overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що їй на підставі договору дарування належить житловий будинок [ADDRESS]. У даному будинку зареєстровані відповідачі по справі разом із дітьми: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачі не мешкають у будинку більше року, комунальні послуги не сплачують, їх місцезнаходження їй невідомо. В добровільному порядку з реєстрації відповідачі не знімаються, чим перешкоджають їй вільно розпоряджатися власністю. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Краматорської міської ради у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на підставі договору дарування, належить житловий будинок [ADDRESS]. У будинку, значаться зареєстрованими відповідачі по справі. Однак, з 01.09.2015 вони у будинку не мешкають, їх речей в будинку немає, комунальні послуги вони не оплачують. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.29 ч.3, 4 місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, та відповідачів разом із дітьми слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з якого вбачається, що згідно свідоцтва про права власності № [NUMBER] від 15 грудня 1993 року на квартиру [ADDRESS] яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У вказаній квартирі значиться старший син [PERSON], але з 200 року у вказаній квартирі не проживає з 2000 року. Він не сплачує комунальні послуги. Позивач пенсіонер і він не взмозі сплачувати за комунальні послуги, так як тарифи дуже виросли. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив права користування квартирою [ADDRESS] До судового засідання з'явився позивач [PERSON] суду пояснив, що квартира належить їм на праві сумісної власності, відповідач не мешкає в вищевказаній квартирі, і не платять за комунальні послуги. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач до судового засідання не з'явився, причина не явки до суду не відома, був повідомлений належним чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування житлом, та обґрунтувала позов тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстровані відповідачі по справі - її син з дружиною та дитиною. Однак, з лютого 2015 року відповідачі переїхали на постійне місце мешкання до РФ, де придбали житло та проживають по теперішній час. Відповідачі не приймають участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг. Позивачу складно одній сплачувати за комунальні послуги. В добровільному порядку з реєстрації відповідачі не знімаються, чим перешкоджають позивачу, як власнику, вільно розпоряджатися належним майном та змушують нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку. Просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали заяви про слухання справи у їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи не з`явився з невідомої причини про день та час слухання справи був повідомлений. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] . В будинку зареєстровані сторони по справі. Однак, з лютого 2015 р. відповідачі в будинку не мешкають, переїхали на постійне місце мешкання до РФ, де придбали своє власне житло. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, у зв`язку із чим відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з останніх матеріальної шкоди в розмірі 4 500 грн. та моральної шкоди в розмірі 13 000 грн. з тих підстав, що внаслідок неодноразового затоплення, яке допущено у зв'язку із неналежним утриманням відповідачами майна співвласників будинку, позивач зазнала збитків на загальну суму 4 500 грн. Окрім цього, спричинені незручності завдали їй моральних страждань, а тому також просить стягнути моральну шкоду, яку визначила у розмірі 13 000 грн. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на наступні обставини, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У квартирі значяться зареєстрованими її донька [PERSON] та онука [PERSON], 2011 року народження. В 2012 році донька з онукою виїхали з квартири на постійне місце проживання до Республіки Крим. У добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, проаналізувавши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. У квартирі, значяться зареєстрованими відповідач [PERSON] разом з донькою [PERSON] Однак, з 2012 року вони у квартирі не мешкають, їх речей у квартирі немає, комунальні послуги вони не оплачують. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги, позивачу слід усунути перешкоди в користуванні власністю, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області та Державної казначейської служби України про стягнення коштів, а саме: недоплаченої суми в розмірі 5 917 грн. 14 коп., яка становить 3% річних від суми виплати 142 544 грн. 70 коп. за період прострочення 505 днів ( з 30.10.2014 року о 17.03.2016 року включно); недоплаченої суми в розмірі 712 грн. 72 коп., яка складає 0,5% від суми виплати 142 544 грн. 70 коп. за касове обслуговування банку при зарахуванні коштів на картковий рахунок, та відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., мотивуючи тим, що вироком Івано-Франківського міського суду від 18.06.2014 року цивільний позов потерпілої [PERSON] задоволено та ухвалено відшкодувати за рахунок держави 100 000 грн. моральної шкоди та 42 544 грн. 70 коп. матеріальної шкоди шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. Ухвалою ВССУ від 17.02.2015 року вирок залишено без змін, він вступив в законну силу. 28.07.2014 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання 29.07.2014 року. Однак, кошти за вироком суду поступили на рахунок позивача тільки 17.03.2016 року, при цьому було стягнуто кошти за касове обслуговування в розмірі 0,5% від суми виплати. Крім цього за час зволікання з виплатою коштів курс долара змінився, що завдало шкоди позивачці. Щодо моральної шкоди, то на час постановлення вироку суду страхові компанії сплачували 100 000 грн. за смерть особи, а даний час страхові компанії вже сплачують 200 000 грн., тому позивач просить відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Представник відповідача Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області в судові засідання 23.06.2016 року та 20.07.2016 року не з'явилась, двічі просив відкласти слухання справи, першого разу у зв'язку з участю представника в судовому засіданні в іншій справі, другого разу у з'язку з перебуванням представника у відпустці, хоча суд двічі повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи завчасно. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засіданні 20.07.2016 року не з'явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши думку позивача,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до Кредитної спілки «Рівненщина» (далі- КС) про стягнення на її користь депозитного вкладу, процентів за користування коштами, трьох процентів річних та інфляційних за договорами\~ №87 КД від 07 жовтня 2013 року (далі договір 1), №100 КД від 13 січня 2014 року (далі договір 2), №127 КД від 14 липня 2014 року (далі договір 3), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, на загальну суму 73519,07 грн.. В позові вказує, що за договорами 1, 2, 3 вніс на банківські рахунки у КС під визначений договорами процент за розміщення вкладів строком повернення 8 січня 2015 року (договір 1), 13 квітня 2015 року (договір 2) та 14.10.2015 року (договір 3) або на першу вимогу вкладника. В свою чергу КС по закінченні строку дії договорів не повернула позивачу суму вкладів та визначених договорами процентів. У звзку з наведеним виник спір, який підлягає вирішенню в суді. \~ Згідно поданного відповідачем \~заперечення на позов, відповідач неспостовуючи факт несвоєчасного повернення вкладу і процентів, не визнав розмір нарахованих позивачем інфляційних, трьох процентів річних та процентів на банківські влади після закінчення строку договорів 1, 2, 3 та просить відмовити у задоволенні позову в цій частині. Під час судового засідання позивач і її представник позов підтримали та просили його задоволити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутності не заявляв та просив у задоволенні позову відмовити з підстав, що вказані у запереченні проти позову. Дослідивши докази та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до Кузнецовського міського комунального підприємства (далі в рішенні - КМКП) з наступними вимогами: визнати незаконним та скасувати наказ директора КМКП №143 - к від 15 червня 2015 року про переведення на іншу роботу, поновити на попередній посаді медичної сестри з 16 червня 2015 року. Позовні вимоги мотивує незаконністю переведення з повної ставки медичної сестри автотранспортного управління КМКП на 0,5 ставки медичної сестри автотранспортного управління КМКП з 16 червня 2015 року, оскільки відповідач змусив її написати заяву на переведення з погіршенням умов оплати праці. У письмовому запереченні на позов (а.с.31) відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач 16.06.15 переведена з посади медичної сестри 1 категорії на посаду медичної сестри 1 категорії 0,5 ставки автотранспортного управління КМКП правомірно - у відповідності із вимогами ч.1 ст.32 КЗпП, на підставі особистої заяви позивача [PERSON] про переведення та наказу КМКП № 103 від 12.03.2015 року «про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників». Згідно із зазначеним наказом, зокрема, скорочувалась посада медичної сестри автотранспортного управління КМКП 0,5 одиниці з 16.06.2015. Заяву про переведення на посаду медичної сестри на 0,5 ставки позивач написала власноручно без будь-якого втручання та тиску 15 червня 2015 року. В судовому засіданні позивач повністю підтримала вимоги позову та пояснила, що вона змушена була написати заяву на переведення з повної ставки на 0,5 ставки медсестри, оскільки працівники відповідача погрожували звільненням з роботи, якщо вона не напише заяву на переведення. Також пояснила, що на даний час працює медсестрою в автотранспортному управлінні КМКП на 0,5 ставки, чотири години на день, проте за колективним договором КМКП займана нею посада, є посадою, за зайняття якої надається додаткова відпустка за ненормований робочий день. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задоволити, з підстав, вказаних у позові. Крім того пояснив, що зміст заяви про переведення свідчить про відсутність добровільної згоди позивача на погіршення умов оплати праці. В судовому засіданні представник відповідача просила у позові відмовити з підстав, вказаних у запереченні. Також зазначила, що заяву на переведення позивач писала добровільно, будь-якого тиску з боку відповідача не було, тому переведення позивача з повної ставки медсестри на 0,5 стаки медсестри є законним. Заслухавши пояснення учасників процесу, в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження доказів та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до Мошнівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року помер батько позивача та спадкодавець - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] Позивач є спадкоємцем по закону, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі їй відмовлено, оскільки померлий за час життя не зареєстрував свідоцтво про право на спадщину за законом в органах БТІ. В судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтвердила в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від Мошнівської сільської ради, надійшла письмова заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року, отримав свідоцтво на спадщину за законом після смерті свої матері та став власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] В даному домоволодінні він був зареєстрований та проживав до самої смерті. Дані факти підтверджуються довідками Мошнівської сільської ради, копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про право на спадщину зазаконом та іншими письмовими доказами. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а також той із подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією паспорту, копією свідоцтва про одруження, а відтак є спадкоємцем за законом. Враховуючи, що визнання позову відповідачем є безумовним і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та зміст ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд прийшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного ст.ст. 1217,1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до НАК «Надра України» ДП «Західукргеологія», третя особа Львівська геологорозвідувальна експедиція, про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 01.09.1982 року вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Станом на 29.07.2014 року у відповідача перед нею існує заборгованість по невиплаті заробітної плати в сумі 9936,57 грн., що підтверджується довідкою № 36 від 29.07.2014 року. Просить суд стягнути з НАК «Надра України» Дочірнє підприємство «Західукргеологія» заборгованість по заробітній платі в розмірі 9936,57 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у поясненнях (а.с.15-17), додатково повідомив про те, що підприємство перебуває у складному матеріальному, фінансовому становищі, яке склалося через відсутність фінансування у 2009-2014 році загальнодержавної програми зміцнення мінерально-сировинної бази України. За таких обставин підприємство поступово ліквідує заборгованість. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.09.1982 року працює у Національній акціонерній компанії «Надра України» Дочірнє підприємство «Західукргеологія» Львівська геологорозвідувальна експедиція, з 05.05.2003 року на посаді інженера, про що свідчать відповідні записи №14 у трудовій книжці позивача серії БТ-І №3713475 (а.с.5-9). Станом на 29.07.2014 року у відповідача існує заборгованість перед [PERSON] по виплаті заробітної плати в сумі 9996,57 грн., що підтверджується довідкою №36 (а.с.3). У відповідності до вимог ст. 115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися працівникам не рідше двох разів на місяць. Вказаного обов'язку відповідач не виконав. Як визначено у ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та в силу ст. 115 КЗпП України підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки у відповідача перед позивачем існує заборгованість із виплати заробітної плати, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до Хутірської сільської ради та третьої особи: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року помер батько позивача та спадкодавець - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у виді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] Позивач є спадкоємцями по закону, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі їм відмовлено, оскільки померлою за час життя оформлено належним чином правовстановлюючі документи. Наразі позивачами виготовлено технічний паспорт, отримано необхідні висновки відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури про відсутність порушень забудови та відповідність діючим архітектурно-будівельним нормам. Крім позивача, спадкоємцем першої черги є третя особа по справі - рідна сестра померлого [PERSON], яка за заявою відмовилась від прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явились проте до суду надійшла її письмова заява та заява її адвоката про розгляд справи без їх участі, вказані в позові вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Від Хутірської сільської ради, надійшла письмова заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Від [PERSON], надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року, був власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] Дані факти підтверджуються довідками Хутірської сільської ради, копією технічного паспорту на домоволодіння, копією свідоцтва про смерть копією довідки ЧООБТІ та іншими письмовими доказами. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а також той із подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією паспорту, копією свідоцтва про народження, а відтак є спадкоємцем за законом. Крім позивача, спадкоємцем першої черги є третя особа по справі - рідна сестра померлого [PERSON], яка за заявою відмовилась від прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання позову відповідачем та третьою особою є безумовним і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та зміст ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд прийшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного ст.ст. 1217,1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved