Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання правочину недійним та застосування наслідків недійсного правочину. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 19 червня 2006 року відповідач відповідно до письмової розписки продав їй належну йому 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до умов досягнутої угоди, вона сплатила [PERSON] грошові кошти у сумі 28000 грн., що склало 5500 доларів США на час укладання угоди, про що відповідач окремо зазначив у письмовій розписці. Вказаний договір купівлі-продажу було складено у простій письмовій формі, та він був завірений головою квартального комітету № 1 Амур-Нижньодніпровської райради м. Дніпропетровська Клименко В.І. 19 червня 2006 року. Здійснення правочину в зазначеному вигляді [PERSON] мотивував необхідністю подальшого оформлення ним необхідних документів на відповідну частку домоволодіння, яку він сам придбав у [PERSON] за домашньою угодою від 22 листопада 1988 року. Але до теперішнього часу [PERSON] жодних зобов'язань в укладенні договору купівлі-продажу частки домоволодіння не виконав, не надав жодних документів на підтвердження переходу права власності на 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS], укладений з ним договір купівлі-продажу вказаної частки домоволодіння за домашньою угодою є фіктивним, так як був вчинений без наміру створення відповідних правових наслідків, а саме передання позивачу права власності за договором. У зв'язку з цим, позивач просила суд визнати недійсним договір домашньої угоди з купівлі-продажу 1/3 частки вказаного домоволодіння, а також стягнути з відповідача суму, що еквівалентна 5500 доларів США . Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, зазначивши, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаними позовними вимогами. Третя особа до суду не зявилась, повідомлена належним чином про слухання справи. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки квартального комітету № 1 [PERSON] придбав за домашньою угодою у [PERSON] ? частину домоволодіння [ADDRESS]. Згідно розписки від 19.06.2006 року, завіреної головою квартального комітету № 1 Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська Клименко В.І., [PERSON] продав [PERSON] 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS] за 28000,00 грн. про що відповідач окремо зазначив у письмовій розписці. Так, у ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, частинами першою, третьою, п'ятою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У ст. 220 ЦК України зазначено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Отже в даному разі вказаний правочин є нікчемним, та визнання його недійсним судом не вимагається а тому позовні вимоги позивача щодо визнання недійсним договору домашньої угоди з купівлі-продажу 1/3 частки вказаного домоволодіння задоволенню не підлягають. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих,що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таки чином, відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти в розмірі 28000 грн. (саме цю суму відповідач отримав від позивача, що зазначено в розписці, а не 5500 доларів США), які він отримав від позивача на виконання недійсного правочину, тому позовні вимоги позивача в цій частині є законними обґрунтованими. Суд не приймає до уваги заяву відповідача та його представника про застосування позовної давності, оскільки відповідно до ст. 258 ч.4 ЦК України до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину застосовується позовна давність у десять років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 280,00 грн.

Outcome: partial