Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 2007 року по 15 серпня 2015 року вона проживала разом із відповідачем, не реєструючи шлюб в офіційному порядку. Мають дочку [PERSON], [INFO]. Після припинення спільного життя із відповідачем їх спільна дочка постійно проживає із позивачем, остання самостійно її матеріально забезпечує, виконує всі обов'язки для належного утримання дочки. Відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дитини, з моменту припинення спільного проживання із позивачем матеріально дочці не допомагає. На скільки відомо позивачу, відповідач фактично отримує мінімум 14 000 грн. щомісячно підтвердженого грошового доходу, крім того, здійснює господарську діяльність як ФОП. Позивач просила стягнути аліменти в розмірі 4 000,00 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, про день та час розгляду справи сповіщалася згідно норм чинного законодавства України. Представник позивача у судовому засіданні підтримав обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Показав, що в ході розгляду цивільної справи № 607/6651/17 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області стало відомо, що відповідач отримує регулярний офіційний дохід у вигляді щомісячної винагороди у сумі 8 500,00 грн. за свої консультаційні послуги згідно Договору про надання послуг № 28/04 від 16.04.2017р. Також, отримує регулярний офіційний дохід у вигляді щомісячної орендної плати, у сумі 5 500,00 грн., згідно Договору найму жилого приміщення № 327/10-к від 12.10.20016 року. Також відповідач здійснює господарську діяльність як ФОП. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, просив стягнути із нього аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі, що не перевищує 900 грн. щомісячно. Пояснив, що позивач жодного разу не зверталася до нього про необхідність надання коштів на утримання дитини. Вважає, що спору між ними немає, права позивача не порушені. Спору по утриманню дитини до подання цього позову не виникало. В свою чергу, позивач чинить постійні перешкоди відповідачу у спілкуванні з донькою, вивезла її із м. Києва на проживання до м. Тернополя, внаслідок чого відповідач позбавлений можливості брати участь у виховані дочки. Відповідач не менше ніж двічі на місяць під час учбового року їздить до Тернополя, де проживає позивач із донькою, привозить розвиваючі подарунки, речі для доньки та продукти харчування. Оплатив шкільні сніданки. Відповідач вважає, що позивач не знаходиться у скрутному фінансовому становищі, сума аліментів вказана у позовній заяві у розмірі 4 000,00 грн. є необґрунтованою та не відповідає закону. Також, відповідач зауважив, що договір, на підставі якого він надавав послуги, на даний час розірвано за взаємною згодою сторін через фінансовий стан організації. Щодо доходу від здачі в оренду квартири, то змінився орендар, а дохід він ділить із братом, оскільки вони удвох є співвласниками квартири. Його частка доходу не перевищу 2 000 грн., з яких він щомісячно сплачує подати у розмірі 640 грн. єдиний податок та 704 грн. єдиний соціальний внесок. Як ФОП відповідач отримує непостійний дохід. Фактично, єдиним постійним доходом відповідача на сьогоднішній день є дохід від договору оренди квартири. Зазначив, що з середини серпня по грудень 2015 року вони з дитиною мешкали вдвох у квартирі відповідача, позивач при цьому відмовлялась від будь-якої участі у піклування про дитину. Його витрати на утримання доньки у цей період не перевищували 1 500 грн. на місяць. Відповідач вважає, що зобов'язання по виплаті аліментів більше ніж 900 грн. щомісячно будуть для нього непосильними та такими, що протирічать принципам справедливості. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено та не заперечується сторонами, що вони проживали разом, не реєструючи шлюб в офіційному порядку, з 2007 року по 15 серпня 2015 року. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає на даний час з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Так, позивач надала суду розрахунок щодо щомісячних та щоквартальних витрат на утримання дитини. Відповідачем, в свою чергу, надано касові чеки на підтвердження купівлі продовольчих товарів та іграшок. Чеки датовані вереснем-жовтнем 2017 року, на загальну суму 1 877,74 грн. Крім того, як убачається із угоди про розірвання договору № 02/05 від 09.06.2017 року, Громадська організація «Молодіжна Культурна Ініціатива» і [PERSON], у зв'язку зі зміною фінансового становища Громадської організації «Молодіжна Культурна Ініціатива», прийшли до згоди розірвати договір № 28/04 від 16.04.2017р. Із договору найму (оренди) житлового приміщення (квартири) від 15.09.2017р. убачається, що останній укладений від імені двох орендодавців, а саме: [PERSON] та [PERSON], які є співвласниками квартири. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи матеріали справи та вимоги законодавства, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в примусовому порядку. З приводу розміру аліментів суд дійшов наступного. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. Оскільки, відповідач як ФОП, постійних доходів не має, також немає офіційних даних щодо його доходів, окрім частини орендної плати по договору оренди квартири, з урахуванням доказів наданих сторонами по справі, суд вважає, що аліменти мають бути стягнуті в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 640,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial