Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом та просить скасувати заборону на відчуження нерухомого майна: будинку № 8 по вулиці Дубініна Володі м. Кіровограда, яке належало померлій 11 жовтня 2003 року [PERSON], накладену нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори на підставі повідомлення б/н від 16.05.1990 року, що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна 01.10.2008 року за номером 8001896. Позов мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.07.2015 року Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 1 за реєстровим № 4-192, вона є власником житлового будинку за вищезазначеною адресою. Під час оформлення своїх спадкових прав їй стало відомо про наявність заборони відчуження вказаного будинку. На її звернення до нотаріального архіву стосовно вказаної заборони, їй була надана відповідь про наявність такої заборони в алфавітній книзі, але через значний термін часу від дня накладення даної заборони, відсутність документів не можливо встановити підстави накладення такої заборони, а тому вона вимушена звернутись в суд за захистом свого порушеного права. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судове засідання сторони не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а ч.1 ст. 321 цього Кодексу визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2015 року, посвідченим державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 4-192, власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Кіровограді, вулиця Дубініна Володі, 8 після смерті [PERSON] є [PERSON]. Як вбачається з листа державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.07.2015 року № 879/02-14 вищезазначений будинок перебуває під забороною відчуження нерухомого майна на підставі повідомлення б/н від 16.05.1990 року Першої кіровоградської державної нотаріальної контори. Листом від 06.08.2015 року вих. № 680 Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області на ім»я позивачки повідомив, «що відповідно до алфавітної книги обліку і реєстрації заборон відчуження н/майна 1 Кіровоградської днк з 1990 по 1999 р. міститься запис про накладення заборони по «вул. В.Дубинина, 8 п-п (можливо «н») в рассрочку 15.5.90 № 30». Із зазначеної відповіді в реєстрі Першої кіровоградської державної нотаріальної контри для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного комплексу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених на будинки судовими та слідчими органами на 1984 рік 19.07.1996 рік за № 30 міститься запис про накладення заборони від 16.05.1990 «Колпак Любов Ксенофонтовна ул. Дубинина, 8». Відповідно до ч.7 ст. 12 Положення про державний нотаріат Української РСР «Організація і функції нотаріальних органів», затвердженої постановою Ради Міністрів Української РСР від 26.12.1956 року № 1536 (діючого на час виникнення правовідносин) нотаріальні контори мали повноваження накладати заборону (арешти) на будівлі. Оскільки, відповідно до ст. 214 «Переліку документів Міністерства юстиції СРСР, органів, установ юстиції і судів із зазначенням строків зберігання» переписка по накладенню та зняттю арештів та заборон на житлові будинки від 31.01.1980 року зберігається 3 роки, Державний нотаріальний архів не має можливості надати повідомлення від 16.05.1990 року, на підставі якого було накладено заборону». Відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про нотаріат», що діє станом на теперішній час, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання,звернення органів опіки чи піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Нотаріус не має можливості здійснити дії по зняттю заборони за відсутністю належного повідомлення про відсутність обтяження. Заборона відчуження майна є похідним від позичкових зобов»язань, які з урахуванням проміжку часу понад 25 років вже припинені. Підставою для реєстрації припинення обтяжень та заборони відчуження може бути судове рішення. Існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушують права та інтереси власника майна, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає судові витрати по справі фактично понесеними за рахунок позивача. На підставі викладеного і ст. ст. 319, 321 ЦК України,

Outcome: approved