Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2439 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124182900:01:005:0619, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 2,9566 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124182900:01:002:0378, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 1,2803 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124182900:01:002:0379, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час свого життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження на користь позивача, заповіт посвідчений 09 липня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 187, яким заповідав усе належне йому майно позивачу. У встановлений законом строк, позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В подальшому, постановою від 03 грудня 2020 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] - батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2439 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124182900:01:005:0619, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 2,9566 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124182900:01:002:0378, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 1,2803 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124182900:01:002:0379, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час свого життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження на користь позивача, заповіт посвідчений 09 липня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 187, яким заповідав усе належне йому майно позивачу. У встановлений законом строк, позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернулась до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 03 грудня 2020 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копію заповіту, копію заяви про звернення про прийняття спадщини до нотаріальної контори та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved