Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до Галицького районного суду м.Львоваз позовом до [PERSON] про зміну договору купівлі - продажу квартири, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що 07.06.2017 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначає, що продавець [PERSON] бажаючи продати квартиру повідомив їй неправдиву інформацію. А саме, що «від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для цього договору: незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням дана квартира немає, усі інженерні комунікації, що є в квартирі знаходяться в робочому стані і функціонують за призначенням, самовільних переобладань та перебудов немає, квартира є придатною для використання за цільовим призначенням». При цьому надані останнім та перевірені ріелтором технічні та правові документи на квартиру були в порядку. Проте, розпочавши запланований косметичний ремонт, позивач з'ясувала, що відповідач навмисно ввів її в оману при укладенні договору купівлі-продажу та приховав істотні для цього договору обставини: під шаром фарби стіни житла облицьовані пінопластом, опалювальні печі не функціонують належним чином та відсутнє провітрювання, відсутнє водопостачання та водовідведення, у ванній кімнаті самовільно встановлена газова колонка, зовнішня для квартири стіна є дуже тонкою. Позивач зазначає, що всі ці приховані продавцем істотні обставини прямо впливають на вартість предмету договору. За квартиру заплатила вдвічі більше за визначену експертом ціну. Просить суд змінити договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.06.2017 року в частині ціни за якою вчинено продаж «за 917 тисяч гривень», в частині «наявності обставин, які мають істотне значення для цього договору, наявність незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням». Крім цього, просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду по усуненню недоліків квартири та проведення експертизи в розмірі 70858 грн. та моральну шкоду за страждань, біль від обману і насмішок в розмірі 100000 грн. У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Позивач додатково зазначила, що договір купівлі-продажу перед підписуванням читала, проте оцінку експерта не бачила. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю. Надав аналогічні викладеним у письмовому відзиві пояснення. Зазначив, що факти та обставини, викладені у позові вже були предметом судового розгляду у справі про розірвання оскаржуваного договору. Про всі недоліки у квартирі позивачці було відомо, в тому числі недоліки описані у експертному звіті, з яким позивачка перед підписанням договору ознайомлювалась. Всі недоліки були застережені. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.06.2017року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівля-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Зворецькою Л.П. за реєстровим № 2-433. Згідно умов вказаного договору сторони домовились про продаж квартири за ціною 526244 грн., які продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Сторонам роз'яснено, що домовленість про ціну є істотною умовою даного договору. Продавець свідчить, що: від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для цього договору; незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням дана квартира не має; усі інженерні комунікації, що є в квартирі, знаходяться в робочому стані і функціонують за призначенням; квартира є придатною для використання. Сторони гарантують, що ними подано правдиву інформацію щодо питань, які пов'язані з укладенням цього договору. Тобто, сторонами вказаного договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та виконано такий договір. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. В нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу квартири від 07.06.2017р. зазначено, що: «[PERSON] будучи попередньо ознайомлена з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, купила квартиру [ADDRESS]. Оціночна вартість відчужуваної квартири згідно Звіту про оцінку майна, виданого ФОП [PERSON] від 19.05.2017р. становить 526244 гривень. За домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 526244 гривні, які Продавець одержав від Покупця до підписання цього договору, сторонам роз'яснено що домовленість про ціну є істотною умовою даного договору та продавець своїм підписом під цим договором підтверджує отримання повного розрахунку за дану квартиру». В судовому засідання позивач підтвердила, що договір купівлі-продажу перед підписанням читала. Тобто, підпис позивача [PERSON] на договорі купівлі-продажу підтверджує факт отримання повного розрахунку за дану квартиру та факт погодження з усіма зазначеними умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Тому угода завдатку від 12.05.2017р. та розписка [PERSON]., які укладені в простій письмовій формі та не посвідчені нотаріально не можуть вважатися зміною до договору купівлі-продажу квартири. Статтею 651 ЦК України передбачено, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. По договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2017р. оплата за отриманий товар є істотною умовою даного договору. Згідно до абз. 6 договору купівлі-продажу від 07.06.2017р. кошти отримані відповідачем по договору в сумі 526244 гривні в повному обсязі до підписання цього договору. Тобто, відсутні умови, які можуть бути правовою підставою для розірвання чи зміни цього договору купівлі-продажу в розумінні ст. 651 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вважає необгрунтованими вимоги позивачки про зміну договору купівлі- продажу в частині ціни. З приводу вимоги позивачки про зміну договору в частині «наявності обставин, які мають істотне значення для цього договору, наявність незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням» - суд приходить до наступного висновку. З оскаржуваного договору купівлі-продажу 07.06.2017року вбачається, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та повністю виконано договір з дотриманням усіх зазначених істотних умов. В тому числі, із абз. 7 договору купівлі-продажу від 07.06.2017р., серед іншого, продавець тобто [PERSON] засвідчив, що: від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для цього договору, незастережених недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням дана квартира не має, усі інженерні комунікації, що є в квартирі, знаходяться в робочому стані і функціонують за призначенням, самовільних переобладнань, перебудов у квартирі не має, квартира є придатною для використання за призначенням. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-75цс13, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 13 березня 2018 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.06.2017 р. Даним судовим рішення встановлено наступне. «Як видно з відповіді ПАТ «Львівгаз» від 04.01.2018р. на адвокатський запит адвоката [PERSON], згідно акту технічного приймання газової проводки №2525/99 від 30.11.1999р. за адресою: [ADDRESS] в наявності плита газова, газова колонка і дві кахельні печі. 21.12.2017р. при проведенні обстеження за вказаною адресою виявлено в експлуатації плиту газову і одну кахельну піч, газова колонка демонтована. Згідно акту технічного приймання газової проводки №2525/99 від 30.11.1999р., витоку газу не виявлено, газова проводка придатна до використання. Відповідно до акту на періодичну перевірку і прочистку димових і вентиляційних каналів, всі канали в квартирі [ADDRESS] відповідають технічним умовам і придатні для відводу продуктів згорання від побутових газових приладів. Також, відповідно до акту від 21.12.2017р., проведено обстеження газових приладів за адресою: [ADDRESS] та газові прилади технічно справні і придатні до експлуатації, газова колонка демонтована. Згідно відповіді ПАТ «Львівгаз» від 21.02.2018р. на адвокатський запит адвоката [PERSON], за час експлуатації газоспоживного обладнання за адресою: [ADDRESS] порушень зі сторони споживача ([PERSON].) виявлено не було. Крім того, з технічного паспорту на квартиру видно, що на плані квартири чітко відображено товщину стін квартири, а також співвідношення товщини зовнішніх фасадних стін будинку із внутрішньою стіною квартири, зокрема видно, що стіна квартири, яка межує з горищем є внутрішньою та значно тонша від зовнішніх стін квартири.В судовому засіданні встановлено, що позивач ознайомлювалась із технічним паспортом на квартиру перед її купівлею та оглядала квартиру, чого остання не заперечила. З наведеного випливає, що [PERSON] за час користування вищезгаданою квартирою та при її продажі не порушував вимог щодо експлуатації газоспоживного обладнання, [PERSON] перед купівлею квартири оглядала таку, а відтак і жодних підстав вважати, що остання позбавлена можливості нормально користуватись квартирою та проживати в ній з вини позивача у суду немає. При цьому, суд не бере до уваги копію акту від 20.12.2017р., яким виявлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] газова колонка демонтована, знаходилась у ванній кімнаті з порушенням технічних норм, оскільки відомості зазначені у такому жодним чином не свідчать про описане у ньому порушення саме з боку відповідача.» Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо зміни договору купівлі- продажу квартири в частині «наявності обставин, які мають істотне значення для цього договору, наявність незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням». Відсутність вказаних обставин встановлено рішенням Галицького районного суду м.Львова від 13 березня 2018 року, що відповідності з ч.4 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню. Крім цього, з посилання в договорі купівлі- продажу на звіт про оцінку майна, виданого ФОП [PERSON] від 19.05.2017 року, випливає, що позивачка була ознайомлена із вказаним звітом, про що свідчить її підпис у договорі.В розділі 3.3. Звіту наведено «розрахунок вартості об'єкту оцінки методом аналогів продажу», де на аркуші 11 Звіту наведено розшифровку понять та зазначено про те, що «незадовільний стан» - означає нерухомість має статус «забута» про ремонт, її стан можна характеризувати як такий, що потребує капітального ремонту; столярка і сантехнічні та електротехнічні пристрої в аварійному стані і потребують повної заміни. Суд приходить до переконання, що витрати позивача на проведення ремонтних робіт у придбаній квартирі після її придбання, витрати на проведення експертного оцінювання стану квартири у 2018 році не можуть вважатися матеріальною шкодою завданою відповідачем. Ремонт та експертизу позивач здійснювала самостійно, з власної ініціативи та волевиявлення. Як встановлено судом, жодних істотних порушень договору відповідачем не було допущено, відтак дії останнього не можуть перебувати у причинно-наслідковому зв'язку з матеріальною шкодою, на яку посилається позивач. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода [PERSON] відповідно до позову, полягає у компенсації «за страждання і біль від обману та насмішок». Суду не доведено вчинення відповідачем будь-яких дій, які могли б розцінюватись як «обман» чи «насмішки». Більше того, позивачка в судовому засіданні підтвердила, що відповідач з нею не спілкується та на неодноразові спроби вийти на контакт не реагує. Оскільки судом встановлено відсутність протиправності діянь відповідача, відсутність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини відповідача в її заподіянні - суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати слід залишити за позивачем [PERSON]. Відповідно до п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належить витрати:на професійну правничу допомогу та пов'язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Сам по собі договір про надання правової допомоги та акт виконаних робіт, на думку суду, не може свідчити про реальні витрати відповідача на професійну правничу допомогу. Такі витрати, в сукупності із вказаними документами, можуть підтверджуватись, чеками, квитанціями та іншими платіжними документами. Тому судові витрати відповідача, пов'язані із отриманням професійної правничої допомоги стягненню з позивача не підлягають.

Outcome: dismissed