Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 08.04.2016 року мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2003 року, від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Відповідач залишив сім'ю у грудні 2015 року і до теперішнього часу поживає окремо від сім'ї, надає матеріальну допомогу на дітей в розмірі по 200 грн. у місяць, що не забезпечує мінімальні потреби дітей на харчування, одяг та інтелектуальний розвиток, від складання договору про надання матеріальної допомоги на утримання дітей відмовляється. Відповідач працює водієм автонавантажувача в ПП «Комфорт - меблі» і систематично отримує заробітну плату з якої має можливість сплачувати аліменти на дітей. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони у справі. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, батько дітей здорова, працездатна особа, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі по 200 грн. щомісячно, що підтверджується матеріалами справи ( 3-6) та визнається відповідачем. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Отже, розмір аліментів на одну дитину не повинен бути меншим ніж 30 % вказаного прожиткового мінімуму, а відповідач сплачує матеріальну допомогу на дітей в розмірі по 200 грн. в місяць, що не забезпечує мінімальні потреби дітей на харчування, одяг та інтелектуальний розвиток, і не відповідає вимогам законодавства. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є здоровим, працездатним, іншим особам аліменти не сплачує, непрацездатних осіб на утриманні не має, проти стягнення з нього аліментів на дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не заперечує. Таким чином, враховуючи інтереси дітей,

Outcome: approved