Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 88 по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області, зазначивши, що вона є власником вказаного будинку та відповідач була зареєстрована у будинку як дружина її сина, який помер. Однак, з 2014 року відповідач в будинку не проживає, її речей в будинку не має, претензій щодо проживання в будинку не предявляє, а тому може бути визнана такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява по розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на будинок № 88 по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 14 лютого 2002 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-442 /а.с.5/. Згідно довідки голови квартального комітету № 90 від 25 вересня 2018 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], однак з 2014 року за даною адресою не проживає /а.с.6/. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з 2014 року та по теперішній час, відповідач [PERSON] в будинку № 88 по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області не проживає, її речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не предявляла, в будинок не зявлялась. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved