Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з червня 2008 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу у встановленому законом порядку. У період спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком зазначений відповідач. З липня 2010 року сторони перестали проживати однією сімєю, після чого дитина почала проживати в позивачем, яка її повністю утримує, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і отримує певний дохід. У звязку з тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивачу складно одній утримувати дитину та матеріально її забезпечувати, [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Позивач у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду із заявою, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~на адресу за місцем його останньої реєстрації. Від нього не надійшло заперечень на позовну заяву, клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 425334 [PERSON] народилась 21 вересня 2009 року, її батьками в свідоцтві про народження записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 2). На даний час дитина мешкає з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб № 139 від 30 січня 2017 року (а.с. 4). Відповідач, який є батьком дитини, добровільно допомогу на утримання дитини не надає. При цьому, він має змогу таку матеріальну допомогу надавати, оскільки є працездатним. Вказані обставини сторонами у справі не оспорювались, а тому в порядку ст. 61 ЦПК України додаткового доведення не потребують і приймаються судом до уваги. Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що відповідач [PERSON], який є батьком малолітньої дитини, не виконує покладених на нього Сімейним законодавством України батьківських обовязків відносно утримання своєї малолітньої дитини, тому кошти на утримання дитини підлягають стягненню з нього в примусовому порядку у вигляді аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, у тому числі й стан здоровя дитини та відповідача, їх матеріальне становище, можливість відповідача надавати допомогу своїм дітям, тому вважає, що позивач обґрунтовано ставить питання про стягнення з відповідача аліментів саме у частці від заробітку (доходу) і таке не суперечить положенням ст. 183 ч. 1 СК України. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також факт визнання позову відповідачем, суд погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів і вважає що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі, судом встановлено не було. Як передбачено ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня предявлення позову до суду. З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved