоване оздоровлення, що підтверджується довідкою ХМДП №7. Мати позивачки, а відтак рідна бабця неповнолітнього, [PERSON], мешкає в м.Москва (Росія), а бабуся позивачки, відповідно, прабабця неповнолітнього, [PERSON], мешкає в м.Керч (Крим), що підтверджується відмітками в їх паспортах, копії яких долучені до справи. На думку суду, спілкування дитини з її родичами має позитивний вплив на укріплення родинних стосунків, духовний та моральний розвиток дитини, та забезпечує права баби та прабаби, передбачені ст.257 СК України. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.п.2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно п. 18 Правил оформлення видачі паспорта громадянина України, для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 р. N 231, оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони не перебувають в шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Судом також встановлено, що 28.11.2014 р. та 02.12.2014 р. позивачка звернулась до відповідача з проханням надати їх неповнолітній дитині письмовий дозвіл на виїзд до родичів у Російську Федерацію, у супроводі матері, на новорічні світа, проте відповідач в обумовлений час до нотаріуса не з'явився, що підтверджується наданою суду довідкою ХДНК №12 від 11.12.2014 р. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд вважає, що така бездіяльність відповідача є його відмовою у наданні згоди на виїзд дитини за кордон у супроводі матері, оскільки унеможливлює оформлення відповідних документів. Оскільки тимчасові виїзди за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO], а саме до Російської Федерації, Єгипту та Туреччини, відповідає його інтересам, за своєю метою сприяє освітньому, оздоровчому та загальному розвитку дитини, відсутність згоди відповідача не відповідає правам та інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved