Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом до відповідачів про встановлення юридичного факту та визнання права власності на будинковолодіння і земельні ділянки у порядку спадкування за законом. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що у звязку з оформленням спадщини після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] йому стало відомо, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 179 від 21.09.1990 р. за його батьком [PERSON] як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння № 20 по вул. 70-річчя Жовтня (на даний час вул. Зарінок) в с. Пшеничники Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, документ про право власності на будинковолодіння відсутній, право власності зареєстровано не було. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 290309 грн. Будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON] та позивач [PERSON], які мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/3 частині. Після смерті 17.09.2002 р. матері [PERSON] належну їй 1/3 частину будинковолодіння успадкували батько та позивач по 1/6 частині згідно ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, однак, своїх спадкових прав не оформили. Після смерті 28.07.2014 р. батька [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину будинковолодіння та три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пшеничниківської сільської ради, право власності батька на які посвідчено відповідними державними актами, оригінали яких втрачено. Спадщину прийняв позивач згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; крім того, він подав заяву в нотконтору про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги його рідні брати, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батьків не прийняли і на неї не претендують. У звязку з відсутністю правоустановлюючих документів на спадкові будинковолодіння та земельні ділянки нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, для оформлення спадщини йому необхідно встановити факт родинних стосунків, а саме те, що він є сином померлої [PERSON], оскільки у його свідоцтві про народження матірю вказана [PERSON], прізвище якої у свідоцтві про смерть вказано «Волосенчук». Просив встановити факт, що він є сином померлої [PERSON], та визнати за ним право власності на будинковолодіння з підстав належності йому 1/3 частини на праві спільної сумісної власності, 1/6 - у порядку спадкування за законом після померлої матері та 1/2 - у порядку спадкування за законом після померлого батька, а також визнати право власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві позов визнав, просив справу розглядати у його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 179 від 21.09.1990 р. за батьком позивача [PERSON] як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння № 20 по вул. 70-річчя Жовтня (на даний час вул. Зарінок) в с. Пшеничники Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, документ про право власності на будинковолодіння відсутній, право власності зареєстровано не було. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 290309 грн. Будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON] та син позивач [PERSON], які мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/3 частині. Після смерті 17.09.2002 р. [PERSON] належну їй 1/3 частину будинковолодіння успадкували чоловік [PERSON] та син [PERSON] у рівних частках по 1/6 частині згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, однак, своїх спадкових прав не оформили. Після смерті 28.07.2014 р. [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину будинковолодіння та три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пшеничниківської сільської ради, право власності на які посвідчено відповідними державними актами, оригінали яких втрачено. Спадщину прийняв позивач згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; крім того, він подав заяву в нотконтору про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги його рідні брати, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батьків не прийняли і на неї не претендують. Вказані обставини, які відповідачами не оспорювались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючих документів на спадкові будинковолодіння та земельні ділянки позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності, 1/6 - у порядку спадкування за законом після померлої матері та 1/2 - у порядку спадкування за законом після померлого батька, а також на земельні ділянки у порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивачу для оформлення спадщини необхідно встановити факт родинних стосунків, а саме те, що він є сином померлої [PERSON], оскільки у його свідоцтві про народження матірю вказана [PERSON], прізвище якої у свідоцтві про смерть зазначено «Волосенчук». Оскільки обставина, що позивач є сином померлої [PERSON], підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними в матеріалах справи письмовими доказами, підлягає до задоволення також позовна вимога про встановлення факту родинних стосунків. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), 1261, 1268 ЦК України, ст. 81 ч.1 п.г ЗК України,

Outcome: approved