Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, останнім часом між сторонами виникають сварки, внаслідок чого кожний із них має різні погляди на життя. Зазначила, що подружні відносини існують лише формально, на даний час сім'я фактично розпалась, оскільки вони спільного господарства не ведуть з кінця березня 2017 року, відповідач не спілкується з нею, на телефонні дзвінки не відповідає. Позивач вважає, що примирення між ними не можливо. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про підтримання заявлених позивачем вимог, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в призначене судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши всі обставини справи вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.10.2016 року Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 66. Від шлюбу сторони дітей не мають Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved