Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька у вигляді грошових коштів, які знаходяться на рахунках банківських установ. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк», Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України. Позивач посилається на те, що вона, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину у визначений законом строк, звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса Алуштинського міського нотаріального округу АР Крим [PERSON] Однак, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2014 р. № 1087/3 діяльність нотаріусів України на території АР Крим була припинена, що унеможливило оформлення спадкових справ і отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти у банківських установах. Вказаним наказом було припинено приватну нотаріальну діяльність нотаріуса [PERSON], у провадженні якої знаходилась спадкова справа, однак останньою документи діловодства не були передані до Державного нотаріального архіву Херсонської області. В зв'язку з викладеним позивач повторно 13.10.2014 року подала заяву про прийняття спадщини на території Геніченського районного нотаріального округу Херсонської області та звернулась до нотаріуса з метою повторного оформлення спадкової справи за місцем знаходження грошових коштів, проте їй було відмовлено. Оскільки, в іншій спосіб позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав, просить визнати за нею право власності на грошові кошти, що розміщені на рахунках вказаних вище банківських установ з нарахованими відсотками в порядку спадкування за законом на підставі рішення суду. В ході розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги та просила визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] р. [PERSON] на грошові кошти з відповідними відсотками, що знаходяться на наступних банківських рахунках, відкритих [PERSON]: у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк»: - поточний рахунок [NUMBER]; - поточний рахунок [NUMBER]; - поточний рахунок [NUMBER]; у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» - картковий рахунок [NUMBER]; - рахунок [NUMBER] (депозитний договір SAMDN25000716596669); - рахунок [NUMBER] (депозитний договір SAMDN25000731139496); - рахунок [NUMBER] (депозитний договір SAMDN80000730459535); - рахунок [NUMBER] (депозитний договір SAMDN26000721185868); у Публічному акціонерному товаристві «Дочірній Банк Сбербанку Росії» - депозитний рахунок [NUMBER]; у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» - компенсаційний рахунок [NUMBER]; - в ТВБВ № 10011/06 на компенсаційному рахунку [NUMBER]; - в ТВБВ № 10011/01 на картковому рахунку [NUMBER], а також 81500 доларів США та 22000 євро, що знаходилися на зберіганні в індивідуальному сейфі № 16 на підставі договору № 26222010990350 від 12.08.2013 р., укладеному між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»» та [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені обставини та доводи, просила позов задовольнити в повному обсязі. Додатково до викладеного зазначила, що позивач в зв'язку з анексією Криму в іншій спосіб, не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав після смерті батька - [PERSON] У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Державного ощадного банку України» не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині заявлених вимог до вказаного банку. У судовому засіданні представники відповідачів ПАТ «ПриватБанк» та АТ «Сбербанк Росії» заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість та на те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки підставою для видачі коштів позивачу є свідоцтво про право на спадщину за законом, а до установ банків такий документ не надавався. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що позивачем не надано належних доказів того, що між її померлим батьком та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір на користування індивідуальним сейфом, а також, що позивач прийняла спадщину батька. Крім того зазначив, що на даний час індивідуальний сейф відділення банку залишився на території АР Крим і його вміст невідомий, а тому з цих підстав просив у позові відмовити. Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідачів, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алуштинського міського управління юстиції в АР Крим серії [NUMBER] (а.с. 13). Після його смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять грошові кошти що розміщені в установах банку: у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк»: - поточний рахунок [NUMBER]; - поточний рахунок [NUMBER]; - поточний рахунок [NUMBER]; у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» - картковий рахунок [NUMBER]; - рахунок [NUMBER] (депозитний договір SAMDN25000716596669); - рахунок [NUMBER] (депозитний договір SAMDN25000731139496); - рахунок [NUMBER] (депозитний договір SAMDN80000730459535); - рахунок [NUMBER] (депозитний договір SAMDN26000721185868); у Публічному акціонерному товаристві «Дочірній Банк Сбербанку Росії» - депозитний рахунок [NUMBER]; у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» - компенсаційний рахунок [NUMBER]; - в ТВБВ № 10011/06 на компенсаційному рахунку [NUMBER]; - в ТВБВ № 10011/01 на картковому рахунку [NUMBER]. Зазначені обставини підтверджуються відповідними виписками по рахункам та визнаються сторонами у даному спорі і не підлягають доказуванню (а.с. 15, 16, 17, 67, 132). Крім того відповідно до договору №26222010990350 від 12.08.2013 р. про надання в оренду індивідуального сейфу для зберігання цінностей, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»» та [PERSON], останньому належали також 81500 доларів США та 22000 євро, що знаходилися на зберіганні в індивідуальному сейфі № 16 Алуштинського відділення №460 ПАТ «Укрсоцбанк» ( а.с.166-170). Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Право на вклад в силу положень ст. 1228 ЦК України входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ст.1269 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ст. 1270 ч.2 ЦК України). Як встановлено судом, позивач [PERSON] є донькою померлого [INFO] року [PERSON] і, як спадкоємець першої черги за законом, 07.10.2013 року звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Алуштинського міського нотаріального округу АР Крим [PERSON], про що їй видана інформаційна довідка та Витяг із Спадкового реєстру (а.с. 8, 9, 68). Інформація про наявність інших спадкоємців у справі відсутня. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно зі ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія АР Крим визнана як тимчасово окупованою і на строк дії зазначеного Закону на дану територію поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно з пунктами 1, 2 вказаного наказу Міністерства юстиції України «Про припинення приватної нотаріальної діяльності особам, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і призначені на посаду нотаріуса Російської Федерації» від 07.07.2014 р. № 1087/5 було припинено приватну нотаріальну діяльність нотаріусів України по відповідному нотаріальному округу. Зазначеним у Додатку до наказу нотаріусом, в тому числі приватному нотаріусу [PERSON], протягом одного місяця необхідно було передати до нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Однак станом на час розгляду справи вимоги щодо передачі нотаріальних архівів жодним нотаріусом тимчасово окупованої території АР Крим не виконано. В зв'язку з непередачею спадкової справи №10/2013 приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу АР Крим [PERSON] до Херсонського нотаріального округу, позивач повторно звернулась із заявою від 13.10.2014 року про прийняття спадщини. Заява прийнята приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] (а.с.12). Також [PERSON] звернулась повторно з вимогою про відкриття спадкової справи на території Київського міського нотаріального округу за місцем розташування банківських установ, де зберігаються грошові кошти, які є спадковим майном, проте, отримала відмову у зв'язку із наявною заведеною справою ( а.с. 68). Зазначені обставини, зокрема, непередача Херсонському міського нотаріального округу зазначеної вище спадкової справи унеможливлює видачу заявникові свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та відповідно оформлення позивачем у визначений Законом спосіб своїх спадкових прав. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» держава взяла на себе зобов'язання вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з п.10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, банк здійснює виплату вкладу спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину, дозволу нотаріуса на отримання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця або за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що у інший спосіб позивач позбавлена права оформити спадкові права, а саме права власності на грошові кошти, що розміщені на рахунках у банківських установах в порядку спадкування за законом, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. По суті позовних вимог про визнання права власності на грошові кошти, що належали [PERSON] та зберігалися в індивідуальному сейфі № 16 Алуштинського відділення №460 ПАТ «Укрсоцбанк» суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору №26222010990350 від 12.08.2013 р. про надання в оренду індивідуального сейфу для зберігання цінностей, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»» та [PERSON], у індивідуальному сейфі № 16 Алуштинського відділення №460 ПАТ «Укрсоцбанк» зберігалися 81500 доларів США та 22000 євро ( а.с.59-62, 166-170). Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 970 ЦК України банк може передати поклажодавцеві індивідуальний банківський сейф (його частину або спеціальне приміщення) для зберігання у ньому цінностей та роботи з ними. Банк видає поклажодавцеві ключ від сейфа, картку, що ідентифікує поклажодавця, інший знак або документ, що посвідчує право його пред'явника на доступ до сейфа та одержання з нього цінностей. Банк приймає від поклажодавця цінності, контролює їх поміщення у сейф та одержання їх із сейфа. Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі [PERSON] провідного економіста відділу роздрібного обслуговування фізичних осіб Алуштінського віділення №460 Групи відділень №1 укладено договір про надання в оренду індивідуального сейфу №16 строком до 18 листопада 2013 року (а.с.166-170). 29 листопада 2013 року вказаний сейф було відкрито слідчим СВ Алуштинського МВ ГУМВС України в АР Крим Бабіченко В.М. у присутності двох понятих та співробітника банку відповідального за депозитарне сховище відділення банку [PERSON] та встановлено зберігання 81500 доларів США і 22 000 євро. (а.с.59-62) Пунктом 2.4.2.1. договору передбачено розкриття банком сейфу без присутності клієнта, якщо він не з'явився для отримання цінностей впродовж 10 робочих днів після закінчення строку користування сейфом. Пунктом 7.2. цього договору передбачено його дію до повного виконання сторонами прийнятих за ним обов'язків. Таким чином, суд вважає, що наявність вказаних грошових сум у розмірі 81500 доларів США і 22 000 євро знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. З огляду на викладене, посилання представника ПАТ «Укрсоцбанк» на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження зберігання грошових коштів спадкодавцем у відділенні банку, а також залишення індивідуального сейфу на території АР Крим, а відтак і на відсутність обов'язків щодо виконання договірних відносин між банком та спадкоємцем [PERSON] суд вважає їх безпідставними. Крім того, відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ «Укрсоцбанк», зобов'язані були припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цієї постанови забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, представниками ПАТ «Укрсоцбанк» не надано суду доказів, які б спростовували наявність зберігання [PERSON] в банківському сейфі №16 Алуштинського відділення №460 ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів. Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на грошові кошти у розмірі 81500 доларів США та 22 000 євро є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved