Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором оренди, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість з орендної плати, що виникла на підставі договору оренди № А00037115 від 08.10.2018 року в розмірі 94300 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди №А00037115. В рамках дії зазначеного договору позивач 08.10.2018 року надала відповідачу в оренду обладнання, саме: генератор бензиновий FIRMAN FPG 3800 - 2, 8 кВт у кількості 1 шт. строком на одну добу. Найменування, заставна вартість та ціна оренди обладнання вказана в додатку до договору оренду обладнання та були підписані сторонами. 08.10.2018 року відповідач сплатив кошти у розмірі 2300 грн., яка складається з орендної плати в розмірі 300 грн. на добу та гарантійного платежу в розмірі 2000 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №1502 від 08.10.2018 року. Свої обов`язки позивач виконала належним чином, надала обладнання в тимчасове користування. Строк оренди обладнання згідно з Актом передачі встановлений з 08.10.2019 року по 09.10.2019 року. Після закінчення терміну оренди відповідач продовжував користуватися обладнанням. 06.12.2018 року позивач направила на адресу відповідача лист-вимогу, щодо заборгованості за оренду обладнання та повернення обладнання. Проте, [PERSON] на лист-вимогу не відреагував. Таким чином термін оренди обладнання триває та з 08.10.2018 року по 16.08.2019 року становить 322 доби. Отже, загальна вартість оренди складає 96660 грн., оскільки відповідачем було сплачено 2300 грн., до стягнення підлягає сума заборгованості в розмірі 94300 грн. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 24.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. Представник позивача в поданій до суду заяві просить суд справу розглянути за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що 08.10.2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди №А00037115 (а.с. 4-5). В рамках дії зазначеного договору позивач 08.10.2018 року надала відповідачу в оренду обладнання, саме генератор бензиновий FIRMAN FPG 3800 - 2, 8 кВт у кількості 1 шт. строком на одну добу, що підтверджується додатком №1 до договору оренди обладнання №А00037115 від 08.10.2018 року (а.с. 6). Найменування, заставна вартість та ціна оренди обладнання вказана в додатку №1 до договору оренди обладнання №А00037115 від 08.10.2018 року (а.с. 6). 08.10.2018 року відповідач сплатив кошти у розмірі 2300 грн., яка складається з орендної плати в розмірі 300 грн. та гарантійного платежу в розмірі 2000 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №1502 від 08.10.2018 року (а.с. 7). Свої обов`язки ФОП [PERSON] за договором оренди №А00037115 від 08.10.2018 року виконала належним чином, надавши обладнання в тимчасове користування [PERSON] , що підтверджується актом передачі обладнання у тимчасове користування (а.с. 6). Строк оренди обладнання згідно з актом передачі встановлений з 08.10.2019 року по 09.10.2019 року. Як вбачається з пояснень позивача, [PERSON] з 10.10.2018 року продовжує користуватися орендованим обладнанням. 06.12.2018 року позивач направила на адресу відповідача лист-вимогу, щодо заборгованості за оренду обладнання та повернення обладнання (а.с. 8-9). Умовами п. 4.3 зазначеного договору передбачено, що термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі в оренду, за умови 100% повернення обладнання в технічно справному незабрудненому стані. Таким чином термін оренди обладнання триває з 08.10.2018 року по 16.08.2019 року становить 322 доби. Оскільки найменування, заставна вартість та ціна оренди обладнання вказана в додатку №1 до договору оренди обладнання №А00037115 від 08.10.2018 року, який підписано сторонами та становить 300 грн. за добу. Отже, загальна вартість оренди складає (322 доби *300 грн.) 96660 грн., оскільки відповідачем було сплачено 2300 грн., до стягнення підлягає сума заборгованості в розмірі 94300 грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. У випадках, встановлених актами - цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної, влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Стаття 15 ЦК України гарантує захист своїх цивільних прав в разі їх порушення, невизнання або Оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконания або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Отже, оскільки відповідач не виконав умови договору оренди №А00037115 від 08.10.2018 року, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 943 грн.

Outcome: approved