Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що з лютого 2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до трьох років, і тому потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з чим просить стягнути аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та на утримання позивача у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно і до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.16). Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд фактично встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками є: батько [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 3). Позивач просить про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В заперечення розміру позовних вимог відповідачем надано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року, яким стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 08 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21), ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року про залишення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року без змін (а.с.22), копію посвідчення інваліда війни 3 групи (а.с.26), копію пенсійного посвідчення (а.с.26). Отже, судом встановлено, що відповідач пенсіонером, інвалідом 3 групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Однак позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України та виходячи з встановлених фактичних обставин, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково: стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживає за адресою: [ADDRESS], на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовити. Позивач також просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини зі всіх доходів, щомісячно і до досягнення малолітнім сином трьохрічного віку. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з встановлених фактичних обставин, суд вважає, що позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому з урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі 1/4 частини зі всіх доходів, щомісячно і до досягнення малолітнім сином трьохрічного віку. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial