Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що 06.02.2020 року між нею та ФОП [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах туроператора ТОВ «Феєрія» на підставі агентського договору № 3189 від 01.07.2016 року, укладено договір про туристичне обслуговування, за умовами якого турагент [PERSON] зобов`язалась забезпечити комплексним туристичним продуктом замовника. Туристичний продукт складався з оформлення туристичної подорожі на 5 осіб в Єгипет (Шарм-єль-Шейх, готель Sunrise Diamond Beach, 5+) з 10.04.2020 року по 41.04.2020 року, туристична фірма Anex Tour. Згідно з п.3.1.3 договору загальна вартість туристичних послуг, замовлених туристом, складає 1250 у.о. + 900 у.о. (2150 доларів США), що включає в себе візову підтримку, транспортне обслуговування, проживання, харчування, екскурсійне обслуговування відповідно до програми туру. З метою оплати замовлених послуг позивачем здійснено внесення грошових коштів в загальній сумі 43 526,00 грн. Позивач заважує, що туристичний продукт не був наданий, сплачені грошові кошти не повернуто. За наслідком звернення позивача до ГУ Держспоживслужби в Житомирській області отримано відповідь від 08.04.2020 року про відсутність можливостей для передбаченого чинним законодавством реагування внаслідок відсутності додатків до заяви (договору-ваучеру, квитанцій про оплату). Позивач звертає увагу на положеннях укладеного договору, згідно з якими в разі, якщо сторони не погодили внесення змін до договору, то договір автоматично розривається, а туристу повертаються у повному обсязі сплачені ним кошти за вирахуванням понесених туристичною фірмою витрат. Туристична фірма відповідає перед туристом за нанесення йому моральної і матеріальної шкоди, яка виникла в результаті невиконання або неналежного виконання туристичною фірмою умов цього договору. Вказуючи на регулюючі відповідні правовідносини учасників нормативні акти, зокрема положення ст.ст. 20, 33 Закону України «Про туризм», які передбачають відповідальність суб`єктів туристичної діяльності, вимоги статей 901, 902 ЦК України в частині визначення договору про надання послуг та умов його належного виконання стороною, зміст статей 295, 297 ГК України з тлумаченням агентського договору, позивач просить стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Феєрія», фізичної особи-підприємця [PERSON] 43 625,00 грн. понесених витрат, а також 10 000,00 грн. моральної шкоди. Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Феєрія», надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ФОП [PERSON] не здійснювала бронювання туристичних послуг у ТОВ «Феєрія» в порядку прийнятої взаємодії відповідно до агентського договору, у взаємних відносинах позивача та ФОП [PERSON] остання діяла від власної ініціативи шляхом використання наявного у вільному доступі бланку договору про туристичне обслуговування. Агентська угода за № 3189, відомості про яку наведено у договорі туристичне обслуговування, фактично закріплена за договором з іншим турагентом - [PERSON] . Відповідач також зауважує, що будь-які кошти на рахунок ТОВ «Феєрія» не надходили. З огляду на викладене, сторона просить відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення коштів з ТОВ «Феєрія». В судовому засіданні представник позивача, представник відповідача ТОВ «Феєрія» підтримали вимоги та заперечення з підстав, наведених у письмових заявах по справі. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Справа слухалась у відсутності вказаного учасника на підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Між ФОП [PERSON] як туристичною фірмою, що діє від імені та в інтересах туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю «Феєрія» на підставі агентського договору № 3189 від 01.07.2016 року, з однієї сторони та [PERSON] з іншої 06.02.2020 року укладено договір на туристичне обслуговування, згідно якого турист доручив, а туристична фірма взяла на себе зобов`язання за рахунок туриста забезпечити останньому надання туристичних послуг, які разом складають комплексний туристичний продукт. Згідно з п.2.1.1 договору туристична фірма зобов`язалась забезпечити туриста в повному обсязі та у визначений термін оплаченими послугами у кількості та якості, які обумовлені договором та програмою туру, зокрема: забронювати місця на проживання та розміщення, забронювати залізничні або авіаквитки у відповідності до програми туру… Сторонами погоджено вартість туристичних послуг на рівні 1250 + 900 доларів США. Судом встановлено, що позивач передала, а відповідач ФОП [PERSON] фактично прийняла в якості оплати грошові суми 11 700 грн., 16 250 грн., 15 576 грн. (а.с. 7). Учасниками по справі не спростовувались відомості про фактичне не отримання позивачем туристичних послуг. При вирішені питання обгрунтованості заявлених вимог суд виходить з такого. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Спеціальним законом, що регламентує відносини у сфері організації/надання туристичних послуг, є Закон України «Про туризм». Згідно з частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до статті 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є: туристичні оператори як юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. За змістом статті 30 Закону України «Про туризм» порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів (частина десята статті 20 Закону України «Про туризм»). Статтею 32 Закону України «Про туризм» встановлено, що за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. (Вказаний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року по справі №201/17472/16-ц). Судом встановлено. що 03.06.2018 року між ТОВ «Феєрія» та ФОП [PERSON] укладено агентський договір № 4629 на реалізацію туристичних продуктів. Згідно з п.7.1. договору він набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє протягом 1 року. По завершені терміну дії договір вважається пролонгованим на наступний рік. Якщо жодна із сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання не пізніше ніж за 30 днів до закінчення його терміну дії. На момент вчинення договору про туристичне обслуговування між позивачем та ФОП [PERSON] відповідний агентський договір № 4629 фактично діяв з огляду на відсутність поданих сторонами заперечень щодо його пролонгації на рік. Відповідно до п.п. 2.3, 2.5 агентського договору туроператор приймає від турагента заявки на бронювання туристичних послуг; інформує турагента про результати бронювання та можливість надання замовлених туристичних послуг. Згідно з п. 3.2 договору турагент зобов`язаний своєчасно здійснювати замовлення тур продуктів у туроператора. Заявка повинна відповідати запропонованій туроператором формі та містити всі дані, необхідні для оформлення туру. Положеннями п. 3.4 договору визначено, що турагент своєчасно здійснює оплату вартості замовленого тур продукту. Згідно з 4.1 договору турагент здійснює повну оплату замовленого тур продукту відповідно до виставленого туроператором рахунку-фактури протягом 1 банківського дня з моменту його отримання або згідно з терміном оплати, зазначеним у рахунку-фактурі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджені судом докази в їх окремій та сукупній оцінці вказують на відсутність фактичного замовлення турпродукту турагентом ФОП [PERSON] у ТОВ «Феєрія» в межах агентського договору № 4629, а також не проведення оплати замовлених послуг на користь туроператора - ТОВ «Феєрія». Вказане підтверджується відомостями про рух кошів по банківському рахунку за відповідний період, крім того, сторонами не висловлено заперечень щодо не подання від турагента заявки на бронювання туристичних послуг. На уточнююче запитання суду представник відповідача ТОВ «Феєрія» надала пояснення, що бронювання туристичних послуг турагентом засвідчується відповідними даними у відкритому сайті товариства, а їх інформаційна зміна з волі туроператора є технічно неможливою. Представник також звертала увагу, що співробітництво товариства із відповідним тур агентом була призупинена до отримання агентом банківської гарантії фінансового забезпечення цивільної відповідальності. Попередньо надана гарантія турагента діяла до 16.04.2019 року. Матеріалами справи доводиться, що агентська угода за № 3189/0, вказана у договорі про надання туристичних послуг як підстава взаємодії турагента із туроператором, значиться укладеною з турагентом [PERSON] . Вказані обставини свідчать про невиконання турагентом [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором про туристичне обслуговування від 06.02.2020 року, що є підставою для повернення сплачених коштів у повному обсязі відповідно до ст. 32 Закону України «Про туризм». Згідно з п. 5.1. договору про туристичне обслуговування сторони вправі вимагати зміни чи розірвання договору до початку туру у випадках: якщо не можуть бути забезпечені раніше обумовлені сторонами склад та якість послуг. За змістом п.5.3 договору якщо за наявності умов, вказаних в п.5.1., сторонами не досягнуто згоди про внесення відповідних змін до договору, то договір автоматично розривається, а туристу повертається у повному обсязі сплачені ним кошти за вирахуванням понесених туристичною фірмою витрат. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідач - ФОП [PERSON] , сплачених позивачем 43 526,00 грн. Вимоги до співвідповідача ТОВ «Феєрія» про солідарну відповідальність є безпідставними з огляду на вищевикладені висновки суду про відсутність правової взаємодії між тур агентом та туроператором. Суд звертає увагу, що договір про туристичне обслуговування є наслідком вільного волевиявлення та досягнення домовленостей про істотні умови між учасниками, відповідний правочин не визнано недійсним, а тому зауваження представника ТОВ «Феєрія» про неправильне зазначення у такому договорі номеру агентської угоди не впливає на юридичні наслідки в частині відповідальності сторін, які погодились на відповідні умови. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Судом враховано, що позивач, яка має незадовільний стан здоров`я, виявила намір скористатись послугами туристичного обслуговування та за достатньо виявленої обачності мала обгрунтоване сподівання на відпочинок в складі усієї родини. Внаслідок невиконання взятих на себе відповідачем ФОП [PERSON] зобов`язань позивач вимушена була докладати істотних зусиль для поновлення своїх прав у спосіб повернення сплачених коштів, туристичні послуги не надано. За переконанням суду, заявлена на відшкодування грошова сума в розмірі 10 000,00 грн. відповідає обсягу та глибині душевних хвилювань особи, пережитих незручностей, є співмірною з виниклими обставинами спору. Суд стягує з відповідача 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з даного відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial