Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не ведуть спільне господарство, спору з приводу майна вони не мають. Також позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем має сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача, оскільки в добровільному порядку батько дитини такої допомоги не надає. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.10, 13, 17, 18-19). В свою чергу, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, окремо зазначила, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить не надавати строк на примирення та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.20) Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, а відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. 74 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення відповідно до положень ст. 221-227 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 486 (а.с.7) Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5) Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю, досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина - [PERSON] проживає з матір'ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Даних про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я або на його утриманні перебувають інші неповнолітні діти або непрацездатні батьки, матеріали справи не містять. Відтак суд враховуючи реальну потребу позивача у матеріальній допомозі на утримання неповнолітньої дитини, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на утриманні спільної дитини аліменти у тому розмірі, на якому остання наполягає в позовній заяві. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 243 гривень 60 копійок. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved