Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення коштів посилаючись на те, що 21.11.2017 року між нею та відповідачем укладено Договір № 2793-С на виготовлення меблів за індивідуальним замовленням з матеріалів відповідача, відповідно графічного зображення та специфікації у вигляді бланка замовлення. Вартість замовлення склала 44 417,00 грн. Згідно товарного чеку від 21.11.2017 року вона сплатила 84 % вартості замовлення як передоплату у розмірі 37 450,00 грн. За умовами договору відповідач зобов`язалася належним чином виготовити та змонтувати меблі не пізніше 16.02.2018 року у її (позивача) квартирі. Однак, на час звернення до суду відповідач умови договору не виконала. У період з січня до кінця липня 2018 року між ними відбувалась електронна переписка, де відповідач повідомляла про різні підстави неможливості виготовлення меблів, та просила почекати. 06.08.2018 року на адресу відповідача була направлена вимога щодо виконання зобов`язання до 15.09.2018 року, однак цього не відбулось. 24.09.2018 року вона направила лист з повідомленням про розірвання договору. На момент звернення до суду відповідач отриманий аванс не повернула. У зв`язку з чим просила стягнути з відповідача сплачений аванс у розмірі 40 785,32 грн. За невиконання умов договору просила стягнути проценти за користування чужими коштами у період з 21.11.2017 року по 20.03.2019 року у розмірі 8 458,73 грн.; пеню у розмірі 4 441,70 грн. за період з 17.02.2018 року по 20.03.2019 року; 3 % річних у розмірі 1 222,00 грн. за період з 17.02.2018 року по 20.03.2019 року; інфляцію за період з 17.02.2018 року по 20.03.2019 року у розмірі 3 335,32 грн. Крім того, просила стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., яку обґрунтувала тим, що неправомірні дії відповідача призвели до хвилювання, неприємних почуттів, нервових переживань. В судовому засіданні представник позивача підтримала викладені у позовній заяві обставини, вимоги, просила їх задовольнити. У зв`язку з неявками відповідача в судове засідання не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства. Заяв про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов та доказів до суду не подавала, що дає підстави для розгляду справи в заочному порядку, по доказам, наданим позивачем. Періодично відповідач подавала заяви про відкладення розгляду справи без надання відповідних доказів щодо поважності неявки до суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ухвали суду від 24.04.2019 року у даній справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В суді встановлено, що 21.11.2017 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 2793-С на виготовлення меблів за індивідуальним замовленням з матеріалів відповідача, відповідно графічного зображення та специфікації у вигляді бланка замовлення. Вартість замовлення склала 44 417,00 грн. Згідно товарного чеку від 21.11.2017 року позивач сплатила 84 % вартості замовлення як передоплату у розмірі 37 450,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалася належним чином виготовити та змонтувати меблі не пізніше 16.02.2018 року у квартирі позивача. Однак, відповідач порушила умови договору, та не виконала роботи. Листом від 24.09.2018 року позивач повідомила відповідача про розірвання договору у зв`язку з його невиконанням останньою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб. Відповідно до ст. 840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків. Підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу. Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Відповідно до положень ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі товарів мають право на державний захист своїх прав; гарантований рівень споживання; належну якість товарів і торговельного обслуговування; безпеку товарів; необхідну, доступну та достовірну інформацію про кількість, якість і асортимент товарів; відшкодування збитків, завданих товарами неналежної якості, а також шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров`я людей товарами; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання у громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до положень пункту 4 частини 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що відповідач не виконала умови договору по виготовленню та встановленню меблів у квартирі позивача, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути кошти у розмірі 37 450,00 грн., які були сплачені позивачем як аванс на придбання матеріалу. Відповідно до умов договору у разі прострочки виконання робіт по договору, виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1 % від ціни невиконаних робіт за кожен робочий день прострочки, та не більше 10 % від суми договору, що становить 4 441,70 грн. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. Посилання позивача на ст. 536 та на ст. 625 ЦК України є безпідставними, оскільки відносини, що виникли між сторонами за договором побутового підряду, вказаними нормами не регулюються, у зв`язку з чим вимога про стягнення коштів у розмірі 8 458,73 грн., 3 % річних - 1 222,00 грн. та інфляції у розмірі 3 335,32 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд обґрунтовано визначив розмір завданої їй моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн. Враховуючи матеріали справи, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково у розмірі 46 891,70 грн. (37 450,00 грн. + 4 441,70 грн. + 5 000,00 грн.). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач, як споживач, звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial