Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Їй на праві приватної власності на підставі договору міни від 09.11.1994 року належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований разом з нею відповідач по справі її онук [PERSON], який з квітня 2016 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має. Вона сплачувала комунальні платежі за користування природним газом, водою, світлом, які приходились на онука, але зараз життя стало значно скрутнішим і їй стало важко це робити. Вона має наміри оформити субсидію. Але вирішити спір у добровільному порядку неможливо, тому у неї немає іншого вибору, крім звернення до суду. За таких обставин звернулась до суду. В судовому засіданні, яке відбулось 14.03.2019 року, позивач свої позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що її онук проживав з нею якийсь час, а потім виїхав з її квартири і більше не приїздив. В судове засідання, яке відбулось 18.03.2019 року, позивачка не прибула, надала заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність. На задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся про розгляд справи належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які повернулись без вручення через закінчення терміну зберігання. Тому повідомлявся оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, надані позивачем та його представником, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивачці на праві приватної власності на підставі договору міни від 09.11.1994 року належить квартира [ADDRESS] (а.с.10-12). У вказаній квартирі зареєстрований разом з нею відповідач по справі [PERSON] (а.с.13), який з квітня 2016 року в квартирі не проживає (а.с.14), комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має. Позивачка має наміри оформити субсидію. Але вирішити спір у добровільному порядку з відповідачем неможливо. Дані обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивачки з 80-х років. Добре знає її родину. Відповідач онук позивачки, син її доньки Алли. Вона перестала бачити його в будинку позивачки років 2 чи більше. Позивачка проживає сама. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він троюрідний брат позивачки. Добре знає її родину.Відповідач онук позивачки. Не бачив його більше, ніж півроку. Він постійно кудись їздить. За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved