Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.10.1994 року вони зареєстрували шлюб у Кіровській сільській раді Бериславського району Херсонської області за актовим записом №17. За час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Подружнє життя сторін не склалося. Причинами розірвання шлюбу стало несумісність характерів, різні погляди на сімейні відносини щодо побуту та ведення домашнього господарства, як наслідок - втрата почуття поваги один до одного і те, що з 2015 року позивач з відповідачем спільно не проживають як дружина і чоловік, шлюбні стосунки не підтримують та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що примирення подружжя неможливим, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечитиме її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавав. Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 28.10.1994 року між сторонами було зареєстровано шлюб Кіровською сільською радою Бериславського району Херсонської області за актовим записом №17, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Сім`я сторін розпалася повністю та надії на її збереження немає, оскільки сторони разом тривалий час не проживають, подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України та ст.24 СК України: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. А згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу (ч.3 ст.105 СК України). Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із врахуванням того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що укладений між сторонами шлюб слід розірвати. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявляла клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища а тому суд вважає за доцільне залишити їй існуюче прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved