Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на період навчання, посилаючись на те, що вона є студенткою третього курсу денної форми навчання Харківського індустріально-педагогічного технікуму, не працює, проживає разом з матірю, та у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги батьків. Матеріальну допомогу їй надає лише мати, відповідач добровільно матеріальної допомоги донці не надає хоча зобовязаний і має змогу це робити. У звязку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач до зали судових засідань не з'явилась, про місце та час судового розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від її представника надійшла заява в якій вона висловилась на підтримку позовних вимог, просила розглянути справу без її участі та повідомила про відсутність в неї заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання не подавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 03.07.1996 р. Есхарівською селищною радою Чугуївського р-ну Харківської області (а.с. 6). На даний час [PERSON] є студенткою 3 курсу, денної форми навчання, Харківського індустріально-педагогічного технікуму, що підтверджується відповідною довідкою № 19 від 03.09.2015 року (а.с.8). Згідно із ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. [PERSON] навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що відповідач працездатний, він зобов'язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, оскільки має таку можливість. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Узагальнюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача, та необхідність задоволення її позову, як такого, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved