Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на свою користь з [PERSON] 36460,87 грн. матеріального збитку, спричиненого ДТП, та судові витрати в сумі 768.40 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.01.2019 року з вини [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкодження отримав автомобіль позивача «Toyota Avalon» д/н [NUMBER] . За висновком про оцінку вартості відновлювального ремонту № 0157-01-19 від 30.01.2019 року на підставі Акту огляду від 15.01.2019 року, ця вартість складає 99765,13 грн. з яких страховою компанією СК «ТАС» позивачеві виплачено 98765,13 грн. Однак, після визначення оцінки вартості відновлювального ремонту, позивачем були виявлені додаткові пошкодження його автомобіля, які не були відображені в Акті огляду від 15.01.2019 року та не враховані у висновку № 0157-01-19 від 30.01.2019 року на суму 36460 грн., які відмовляється сплачувати як страхова компанія так і винуватець ДТП. Ухвалою суду від 07.05.2019 року позовна заява залишена без руху, а позивачеві надано строк на усунення недоліків у позові. Після усунення недоліків, ухвалою від 03.06.2019 року, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 17.07.2019 року. 25.06.2019 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що розмір майнової шкоди в сумі 135226 грн., на який посилається позивач, визначено ФОП [PERSON] , який не має відповідних повноважень, як суб`єкт оціночної діяльності. У зв`язку з неявкою позивача в судове засідання 17.07.2020 року, розгляд справи відкладено на 05.09.2019 року. 05.09.2019 року у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні, слухання справи перенесено на 30.10.2019 року. 30.10.2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 12.12.2019 року. 12.12.2019 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, якою [PERSON] просить стягнути на свою користь з [PERSON] 39660 грн. матеріальної шкоди, завданої ДТП з врахуванням 36460 грн. різниці між отриманим відшкодуванням та реальними витратами на відновлення автомобіля, 1000 грн. франшизи, 1000 грн. витрат на проведення експертного дослідження та 1200 грн. витрат на евакуацію, а також просить стягнути 10768 грн. судових витрат, з яких 768,40 грн. судовий збір, 10000 грн. витрати на професійну правничу допомогу. 12.12.2019 року у зв`язку з прийняттям уточнень до позову, розгляд справи відкладено на 10.02.2020 року. 22.01.2020 року відповідач подав відзив на уточнену позову заяву, я в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю, послався на відсутність належних доказів отримання позивачем додаткових збитків, ніж ті, відшкодування яких здійснила страхова компанія. 10.02.2020 року у судовому засіданні оголошено перерву на 11.03.2020 року. 11.03.2020 року судом призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу щодо природи, характеру пошкоджень автомобіля «Toyota Avalon» д/н [NUMBER] та вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку вказаного автомобіля, внаслідок ДТП. Провадження у справі зупинено. 14.07.2020 року до суду надійшов висновок експерта № 83-ОД/410-А від 01.07.2020 року. 20.07.2020 року судом поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 12.08.2020 року. 12.08.2020 року у судовому засіданні оголошено перерву до 28.08.2020 року. 28.08.2020 року за клопотанням відповідача розгляд справи перенесено на 27.10.2020 року. У судове засідання 27.10.2020 року з`явилися позивач та її представник, які позов підтримали повністю, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив відкласти розгляд справи у зв`язку з подачею апеляційної скарги на ухвалу суду від 26.03.2020 року про виправлення описки в ухвалі суду. Суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, продовжив судове засідання за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.01.2019 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем Peugeot 308 д/н [NUMBER] , сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Toyota Avalon» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та який належить [PERSON] , отримав пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вказаної ДТП підтверджується Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля Peugeot 308 д/н [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована по договору обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ № АК4535367 від 05.02.2018 року у АТ «Страхова група «ТАС». Розмірі франшизи по даному договору складає 1000 грн. Відповідно до висновку експерта №0157-01-19 від 30.01.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу, проведеного за заявкою [PERSON] , ринкова вартість автомобіля «Toyota Avalon» номерний знак [NUMBER] станом на час ДТП складає 273204,26 грн., загальна вартість відновлювального ремонту складає 226540,83 грн., а вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 99765,13 грн. СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 98765,13 грн. (тобто за вирахунком суми франшизи). Ці факти підтверджені матеріалами справи та не оспорюються сторонами. Позивач наполягає, що відповідно до рахунку № 3101-19 від 31.01.2019 року та акту виконаних робіт від 19.03.2019 року та квитанції ФОП [PERSON] , [PERSON] понесла витрати на ремонт (відновлення) свого автомобіля «Toyota Avalon» номерний знак [NUMBER] в розмірі 135226,00 грн., а відтак має право на пред`явлення до відповідача вимог про сплату різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 36460,87 грн. Крім того, позивач зазначає, що відшкодуванню підлягає сума франшизи в розмірі 1000 грн., сума витрат на проведення експертного дослідження №0157-01-19 від 30.01.2019 року в розмірі 1000 грн. та 1200 грн. витрат на евакуацію автомобіля. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією, ЦК, Законами України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За змістом п.2.1 ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього закону. За загальним правилом, згідно з положеннями ст.1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Однак спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особі, яка завдала цю шкоду і застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п.22.1 ст.22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29); відповідно до пп.32.4, 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке перебувало у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкодою, пов`язаною із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Положеннями п.22.1 ст.22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Отже, виконання обов`язку щодо відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст.1194 ЦК, згідно з якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі ст.1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Оскільки суду надані докази відшкодування позивачеві страховою компанією витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу на суму 98765,13 за винятком франшизи в розмірі 1000 грн., суд доходить висновку про обгрунтованість вимог позивача в частині стягнення на її користь з відповідача суми фаншизи в розмірі 1000 грн. Також, суду надані докази понесення позивачем витрат на оплату експертного дослідження №0157-01-19 від 30.01.2019 року на суму 1000 грн., що не оспорено відповідачем, а тому задовольняє вимоги [PERSON] в цій частині теж. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду будь-яких доказів понесення [PERSON] витрат на оплату евакуації автомобіля в сумі 1200 грн., а тому суд відмовляє у задоволенні вимоги в цій частині. Щодо виплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), то суд враховує наступне. Згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, до доказів по справі пред`являються вимоги щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Посилаючись на існування різниці в сумі 36460,87 грн. між фактичним розміром шкоди в сумі 135226,00 грн. і страховою виплатою в сумі 98765,13 грн., позивач надає на підтвердження своїх вимог квитанцію до прибуткового касового № 896 від 19.03.2019 року, видану ФОП [PERSON] на підставі проведення ремонтних робіт автомобіля «Toyota Avalon» номерний знак [NUMBER] ; акт виконаних робі від 19.03.2019 року ФОП [PERSON] та рахунок №3101-19 від 31.01.2019 року де замовник [PERSON] по автомобілю «Toyota Avalon» номерний знак [NUMBER] , а виконавець ФОП [PERSON] . Однак, зазначені докази не підтверджують те, що сума збитків, яку понесла позивач у зв`язку з відновленням свого автомобіля, розрахована з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, як то зроблено у висновку №0157-01-19 від 30.01.2019 року. Крім того, згідно висновок експерта судової авто-товарознавчої експертизи № 83-ОД/410-А від 01.07.2020 року: 1) пошкодження автомобіля «Toyota Avalon», номерний знак [NUMBER] , які виявлені в ході дослідження № 0157-01-19 від 30.01.2019 року, могли бути утворені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 10.01.2019 року; 2) перелік відновлених пошкоджень, згідно Акта виконаних робіт ФОП [PERSON] від 19.03.2019 року відповідає виявленим в ході дослідження № 0157-01-19 від 30.01.2019 року переліку пошкоджень автомобіля «Toyota Avalon», номерний знак [NUMBER] , за винятком, ремонту (відновлення) диску заднього лівого колеса автомобіля. 3) зазначені пошкодження, які наявні в переліку відновлених пошкоджень, згідно Акта виконаних робіт ФОП [PERSON] від 19.03.2019 року та виявлені в ході дослідження № 0157-01-19 від 30.01.2019 року перелік пошкоджень автомобіля «Toyota Avalon», номерний знак [NUMBER] , могли бути утворені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 4) ринкова вартість автомобіля «Toyota Avalon», номерний знак [NUMBER] , станом на 10.01.2019 складала 352795,53 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Avalon», номерний знак [NUMBER] , станом на момент ДТП, а саме на 10.01.2019, могла складати 182511 (сто вісімдесят дві тисячі п`ятсот одинадцять) грн. 01 коп. 5) вартість матеріального збитку завданого власникові автомобіля «Toyota Avalon», номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкоджень від ДТП станом на 10.01.2019 могла складати 100038 (сто тисяч тридцять вісім) грн. 92 коп. Тобто, по-перше, очевидність причинно-наслідкового зв`язку між тими пошкодженнями, які відремонтовані ФОП [PERSON] і їх утворенням внаслідок вказаної ДТП суду не підтверджена. По друге, розмір матеріального збитку завданого власникові автомобіля «Toyota Avalon», номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкоджень від ДТП станом на 10.01.2019 року з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, складає 100038,92 грн., що лише на 273,79 грн. менше, ніж вартість матеріального збитку, розрахована висновком №0157-01-19 від 30.01.2019 року, на підставі якого сплачено страхове відшкодування, а тому не є доказом існування додаткових пошкоджень автомобіля позивача, які виникли в результаті ДТП та не враховані висновком №0157-01-19 від 30.01.2019 року. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Втім, вищевказаний висновокексперта судової авто-товарознавчої експертизи не є категоричним. Крім того, суд враховує той факт, що позивач отримавши страхове відшкодування від СГ «ТАС» на суму 989765,13 грн. не заперечувала проти його суми, фактично погодившись з такою сумою матеріального збитку. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в цій частині не обгрунтованими і відмовляє у їх задоволенні. Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, на підтвердження наявності витрат на професійну правничу допомогу, позивач надає лише орієнтовний розрахунок суми судових витрат. За таких обставин, суд вважає вимоги про стягнення судових витрат на отримання професійної правничої допомоги не обгрунтованими, а тому відмовляє у їх задоволенні. Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд стягує пропорційно з відповідача на користь позивача 542,73 грн. судового збору.

Outcome: partial