Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача з вимогами про зобов'язання останньої демонтувати самовільно побудовані господарські будівлі - вугільник, сарай для домашніх тварин та стягнення матеріальної ,моральної шкоди та судових витрат,понесених нею по сплаті послуг адвоката ,експерта та судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 21.12.2004 року нею отримано у спадок домоволодіння розташоване за адресами: [ADDRESS]. До теперішнього часу в ньому мешкає її мати- [PERSON]. В 2009-2010 роках відповідач побудувала господарські будівлі на межі з її будинком. На її звернення і прохання припинити будівництво, остання не реагувала. Крім того, вона неодноразово зверталась до сільської ради з заявами про недопущення незаконного будівництва, на що сільською радою було виписано попередження, що будівництво дозволяється після отримання паспорта на будівництво.Всупереч рішенню виконкому,без врахування його вимог, відповідачкою були зведені самовільні будівлі.. На теперішній час самовільно побудовані будівлі ведуть до руйнації підвалу , а сморід від домашніх тварин, не дає можливості відкривати вікна для провітрювання будинку. У зв'язку з тривалими суперечками вона була вимушена терпіти моральні страждання, нервові навантаження та стреси, яке виразилося в безсонні, підвищенні тиску та тривалому лікуванні стенокардії та інших супровідних хвороб. В судовому засіданні позивач та її представник- [PERSON] позовні вимоги підтримали і дали пояснення ,що в 2009 році відповідач почала будівництво господарських будівель на межі з її будинком. Сільською радою було виписано попередження, а згодом дозвіл на будівництво за умови отримання будівельного паспорту. Всупереч рішенню виконкому та без врахування його вимог, відповідачкою були зведені самовільно господарські будівлі -вугільник та сарай .На теперішній час самовільно побудовані будівлі порушують права власності позивача гарантовані Конституцією України. Крім того зазначили, що самовільне будівництво господарських будівель відбувалося в 2009-2010 роках, а житловий будинок і будівлі позивача були побудовані в 1957-1982 роках, тому відповідно відповідачка здійснювала будівництво сараїв в умовах існуючих забудов, а тому повинна була витримувати межі, враховуючи наявні на час будівництва будівлі позивача. У зв*язку з цим, позивач була вимушена звертатися тривалий час в різні інстанції, а на теперішній і до суду за захистом свого порушеного права, витрачати час на судові тяжби у зв'язку з чим, терпіти нервові навантаження, що спричиняють їй моральну шкоду.Крім демонтажу самочино збудованих господарських побудов, просять про відшкодування з відповідача: матеріальної шкоди, спричиненої її діями у сумі 8006,00 грн., яка підтверджується висновком судово-будівеьної експертизи ; моральної шкоди у сумі 5000,00 грн.; витрати по сплаті юридичних послуг у сумі 2000,00 грн., експерта у сумі 7700,00 та судового збору у сумі 229,41 грн.. Відповідач позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зазначив, що будувала господарські будівлі виключно на своїй земельній ділянці. Межа між земельними ділянками по [ADDRESS], тобто будинок [PERSON] знаходиться на її земельній ділянці. Із кадастрового плану зовнішніх меж земельної ділянки також вбачається, що [PERSON] своїм будинком зайняла частину її земельної ділянки. Крім того, 28.07.2010 року нею було отримано дозвіл Краснополянської сільської ради на будівництво сараїв, а згодом нею був отриманий будівельний паспорт та органом архітектури дозволена реконструкція та будівництво спірних сараїв. Згідно довідки санстанції району при забудові господарчих споруд санітарно-гігієничні норми не порушені. До того ж, спір між нею та позивачем вже розглядався в судовому порядку, а рішення суду було на її користь. Вимоги позивачки щодо моральних страждань є надуманими і мають за мету створення їй неспокійного життя. Представник відповідача [PERSON] пояснення відповідача підтримав, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що вирішення спору можливе лише після вирішення питання щодо меж земельних ділянок між домоволодіннями сторін. Крім того, спір по суті між сторонами вже розглядався в судовому порядку. Представник третьої особи- голова Краснополянської сільської ради пояснив, що він в письмово повідомляв відповідачва про те,що вона почала будівництво господарських побудов на своїй присадибній ділянці з порушенням будівельних норм та без дозволяющих будівництво документів, а рішенням сільської ради 339 від 28.07.2010 року відповідачу був надан дозвіл на будівництво господарських побудов лише після отримання будівельного паспорту , а також , після закінчення його , пред*явити об*єкти до прийомки комісією, чого нею не виконано до теперішнього часу .Просив суд вирішити справу за законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Сторони мають правовстановлюючі документи на житлові будинки та земельні ділянки на яких вони збудовані(а.с.19-24. 37-41). Згідно технічного паспорту, виданого комунальним підприємством «Великоновосілківське РБТІ» 22.03.2012 року, спірні будівлі були побудовані в 2009 році(а.с.45-47). Згідно п.2. рішення виконкому Краснополянської сільської ради від 28.07.2010р. №44 (а.с.42) відповідачу до отримання будівельного паспорту у районного архітектора будівельні роботи починати було заборонено, крім того, на момент будівництва господарських будівель [PERSON] не була власником земельною ділянки. Тобто відповідач звернулася до виконкому Краснополянської сільської ради за отриманням дозволу вже після того як, були самовільно зведені господарські будівлі. Із письмового повідомлення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області від 17.05.2013 року (а.с. 9-10) вбачається ,що в ході перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,державних будівельних норм стандартів і правил під час виконання будівельних робіт з будівництва господарських будівель( вугільник, сарай для домашніх тварин), розташованих по [ADDRESS] встановлено,що відповідач [PERSON] побудувала їх без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. 34 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності».Господарські побудови збудовані з порушенням санітарних та протипожежних розривів,на відстані 0,9- 1,10 м від житлового будинку, розтошованого на прилеглій земельній ділянці( належного позивачу) без влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які перешкоджають стоку атмосферних осадків з покрівель на територію суміжних ділянок, а також без врахування норм і правил забезпечення інсоляцією житлових будинків, що є порушенням вимог п. 3.24, п.3,25 ДБН 360-92 ** «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень» . Після звернення позивача до суду - 22.07.2013 року, відповідач звернулася до відділу архітектури та містобудування райдержадміністрації ,як зазначалося вище,після закінчення будівництва господарських споруд з вищевказаними порушеннями і отримала будівельний паспорт на реконструкцію будинку та господарських будівель (літ. Б-1, Г-1) без зміни геометричних розмірів . Згідно довідки Мар'їнського міськрайонного управління державної СЕС України від 19.08.2013 року №305 при забудові господарських будівель [PERSON] відстань від її житлового будинку витримано, а відстань від житлового будинку [PERSON] порушено. Про порушення протипожежних норм при забудові спірних побудов йде мова і в довідці начальника сектору НПО Великоновосілківського району УЗД ГУ Держтезногенбезпеки у Донецькій області від 05.11.2012 року за №5892(а.с.18). Згідно довідки Держземагенства у Великоновосілківському районі( а.с.101), встановлено накладенням каталогів координат земельних ділянок, розташованих за адресами: [ADDRESS] - перетину меж не встановлено. Згідно ухвали суду від 21.08.2013 року, 18.11.2013 року судовим експертом Добровольською М.В. була проведена будівельно-технічна експертиза за № 364 від 18.11.2013 року(а.с.121-138), згідно висновків якої встановлено наступне: - побудовані господарські будівлі: сарай літера В-1, належний [PERSON] ([ADDRESS]), розташований на відстані 0,80 м. від огородження домоволодіння №58, яке належить [PERSON], що суперечить п. 3,25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», згідно якого, для догляду за будівлями та виконання поточних ремонтів відстань до сусідніх меж від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 метра.; сарай літера В-1, розташований на відстані 5,45 м. від житлового будинку літера А-1, який належить [PERSON], що суперечить п. 3.35* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», згідно якого сараї для домашнього скота, кроликів, нутрій та птиці слід розташовувати на відстані від житлового будинку не менше 15 метрів. Будівництво сараїв літера В-1, літера С-1, гаражу літера Г-1 суперечить вимогам п. 3,1* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень»; - побудовані господарські будівлі: сараї літера В-1, літера С-1, гараж літера Г-1 належні [PERSON] ([ADDRESS]), можуть бути причиною наявності вологи, сирості та часткових пошкоджень в підвалі літера А1/П належного [PERSON] Руйнації будинку [PERSON] не виявлено; - вартість ремонтно- будівельних робіт внаслідок утворення, сирості, вологи та часткових пошкоджень в підвалі прибудови літера А'-1 до житлового будинку літера А-1, належного [PERSON], та влаштування гідрозахисту що попереджає потраплянню вологи складає 8006 грн.; - виправлення (усунення) допущених суперечностей ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», належних [PERSON] будівель літера В-1, літера Г-1, літера С-1, розташованих на території домоволодіння по [ADDRESS] по відношенню до домоволодіння [PERSON] ([ADDRESS]) можливо лише шляхом демонтажу. -вартість ремонтно-будівельних робіт в результаті утворення вогкості та часткових пошкоджень в подвалі прибудови літ.А1/1 до житлового будинку ,літ. А-1, належного [PERSON].( адреса: [ADDRESS]) , і пристрій гідрозахисту, який запобігає поподанню вологит, складає 8006,00 грн. (розрахунок ремонтно-відновлю- вальних робіт доданий). Встановленим підтверджується довід позивача про те, що будівництво сараїв відповідачем завдає шкоди її нерухомому майну та позбавляє доступу для обслуговування власних будівель і споруд. Стаття 376 ЦК України передбачає негативні наслідки для тих, хто здійснює будівництво без належного дозволу та затвердженого проекту відсутність можливості набуття права власності, обов'язок проведення перебудови або зносу побудованих приміщень та відшкодування втрат, пов'язаних з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Так, ч.1 цієї статті передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із цих умов відносить нерухоме майно до самовільно побудованого. Відповідно до ст.29 Закону України «Про планування та забудову території» здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самочинним і тягне за собою відповідальність згідно законодавства. Правові наслідки самочинного будівництва передбачені ст.376 ЦК України, яка передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, і то лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення. За позовом громадянина таке рішення може бути ухвалено на підставі ст.391 ЦК в разі доведеності ним відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення перешкод в інший спосіб. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 5000 грн, суд виходить з наступного, згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. На підтвердження моральної шкоди, позивачем в судовому засіданні надана виписка із її амбулаторної карти від 26.11.2013 року № 1807, яка підтверджує, що в період суперечок між сторонами, а саме з 2010 року по 2013 рік, позивачка дійсно зверталась за медичною допомогою та отримувала лікування з приводу стінокардії, атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензієй Н1, хронічного тиреоідиту, гипоретиозу середньої тяжкості, гіпертонічної хвороби ІІ ступеня, церебрального атеросклерозу з гіпертензією, а також вищезазначені висновки експерта. Суд погоджується з тим ,що у позивача від душевних страждань, викликаних діями відповідача, могли загострюватися існуючі у неї хронічні захворювання .Тому її вимоги в цій частині позову основані на законі і підлягають задоволенню, Але при цьому, як вважає суд, не були враховані в повній мірі об*єм і глубина цих страждань, а тому з урахуванням останніх ,суд вважає справедливим встановити розмір відшкодування моральної шкоди у 1500,00 грн.. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування на її користь з відповідача матеріальної шкоди у сумі 8006,00 грн. заявлені нею в ході розгляду цієї справи.Ці вимоги грунтуються на тих самих обставинах,які наведені позиваечем в позовній заяві, а також на розрахунках вищевказаної експертизи та її висновку.Тому вони, як підтверджені і обосновані у відповідності до ст. 22 ЦК України, підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача і понесених нею витрат по сплаті: послуг адвоката у сумі 2000,00 грн., що підтверджується документально (а.с.25,84); по сплаті послуг експерта у сумі 7700,00 грн.,що підтверджується квитанціями № 193036 від 15.09.2013 року та 193044 від 18.11.2013 року; по сплаті судового збору у сумі 229,41 грн.(моральна шкода), що підтверджується документально ,квитанцією Великоновосілківського відділення Ощадбанку за № 162/262 від 15.07.2013 року. Оскільки позивач не сплатила судовий збір за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 8006,00 грн.,а на її користь в цій частині ухвалено рішення, яким ці вимоги задоволені частково,суд вважає за необхідне,у відповідності до ст.88 ч.3 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Таким чином, позивач обґрунтовано, просить зобов'язати відповідача демонтувати самовільно побудовані господарські будівлі - вугільник, сарай для домашніх тварин, стягнути моральну шкоду в сумі 1500,00 грн. ,матеріальну шкоду в сумі 8006 грн.та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000 грн., витрати пов'язані з проведенням судової експертизи в суммі 7700 грн. та відповідно до ст.88 ч,1 ЦПК України судового збору у сумі 229,41 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial