Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 січня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 04. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачем. Спільне життя не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з квітня 2014 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим. Спір про поділ майна відсутній. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, вказавши на неможливість примирення та подальшого спільного проживання. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 січня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого 08 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, та серії [NUMBER], виданого 18 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 4, 5 відповідно). Шлюбні відносини припинилися з квітня 2014 року. Подальше сумісне життя та примирення між ними неможливе. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час (10 місяців) мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, а також, що відсутні докази того, що окреме проживання сторін негативно вплинуло або вплине на інтереси малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved