Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом. Звернувшись до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] отримала відмову, у зв`язку з тим, що нею не було надано правовстановлюючого документу на будинок. Позивачу було рекомендовано звернутись до державного реєстратора в межах області для реєстрації права власності на спадковий будинок за спадкодавцем [PERSON] . Державним реєстратором позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на житловий будинок за померлим [PERSON] , оскільки у копіях поданих нею документів відсутня інформація, що стосується набуття права власності на заявлений об`єкт нерухомості за [PERSON] . На підставі викладеного вище, державний реєстратор рекомендував позивачу звернутись до суду. Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, позов визнають. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції у Житомирській області (а.сп.5). Відповідно до довідок, виданих виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області №1476-1 та №1477-1 від 10.06.2019 року, житловий будинок в [ADDRESS] , згідно по господарської книги №1 рахується за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; разом із спадкодавцем, на день його смерті та протягом шести місяців після смерті, ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.сп.8). Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, інвентаризаційна справа №51, замовником якого є [PERSON] , загальна площа приміщень житлового будинку [ADDRESS] складає 72,3 кв.м.; рік побудови: 1968 (а.сп.14-15). Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 10.09.2018 про інвентаризаційну вартість нерухомого майна, 17.08.2018 року проведено інвентаризацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що загальна інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями складає 128 332,00 (сто двадцять вісім тисяч триста тридцять дві) гривні (а.сп.16). Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №241 від 07.09.2018, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №51, станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.сп.17). Позивач є спадкоємцем за законом першої черги на майно померлого [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.05.1972 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.07.1993 року (а.сп.6-7). Згідно з листом приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. №123/02-14/128/2019 від 14.06.2019 року, відповідно до спадкової справи №128/2019 заведеної 14.06.2019 року щодо майна спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є єдиним спадкоємцем (а.сп.11). Звернувшись до приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] отримала відмову, з тих підстав, що нею не було надано правовстановлюючий документ на будинок. Також, позивачу, нотаріусом було рекомендовано звернутись до державного реєстратора в межах області для реєстрації права власності на спадковий будинок за спадкодавцем [PERSON] (а.сп.10). Державним реєстратором, а саме виконавчим комітетом Коростенської міської ради Житомирської області, позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на житловий будинок за померлим [PERSON] , оскільки у копіях поданих нею документів відсутня інформація, що стосується набуття права власності на заявлений об`єкт нерухомості за [PERSON] (а.сп.15). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Однак, суд звертає увагу, що відповідно до інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачено обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, на час завершення будівництва будинку, а саме станом на 1968 рік, чинним законодавством не передбачалося набуття за особою права власності на нерухоме майно в межах сіл після його державної реєстрації, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя правомірно та в повному обсязі набув прав власника на житловий будинок [ADDRESS] про що свідчить відповідний запис в погосподарській книзі. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, не може реалізувати своє право на спадкування. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за законом. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, спадкодавець за життя правомірно та в повному обсязі набув права власника на нерухоме майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на вказаний житловий будинок буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved