Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що віна є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2014 року та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] . 17 березня 2016 року відповідач зі згоди позивача був зареєстрований у вищевказаному будинку, з часу реєстрації ніколи в ньому не проживав і не вселявся, відповідач в добровільному порядку знятися з місця реєстрації не бажає, його місце перебування позивачу не відоме. Все викладене вище і змусило [PERSON] звернутись до суду з даним позовом. 25 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07 листопада 2019 року. 07 листопада 2019 року відкладено підготовче засідання у зв`язку відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача по справі на 04 грудня 2019 року. 04 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 18 грудня 2019 року. 18 грудня 2019 року відкладено розгляд справи на 13 січня 2020 року у зв`язку з зайнятістю судді у розгляді кримінальної справи. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надав. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2014 року та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9,10). З довідки про склад сім`ї, виданої Виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області № 49 від 07.10.2019 року вбачається, що відповідач по справі дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно акта обстеження житлового приміщення від № 10 від 07.10.2019 року відповідач по справі [PERSON] за зазначеною вище адресою не мешкає з моменту реєстрації 17.03.2016 (а.с. 15). Як вбачається з матеріалів справи, причиною звернення до суду є те, що позивач вимушена безпідставно сплачувати поточні комунальні послуги за відповідача, оскільки він не мешкає в спірному будинку більше шести місяців, але з реєстраційного обліку не знявся, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї, а згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач не проживає в спірному будинку понад шість місяців, без поважних причин, тому його можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved