Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом 29 жовтня 2018 р., просила стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] р., на користь її, [PERSON], [INFO] р., іпн [NUMBER], на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти, у розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 21 серпня 2018 р. і до досягнення чином повноліття, а саме до [INFO] р.. Допустити негайне виконання рішення суду за один місяць. На обґрунтування поданого позову позивач посилався на перебування з відповідачем у шлюбі від якого народився син [PERSON] [INFO] р.. Син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні та забезпеченні. Відповідач офіційно не працює, але отримує тимчасові нерегулярні доходи, добровільно допомагати утримувати сина не бажає. Також, зазначала, що 21 серпня 2018 р. зверталась із заявою про видачу судового наказу до суду, але їй було відмовлено, а тому час з якого слід починати стягнення аліментів слід відраховувати саме з цієї дати. У судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримала, просила задовольнити на підставах викладених у позові. Відповідач у судове засідання викликався неодноразово, але не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не подавав. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, а.з.№540. Свідоцтво про шлюб [NUMBER] В період сімейних стосунків у сторін народився [INFO] р. син [PERSON], що було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, а.з.№6110. Свідоцтво про народження [NUMBER] Сторони по справі, згідно з поданим позовом є зареєстрованими за однією адресою по [ADDRESS] Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу 21 серпня 2018 р.. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2018 р., що набрала чинності 21 вересня 2018 р. позивачу було відмовлено у видачі судового наказу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача на підставі представлених доказів та доведення перед судом їх переконливості суд дійшов до висновку що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненню ними повноліття. Згідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином і відповідач зобов'язаний утримувати свою сина до досягнення ним повноліття. За таких обставин суд вважає, що утримання належного рівня життя, виховання і розвитку здібностей своєї дитини є безпосередній обов'язок для відповідача і саме він може і повинен знаходити таку діяльність, яка б дала йому можливість на належному рівні допомагати забезпечувати його існування. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до положень ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З огляду нведене позивач має право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів визначених судом підлягає індексації. Крім наведенного при визначенні розміру аліметів суд враховує положення ч.1,2 ст.182 СК України, за якими при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Однак, позивач ні у позовній заяві ні у судовому засіданні не довів належних доказів в розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України жодного з вищенведених обставин. Згідно до положень ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р.» прожитковий мінімум на дитину віком від 6-ти до 18-ти років з 1 грудня 2018 р. складає 2027 грнивень. З огляду на вище викладене і доведеність позивачем розміру зазначених у позові аліментів в сумі 1500 гривень, з урахуванням наведених ч.2 ст.182 СК України і ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р.» суд вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин суд вважає за можливе проводити стягнення з 21 серпня 2018 р., тобто з часу звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при пред'явлені позову, то згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави повинні бути частково стягнено відповідні судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial