Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житлове приміщення (кімната) [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані: її донька - [PERSON] , колишній чоловік доньки - [PERSON] , та їх донька, онука позивача - [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , з грудня 2018 року у кімнаті не проживає, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні кімнати у гуртожитку. Сплату комунальних послуг несе позивач самостійно. Також, зазначає, що на сьогоднішній день позивачу не відомо місцеперебування відповідача по справі та не має жодного зв`язку із ним. Оскільки відповідач самостійно не знімається з реєстраційного обліку, що порушує право [PERSON] на користування кімнатою, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 04.08.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі за вищевказаною справою та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання тричі не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Третя особа у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст. 223, ч. 4 ст. 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 516 від 21.03.2017. Згідно з долученої до позовної заяви копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82987648 від 21.03.2017 року, позивач [PERSON] зареєструвала за собою право власності на квартиру у державному реєстрі, а відтак є власником вказаного житла (номер запису про право власності: 19546672) Разом з тим, відповідно до витягу реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, який сформований за відомостями електронної бази даних Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, від 19.03.2021 відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження на предмет фактичного проживання від 06.09.2021 року, наданого позивачем у судове засідання, встановлено, що відповідач [PERSON] з 2018 року не мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2020 року, цивільна справа №335/299/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до зазначеного рішення, що шлюбні відносини припинені з рудня 2018 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, однак не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2018 року, що перешкоджає позивачу у здійсненні її прав щодо користування зазначеним нерухомим майном, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що позивачем не заявлено вимог про стягнення судового збору, на підставі ст. 13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved