Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона має з відповідачем спільну дитину, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає в добровільному порядку кошти на утримання їх дитини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач надала суду заяву у якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув; повідомив суд про можливість розглянути справу у його відсутності та визнав позов частково у розмірі 1/8 частини у зв`язку із сплатою ним аліментів на утримання іншої дитини. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 березня 2016 року (а.с. 5). Дитина проживає разом із матір`ю, що підтверджується відповідною довідкою Калинівської селищної ради № 119/02-38 від 31.01.2020 року (а.с. 6). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Із наданих відповідачем письмових документів, а саме: довідки ТОВ «Віп тех.» № 1 від 27.01.2020 року, довідки ГУ ПФУ в Київській області № 4727 6579 8772 1758 від 27.01.2020 року і копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 26.07.2017 серії [NUMBER] вбачається, що відповідач офіційно працевлаштований та є директором товариства із середньомісячною заробітною платою в сумі 4 077 гривень, а також має інвалідність ІІ групи довічно у зв`язку із чим отримує пенсію по інвалідності в розмірі 3 053 гривні 19 копійок (а.с. 10, 11, 13). Доводи відповідача щодо стягнення з нього аліментів на утримання іншої дитини, суд не приймає до уваги та оцінює їх критично, оскільки в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, зазначений факт не підтверджено відповідними доказами. Отже, під час розгляду справи відповідачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - відповідач не довів ті обставини, на які він посилаються як на підставу своїх заперечень. Будь-які обставини щодо матеріального становища дітей; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення - судом не встановлено. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved