Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1086 . Від спільного життя вони мають дитину: - [PERSON] , [INFO] , що донедавна постійно проживала зі позивачем та знаходилась на її повному матеріальному утриманні. З [PERSON] позивачка спільно мешкала до жовтня 2015 рокую. Рішенням Амур-Нижньодніпроьського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року шлюб було розірвано. Протягом усього часу з моменту розлучення спільна дитина [PERSON] постійно мешкала зі матір`ю та перебувала на її утриманні. Позивачка зазначає, що з весни 2020 року, у зв`язку з тим, що вона з донькою переїхала до іншого місця проживання та вимушена була там робити ремонт їх дитина кілька раз мешкала за місцем проживання батька - [PERSON] . Та на думку позивача за цей період [PERSON] почав налаштовувати доньку проти неї, та відмовлявся віддавати їй дитину і, фактично перешкоджав у можливості бачити свою дитину, через що у них виникали сварки та вона була вимушена звертатись до правоохоронних органів. З 20 червня 2020 року та по даний час дитина [PERSON] , [INFO] продовжує проживати з батьком, який створює позивачці перешкоди у спілкуванні з нею. Позивачка вважає, що відповідач забороняє дитині спілкуватись з нею навіть по телефону чи в інші можливі способи. На даний час не визначено з ким саме з батьків має проживати дитина. Оскільки на даний момент [PERSON] перешкоджає позивачці здійснювати свої права та обов`язки щодо виховання дитини, позивачка вважає за необхідне звернутись до суду із позовною заявою про усунення перешкод у спілкування дитиною та просить суд визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з її неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , встановивши час спілкування з дитиною щоденно в робочі дні з 18 години 30 хвилин до 20.00 години, без якихось обмежень та застережень в тому числі самостійно та за відсутності батька дитини [PERSON] , та інших осіб; у вихідні дні з 10.00 години суботи до 19.00 год. неділі, без якихось обмежень та застережень в тому числі самостійно та за відсутності батька дитини [PERSON] , та інших осіб; а також в період шкільних канікул влітку не менше одного місяця поспіль та взимку не менше одного тижня поспіль з правом виїзду за межі населеного пункту проживання та за межі України. Ухвалою судді від 14.01.2021 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У відзиві на позов, що надійшов до суду 19.03.2021, відповідач зазначив, що заявлені позивачем вимоги в частині усунення перешкод у спілкування із дитиною не визнає у зв`язку з їх безпідставністю. Оскільки, їх спільна донька [PERSON] , [INFO] , сама категорично відмовляється проживати з матір`ю та на даний час не бажає навіть спілкуватись із нею. Разом з тим, відповідач не заперечує проти того, щоб позивачу визначити способи її участі у вихованні дитини шляхом зустрічей позивача зі згоди дитини, [PERSON] , [INFO] : кожної п`ятниці з 18 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. та кожної суботи з 14 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. У відповідь на відзив, що надійшов до суду 25.03.2021, позивачка зазначила про обставини, які вже були викладені в позові. Ухвалою суду від 27.05.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 24.06.2021 до суду надійшов висновок Голови комісії з питань захисьу прав дитини при адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, в якому надані рекомендації суду щодо розв`язання спору. 05.08.2021 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти часткового задоволення позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши доводи сторін та думку дитини [PERSON] , [INFO] , дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 17). 27 листопада 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між сторонами по справі, який рішенням Амур-Нижньодніпроьського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року було розірвано Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі позивача [PERSON] у вихованні їх спільної дитини та спілкування з нею, що під час судового розгляду сторонами не заперечувалось. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ(далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Тлумачення наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що той з батьків, який проживає окремо від дитини має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковим є врахування найкращих інтересів дитини. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. [PERSON] на обліку і лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯУ № 937200 та сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду серії РРТ № 363283 (а.с.13) Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б свідчили про неможливість матері спілкуватися із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до пунктів 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 16.06.2021 № 16/15-88, представленого належною юридичною особою Адміністрацією Центрального району Дніпровської міської ради, рекомендовано визначити порядок участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: кожної п`ятниці з 18.30 год. до 20.00 год.; кожної суботи з 14.00 год. до 19.00 год.. Усі зустрічі без присутності батька дитини [PERSON] та за згодою дитини Дотримуючись вимог статті 171 Сімейного кодексу України, під час підготовчого судового засідання судом було поставлено на обговорення питання щодо з`ясування думки дитини в судовому засіданні при вирішенні спору щодо їх виховання, сторони, які є батьками та законними представниками дитини, не заперечували щодо зазначеного. Під час бесіди з малолітньою [PERSON] , [INFO] , остання повідомила, що не бажає спілкуватись з матір`ю, оскільки дуже на неї ображена, також зазначила, що батько не забороняє їй спілкуватись із матір`ю. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, на думку суду, стосунки між сторонами не мають впливати на обсяг прав та обов`язків батьків щодо виховання дітей та спілкуванні з ними. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку доньки, мати дитини має бажання приймати участь у їх вихованні, а спілкування між позивачем та донькою не перешкоджає їх нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень матері з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи те, що відповідач фактично не заперечує проти позову суд вважає витрат зі сплати судового збору віднести на рахунок позивача.

Outcome: partial