Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 28 квітня 2017 року. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2017, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося, не зійшлись характерами. Пів року проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить її інтересам, строк на примирення непотрібен, спірного майна немає, після розлучення дитина проживатиме з позивачем, прізвище позивач бажає змінити на дошлюбне. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 23.06.2021 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий час для подання заяв по суті. Сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю, строк на примирення з відповідачем просить не надавати, після розірвання шлюбу дитина проживатиме з нею, судові витрати просить стягнути з відповідача, справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] подав заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить слухати без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2017 року у Кегичівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 квітня 2017 року Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №16. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею, відповідач проти цього не заперечив. Сумісне життя сторін не склалося, через різні склади характерів. На цей час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, за таких обставин подальше збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час немає. Сторони погодили, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач заявила про зміну прізвища на дошлюбне, що відповідає положенням закону, а тому суд після розірвання шлюбу відновлює позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved