Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 19 березня 2013 року між ними був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №62. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з 17 липня 2019 року і на примирення позивач не згодна. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте згідно з адресованою до суду заявою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна та категорично наполягає на розлученні. Просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою просив справу розглядати без його участі. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19 березня 2013 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрований 19 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №62 (а.с.8). У відповідності до копій Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01 квітня 2014 року та серії [NUMBER] від 26 липня 2016 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] - [INFO], та їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,10). Судом достовірно встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують з 17 липня 2019 року, категорично наполягають на розлученні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « [PERSON] ». За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судовий збір необхідно покласти на відповідача в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved