Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

позивач звернувся суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 23.03.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 446. При цьому позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, їх відносини почали погіршуватися, що у кінцевому результаті призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем припинено. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Позивач надала суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. При розгляді справи просила не брати до уваги причини розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення вимог у частині розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю не заперечував. Заперечував проти підстав розірвання шлюбу зазначених позивачем у своїй позовній заяві. Враховуючи викладене, повно з'ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.03.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис № 446. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сім'я існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати, так як причини які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Окрім того, у ст. 180 СК України відтворюється положення, що містяться в ст. 51 Конституції України, що зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Неповнолітні діти не здатні самі добувати коштів до існування, не можуть як правило утримувати себе самі, тоді як на харчування, одяг, лікування та на інші нестатки необхідні кошти. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, та визнання позовних вимог про стягнення аліментів відповідачем, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1,2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Оскільки відповідач не заперечує проти визначення місця проживання [PERSON] 2015 р.н. з матір'ю, та це не суперечить інтересам малолітньої дитини, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Outcome: approved