overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 11 лютого 2012 року вона вступила в шлюб з відповідачем по справі. Їх шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис № 01. Від вказаного шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], народження [INFO] року. Вона прийняла рішення про розірвання шлюбу у зв'язку з тим, що у неї з чоловіком не склалися шлюбні стосунки. Між ними виникали непорозуміння, близько місяця вони припинили шлюбні відносини. Чоловік від'їздив у пошуках роботи та не повернувся до неї та сина. Сім'ї, як такої, в даний час вона не має. Так як подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам то вона прийняла рішення про його розірвання. Дане рішення є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, тому просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання, на розгляд справи позивач не з'явилась, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить судовий розгляд провести у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.24). Відповідач в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, заяв не надходило (а.с.25,26). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України позивача та ксерокопію картки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.3); ксерокопію паспорта громадянина України відповідача та ксерокопію картки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.4,5); свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11.02.2012 року виконавчим комітетом Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис № 01 (а.с.6); ксерокопію свідоцтва про народження дитини [PERSON], який народився [INFO] року (а.с.7); ксерокопію довідки до акту огляду МСЕК про встановлення [PERSON] 2-ї групи інвалідності (а.с.8), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати з урахуванням заявлених вимог покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 24 листопада 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 24.11.2013 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними виникли обставини, які унеможливили їх подальше перебування у шлюбі. Шлюбні відносини між ними припинені, вони разом не проживають з березня місяця 2014 року, спільного господарства не ведуть. Їх примирення, а також подальше спільне життя неможливі. Спір про поділ майна між ними відсутній. Відповідач від розірвання шлюбу через орган РАГСу відмовляється. Дітей у них немає, тому просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання, на розгляд справи позивач [PERSON] не з'явилась, в своїй позовній заяві просить розглянути справу у її відсутність (а.с.2). Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, заяв не надходило (а.с.9). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України позивача та ксерокопію картки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.3); свідоцтво про шлюб позивача та відповідача (а.с.4), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати з урахуванням не заявлених вимог залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 26 травня 2010 року вони з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області зареєстрували шлюб, актовий запис про це зроблений за № 38. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися, вони не зійшлися характерами, тому фактично їх сім'я не існує. Можливість її відновлення втрачена. З відповідачем вони не проживають разом на протязі останніх двох місяців. Відповідач уникає розірвання шлюбу в добровільному порядку через відділ реєстрації актів цивільного стану, тому вона вимушена звернутися з цим позовом до суду. Просить шлюб, зареєстрований 26 травня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 38, між [PERSON], [INFO] та нею [PERSON], [INFO], розірвати. Після розірвання шлюбу залишити її прізвище - «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явились. До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.3). Від відповідача [PERSON], також до початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову немає (а.с.9). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України та ідентифікаційного номеру позивача (а.с.4); свідоцтво про шлюб позивача і відповідача (а.с.4), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати з урахуванням не заявлених вимог залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з 22 грудня 2003 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по цій справі [PERSON]. Їх шлюб був укладений та зареєстрований відділом ВРАГс м. Аль - Маядін Сирійська Арабська Республіка, актовим записом за № 1146. Від цього шлюбу у них є п'ятеро неповнолітніх дітей: донька [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] народження, котрі мешкають разом з нею. Спорів у них про їх місце проживання немає. Вона хоче розірвати їх шлюб з відповідачем по цій справі по тій причині, що їх подружнє життя не склалось в зв'язку з тим, що з часом проявилась повна відсутність спільних інтересів, та проявились різкі відмінності в поглядах на родинні стосунки. Вони вже більше півроку мешкають окремо і не підтримують сімейних взаємовідносин, тому просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання сторони не з'явились. До початку судового засідання від позивача Гетманець Т.В. надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.27). Від відповідача [PERSON], також до початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден у повному обсязі (а.с.28). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких підстав, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України та ідентифікаційного номеру позивача (а.с.4); ксерокопію паспорта відповідача з перекладом на українську мову та картки платника податків (а.с.5-6,7); свідоцтво про шлюб позивача і відповідача з перекладом на українську мову (а.с.8-11), ксерокопії свідоцтв про народження дітей (а.с.12-18); довідку Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 13.02.2014 року № 222 про те, що [PERSON] 01.10.1975 року народження, дійсно зареєстрований на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.19); квитанцію про надання оплати за отримання юридичної консультації (а.с.21), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати з урахуванням заявлених вимог покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області 29.09.2007 року, актовий запис № 7. [INFO] у них народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Їх з відповідачем спільне життя не склалося, в теперішній час, незважаючи на те, що вони проживають разом, перебувають в стадії розлучення. В неї немає впевненості в тому, що в подальшому [PERSON] буде добровільно утримувати дочку, тому вважає за потрібне вирішити це питання в судовому порядку. Відповідач працює в спецзагоні МЧС України в с. Жеребкове, регулярно отримує заробітну плату в межах 2000 гривень в місяць. Інших осіб, яких відповідач за законом зобов'язаний утримувати матеріально, немає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, доходу, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення по зову до дня її повноліття [INFO]. Стягнути з [PERSON] на її користь витрати у справі 300 гривень, пов'язані з наданням юридичної допомоги. У судове засідання сторони не з'явились. До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (а.с.9). Від відповідача [PERSON], також до початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.13). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при призначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України та ідентифікаційного номеру позивача (а.с.3,4); ксерокопію свідоцтва про шлюб позивача та відповідача (а.с.5); ксерокопію свідоцтво про народження дитини [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с.6); довідку Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області про знаходження на утриманні позивача доньки [PERSON], [INFO] (а.с.7); квитанцію про сплату [PERSON] послуг за надання юридичної допомоги (а.с.8), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням заявлених вимог та матеріального положення сторін судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що між нею та відповідачем - [PERSON] 12.07.2003 року було укладено шлюб. Від шлюбу народився син - [PERSON] [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, після народження дитини позивач з відповідачем перестали проживати разом, подружні стосунки припинено. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач просить суд: Стягнути з [PERSON] [INFO] аліменти на користь [PERSON] [INFO], на утримання сина, [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця до досягнення повноліття, але не менш ніж 30% (на дитину) прожиткового мінімуму. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, додавши, що заперечує проти покладення на нього судових витрат. Суд заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Між [PERSON] та [PERSON] 12.07.2003 року було укладено шлюб (Свідоцтво про одруження Серія [NUMBER]). Від шлюбу народився син - [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER]). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, виходячи із вищезазначеного, позовні вимоги [PERSON] - підлягають задоволенню. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,інші обставини, що мають істотне значення. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дітей до досягнення ними повноліття. Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України (якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в\~ якій зазначила, що 01.09.2014 року нею та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого останній отримав грошові кошти в розмірі 106000 грн. та зобовязався повернути позику до 01 вересня 2015 року, однак у вказаний строк позику не повернув. Позивач просить стягнути з [PERSON] в судовому порядку 106000 грн., як заборгованість за договором позики.\~ В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснила, що нею з відповідачем в вересні 2014 року був укладений договір позики, відповідно якого [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 106000 грн. і зобовязувався їх повернути до 01 вересня 2015 року. Оскільки кошти їй не повернуті просила її вимоги задовольнити в судовому порядку. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що між сторонами договір позики ніколи не укладався та [PERSON] не підписувався. Коштів у борг у позивача останній не брав. Просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України,\~ договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З договору позики від 01 вересня 2014 року, уклданого між сторонами у справі вбачається, що [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у розмірі 106000 грн. Цим договорм встановлено обовязок відповідача повернути вищевказану суму до 01 вересня 2015 року. Разом з тим, згідно висновку експерта №13 від 14.04.2016 року підписи від імені [PERSON] в договорі позики 01.09.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON]. Інших доказів позивач на підтвердження існування між сторонами боргових зобовязань не надала. Враховуючи вищевикладене, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики немає. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати, повязані з проведенням судової експертизи в розмірі 900 грн. 48 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], на її утримання просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його доходів, до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає, хоча має таку можливість. Сторони в судове засідання 18.09.2014 року не з'явились. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Від відповідача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються між ними. Відповідач, як батько, регулярної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Домовленість сторін щодо виконання цього обов'язку відсутня, а тому суд стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, суд керується ст. 182 СК України та в межах заявлених позовних вимог, з огляду на визнання позову відповідачем, стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно приписів ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved