Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся у травні 2015 до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 41 202 грн. 47 коп. Позов обґрунтовує тим, що між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , 16.04.2014 року було укладено кредитний договір № 19594-OWNCASH, відповідно до якого отримала кредит в розмірі 30 490 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,99 % річних, строком повернення до 15.04.2017 року. Свої зобов`язання остання не виконала. Рішенням Яремчанського міського суду від 20.08.2015 р. в порядку заочного розгляду справи, позов було задоволено. 05.04.2016 р. відповідач [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення суду та скасування, оскільки договір з позивачем жоден не укладала, паспорт був втрачений і хтось скористався паспортом для отримання кредитних коштів. Ухвалою суду від 08.06.2016 р. скасоване заочне рішення та призначено дану цивільну справу до розгляду. Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа 02.04.2019 р. передана у провадження судді Польської М.В. В чотири судові засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку, всі конверти з повістками повернуті поштовим зв`язком до суду без вручення адресатам. Від позивача в матеріалах справи є наявна заява від 22.08.2016 р. про розгляд справи за відсутності представника позивача. Ухвалами суду від 18.06.2019 р. та 07.10.2019 р. явку відповідача суд визнавав обов`язковою для з`ясування питання відсутності договірних відносин з позивачем та роз`яснення права на захист порушених її прав у разі наявного кримінального правопорушення чи наявності інших доказів використання її паспорта, а також призначення експертизи, у разі необхідності. Відповідач також викликалась до суду через оголошення на сайті судової влади. Однак, з часу скасування заочного рішення, тобто 2016 року, відповідач до суду взагалі не з`являлася, розглядом справи в суді не цікавилася, клопотань для встановлення певних фактів судом не подавала. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази кожен зокрема та в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , 16.04.2014 року було укладено кредитний договір № 19594-OWNCASH (а.с.26-27). Відповідно до укладеного кредитного договору, відповідач [PERSON] отримала 16.04.2014р. кредит в розмірі 30 490 грн., строком повернення до 15.04.2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,99 % річних. При цьому, як вбачається з р.2 договору, переказ кредитних коштів в договорі доручено банку на рахунок позичальника в сумі 25000грн., реквізити якого зазначено, та решта суми страхового платежу на користь страховика, реквізити зазначено, кошти були перераховані згідно меморіальних договорів (а.с.28). Пунктами 2.6, 2.4 кредитного договору відповідач зобов`язався щомісячно повертати суму кредиту рівними частинами шляхом внесення коштів на поточний рахунок та сплачувати проценти в розмірі 9,99% річних. За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, але не менше 2 грн. за кожний день прострочення. Відповідно до п. 5.8 кредитного договору банк, у разі несвоєчасної сплати процентів або повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів, має право вимагати дострокового повернення кредиту. Як вбачається з доданого до позову розрахунку, в результаті порушення зобов`язань відповідачем за кредитним договором утворилася заборгованість станом на 03.03.2015р. в сумі 41 202 грн. 47 коп., яка складається з наступного: 30 490 грн.- неповернута сума кредиту; 2 577 грн. 68 коп. - прострочені відсотки; 6 707 грн. 80 коп. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 1 426 грн. 99 коп. - пеня по простроченій заборгованості за кредитним договором, нарахована за період з 16.05.2014 року по 03.03.2015 року (а.с.29-31). В силу статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявленими ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Згідно правил ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що у відповідності до п.5.9 умов кредитного договору позивачем відповідачу направлялося письмове повідомлення 21.11.2014р. про дострокове повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором (а.с.32-34). Згідно ст.ст. 627 - 629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У заяві про перегляд заочного рішення суду від 20.08.2015 р. та його скасування, [PERSON] письмово зазначила, що договір з позивачем жоден не укладала, паспорт був втрачений у 2014 році, про що належно повідомлено відповідний орган, і хтось скористався її втраченим паспортом для отримання кредитних коштів, фото на паспорті долученого позивачем не належить її. Відкрито кримінальне провадження щодо шахрайських дій. Як вбачається з матеріалів справи, ще 30.03.2016 р. на ім`я [PERSON] слідчий орган поліції повідомив про реєстрацію кримінального провадження 29.03.2016 р. та проведення слідчих дій по ньому (а.с.116-117). При цьому, за неявки в судове засідання відповідача та невиконання нею процесуальних прав щодо з`ясування стану розгляду справи судом, матеріали цивільної справи не містять інших даних щодо продовження слідства у даному кримінальному провадженні на час ухвалення даного рішення суду, а суд самостійно докази замість сторони відповідача не повинен збирати. Заперечуючи доводи сторони відповідача, викладені у заяві про скасування заочного рішення, позивачем надано до суду всі документи, що подані позичальником для оформлення кредитних відносин: довідка про доходи позичальника, картка платника податків, заява-згода чоловіка позичальника, анкета-заява на отримання коштів (а.с.134-137). Також, на підставі ухвали суду від 29.06.2016р. було витребувано докази у сторони позивача, а саме кредитну справу щодо кредитного договору № 19594-OWNCASH від 16.04.2014р. в оригіналі (а.с.166-183). Після витребування судом даних доказів, відповідач з такими не ознайомлювалась, в судові засідання не з`являлась. А тому, її доводи про відсутність правовідносин з позивачем та безпідставність вимог позову про стягнення заборгованості, не є підтверджені належними доказами, які суд міг би оцінити у сукупності з іншими наявними в справі. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на чому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Так, рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відтак, в кожному випадку сторони повинні дотримуватися норм процесуального законодавства. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідач жодним чином, про що вже зазначено вище, станом розгляду справи, ознайомленням з наявними доказами, подання клопотань з метою спростування доводів позивача не вчиняла, правом на захист в судовому порядку не використовувала згідно норм ЦПК. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором тому така вимога підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 412 грн. 03 коп. підлягає стягненню з відповідача. За вимогами ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved