Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем мотивує тим, що 24.06.2005 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку Любов, [INFO], сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з нею.\~ Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в звязку з втратою взаєморозуміння з питань ведення домашнього господарства і розподілення обовязків. Відповідач офіційно не працює і не намагається знайти роботу. Змінювати свою поведінку не бажає. В грудні 2014 року вона вже зверталась до суду про розірвання шлюбу з відповідачем, але забрала позов, так як чоловік пообіцяв змінитись та знайти роботу. За півтора року відповідач не змінив своєї поведінки, а тому на даний час сумісне проживання між ними припинене, сімейні відносини не підтримують та спільного господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання дітей немає.\~ Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від\~ спільного життя мають неповнолітніх дітей, а саме синів - Богдана, [INFO], Максима, [INFO], Віталія, [INFO], Артема, [INFO] та доньку Любов, [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою (а.с. 9-13). Згідно позовної заяви, спільне життя не склалося у звязку з втратою взаєморозуміння з питань ведення домашнього господарства і розподілення обовязків, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільного господарства сторони не ведуть. Відповідач подав заяву, де вказав, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачка та відповідач просять заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved