Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, зазначивши, що відповідач [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], з метою задоволення комунально-побутових потреб споживає природний газ, для чого ним використовуються газові прилади: газова плита, газова колонка. Нарахування оплати за надані послуги з газопостачання здійснювалось відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Оплата за спожитий природний газ відповідачами здійснювалася не в повному обсязі, що підтверджується витягом з особового рахунку № [NUMBER]. Внаслідок чого за період з 01 січня 1996 року по 01 вересня 2013 року утворилась заборгованість, яка складає 3043,13 гривень. Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року за № 2246, на відповідача, як на споживача природного газу покладається обов'язок своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. В ході розгляду справи представником позивача було подано заяву, якою було зменшено розмір позовних вимог з урахуванням проведеного перерахунку за показниками лічильника відповідача та остаточно просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за період з 01.01.1996 року по 17.02.2014 року у розмірі 987 гривень 51 копійку, а також стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач та її представник проти позову заперечували, просили застосувати строк позовної давності до суми заборгованості. Також представник відповідача подав письмові заперечення від імені відповідача, в обґрунтування яких відповідач зазначила, що договір про надання послуг був укладений між нею та позивачем лише 14 серпня 2006 року, а до цього часу жодних договорів вона не укладала з позивачем. Також зазначала, що викликають сумніви розрахунки суми заборгованості, які визначені позивачем, оскільки вони не відповідають сумам наведеним в квитанціях, та витягу з особового рахунку. Також не погоджувалась із тарифом, що був визначений для розрахунку. Відповідачем був наданий свій розрахунок суми заборгованості, згідно до якого дійсно наявна заборгованість ,але вона складає лише 344,09 гривень, але зазначену суму вона має можливість сплатити. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача доводи заперечень підтримав. Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач мешкає за адресою [ADDRESS]. Між сторонами у справі укладено договір [NUMBER] від 14.08.2006 року, згідно до зазначеного договору заборгованість станом на 01.08.2006 року становить 266,21 гривні. /а.с.17-18/. Також встановлено, що споживання відповідачем послуг здійснюється відповідно до особового рахунку [NUMBER] згідно до показань лічильника та затверджених тарифів. Нарахування оплати за надані послуги з газопостачання здійснювалось відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Як вбачається з витягу з особового рахунку [NUMBER] станом на момент подачі позову оплата за спожитий природний газ відповідачем здійснювалась не в повному обсязі. Станом на 01.08.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 3043 гривні 13 копійок/ а.с.11-16/. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача просили застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості. На адресу відповідача було спрямовано попередження про наявну заборгованість на суму 2099,36 гривень станом на 18.03.2011 року /а.с.16/ Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідач просила застосувати строк позовної давності до заявлених вимог. Як вбачається із копії ухвали Ленінського районного суду м.Луганська 02.12.2011 року було скасовано судовий наказ Ленінського районного суду м.Луганська від 09.08.2011 року /а.с.19/. Таким чином, строк позовної давності слід відліковувати з моменту подання заяви про видачу судового наказу, тобто з серпня 2011 року. Як вбачається із змісту заяви від 08.11.2013 року відповідач зверталась до позивача з приводу проведення перерахунку за послуги спожитого газу відповідно до показників лічильника /а.с.27/. Як наслідок цього було проведено перерахунок та зменшено суму заборгованості до 987 гривень 51 копійки. У зв'язку із заявою відповідача та її представника, суд приходить до висновку щодо застосування строку позовної давності. За період з 01.08.2008 року по 01.02.2014 року, з урахуванням строку позовної давності, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, сума заборгованості складає 932,61 гривні / 987,51 гривень - 54,90 гривні/. З урахуванням зазначеного з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості - 932,61 гривні. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 70 гривень 31 копійка, пропорційно від задоволених вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial