Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) право власності на 1/3 частку квартири №25 у житловому будинку №42 по вулиці Ціолковського, що в місті Полтава, загальною площею квартири 37,9 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м. Припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири №25 у житловому будинку №42 по вулиці Ціолковського, що в місті Полтава та компенсувати [PERSON] 1/3 частину квартири №25 у житловому будинку №42 по вулиці Ціолковського, що в місті Полтава, у розмірі 47994,00 грн. за рахунок коштів внесених на депозитний рахунок суду. Та встановити факт належності правовстановлюючого документа [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]), в якому зазначений спадкоємець майна «Кирилова Олена Ігорівна», а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 27.11.1996 року, яке видано державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №І-4602 про що Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за записом в реєстрову книгу №121 та за реєстровим номером №16592 від 28.11.1996 року здійснено реєстровий напис на документі про право особистої власності на 2/3 частки квартири №25 у житловому будинку №42 по вулиці Ціолковського, що в місті Полтава. В обгрунтування вимог позивач зазначила, що вона являється власником 2/3 частин квартири №25, що знаходиться по вулиці Ціолковського, буд. 42, що місті Полтава. Дана частка в майні належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 27.11.1996 року. Інша 1/3 частина квартир залишається відкритою для подання документів відповідачем [PERSON]. Вже 22 роки відповідач по справі не оформлює документи на квартиру, не сплачує за комунальні платежі та не доглядає за майном, що унеможливлює для позивача розпорядитися своєю часткою в квартирі, так як в силу ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Тобто позивач не може розпорядитися своєю власністю, так як не може отримати в письмовій формі ні згоди, ні відмови іншого співвласника від переважного права перед особами на купівлю частки у квартирі. Ухвалою суду від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 24 січня 2019 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 12.02.2019 року від представника позивача\~[PERSON] надійшла заява, в якій останній вказав, що на депозит суду позивачем перераховано грошову компенсацію у розмір 47994,00 грн. для виплати відповідачу за його частину в квартирі, а тому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, заявив клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з'явилась, не повідомивши суду про причини неявки. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, та підтверджено документально що [PERSON], [INFO] є власником 2/3 частин квартири №25, що знаходиться по вулиці Ціолковського, буд. 42, що місті Полтава. Дана частка в майні належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 27.11.1996 року, яке видано державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №І-4602, що згідно реєстрового напису про право особистої приватної власності зареєстровано Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за записом в реєстрову книгу №121 та за реєстровим номером №16592 від 28.11.1996 року. Згідно технічного паспорту на квартиру №25 у житловому будинку №42 по вулиці Ціолковського, що в місті Полтава, що виготовлений 23.10.2018 року, квартира №25 складається з наступних приміщень: кімната (5) пл. 20,7 кв.м., коридор (1) пл. 5,7 кв.м., санвузол (2) площею 3,4 кв.м., кухня (3) пл. 6,6 кв.м., балкон пл. 0,9 кв.м., балкон пл. 0,6 кв.м., загальна площа квартири становить 37,9 кв.м., житлова площа 20,7 кв.м. Відповідно до довідки від 25.10.2018 року за №11160, [PERSON] має право власності на 2/3 частки квартири №25 у житловому будинку №42 по вулиці Ціолковського, що в місті Полтава на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видане 4-ю Полтавською ДНК від 27.11.1996 року за №1-4602. Самочинне перепланування та реконструкція відсутні. Інша 1/3 частина квартира залишається відкритою для подання документів [PERSON]. Вже 22 роки відповідач по справі не оформлює документи на квартиру, не сплачує за комунальні платежі та не доглядає за майном, що унеможливлює для позивача розпорядитися своєю часткою в квартирі, так як в силу ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Тобто позивач\~не може\~розпорядитися своєю\~власністю,\~так як\~не може\~отримати в\~письмовій формі\~ні згоди,\~ні відмови\~іншого співвласника\~ від\~переважного права\~перед особами\~на купівлю\~частки у\~квартирі.\~ У відповідності до положень ст.ст.\~317,319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно з правовою позицію Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Таким чином, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК Україниза умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. В силу положень ч. 2\~ст. 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України\~\~від 16.01.2012 року по справі № 6-81кс11 (№ в ЄДРСРУ 21355285), від 15.05.2013 року по справі № 6-37цс13 (№ в ЄДРСРУ 31701323) та від 02.07.2014 року по справі № 6-68цс14 (№ в ЄДРСРУ 39783878), по справі №6-1943цс16. Водночас при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати розяснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких\~розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Згідно звіту про визначення оціночної (ринкової) вартості майна від 19.11.2018 року, що є обєктом оцінки, а саме: квартира №25 у житловому будинку №42 по вулиці Ціолковського, що в місті Полтава, оціночна ринкова вартість 1/3 частки даної квартири становить 47994,00 гривень. Також на підтвердження неподільності речі ( 1/3 частки квартири) надали звіт про технічне обстеження квартири, згідно якого 1/3 частку квартири №25 у житловому будинку №42 по вулиці Ціолковського, що в місті Полтава з технічної точки зору неможливо виділити в окремий обєкт права власності. Оскільки 1/3 частка квартири є річчю неподільною, тому не може функціонувати як окремий обєкт права власності. Крім того, у правовстановлюючому документі позивача на квартиру, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом та за законом від 27.11.1996 року, яке видано державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON], зроблена помилка у її прізвищі «Кирилова» замість правильного «Кириллова», тобто під час текстового набору свідоцтва була пропущена у прізвищі ще одна буква «л». Також беручи до уваги, що свідоцтво про право на спадщину бюро технічної інвентаризації реєструвало на 2/3 частини квартири, але також в реєстровому написі від руки знову записано прізвище позивача з помилкою, з однією буквою «л». Отже у позивача наявна перешкода у розпорядженні вищевказаним майном, так як прізвище у паспорті та інших документах позивача частково відмінне від прізвища записано в свідоцтві про право на спадщину від 27.11.1996 року. Згідно паспорта громадянина України та ідентифікаційного податкового номеру позивач має прізвище «Кириллова». Таке ж прізвище позивача зазначено в її свідоцтві про народження серія І-КЕ №043970 за актовим записом про народження №3824 від 01 листопада 1975 року. В паспорті позивача на сторінці «11» наявна відмітка про прописку від 1.08.1991 року за адресою [ADDRESS]. Позивач була реєстрована за даною адресою до 19.12.2006 року. Тобто в період видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки квартири адреса реєстрації позивача була [ADDRESS]. В свідоцтві про право на спадщину за заповітом та за законом від 27.11.1996 року, зазначено, що «спадкоємцем майна гр. [PERSON], померлої 31 березня 1996 року є [PERSON], що мешкає в [ADDRESS]», тобто адреса реєстрації позивача «Кириллової Олени Ігорівни» на день видачі свідоцтва та адреса реєстрації особи зазначеної в свідоцтві як «Кирилова Олена Ігорівна» є ідентичною. Слід звернути увагу суду і те, що [PERSON] зареєстрована за адресою спірної квартири з 19.12.2006 року. (відмітка про реєстрацію на сторінці «11» паспорта позивача). Отже вищевказані докази підтверджують що «Кириллова Олена Ігорівна» і «Кирилова Олена Ігорівна», яка зазначена в свідоцтві це одна і таж особа. Крім того, в свідоцтві про народження позивача матірю зазначено [PERSON] (дівоче прізвище Парахотя), яка є дочкою [PERSON], тобто спадкодавця частки квартири [ADDRESS] що в м. Полтава. Вищевказані докази підтверджують факт належності правовстановлюючого документу позивачу та наявну помилку в написанні прізвища власника «Кирилова» замість правильного «Кириллова». Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.\~\~\~\~\~\~\~\~ Вказаний факт має для заявника\~\~ юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо. Відповідно до квитанції №38378 від 11.02.2019 року [PERSON] на рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області внесено 47994,00 грн. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved