Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати договір оренди земельної ділянки від 01.05.2006 року, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 02.08.06 в Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за номером 04.06.781.00311 - недійсним та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач вказувала, що є власником земельного паю в адмінмежах с.Нехайки Драбівського району Черкаської області площею 2, 9607 га. За договором оренди від 01.05.2006 року, земельну ділянку вона передала відповідачу. Після реєстрації договору відповідач не надав їй примірник договору, тому вона не ознайомилась із його змістом. Проте тепер виявилось, що при підписанні не було досягнуто згоди з усіх істотних умов, зокрема не досягнуто згоди стосовно умов збереження об»єкта оренди, зокрема стосовно підвищення родючості грунтів та захисту від ерозії, здійснення рекультивації земель, дотримуватись протиерозійної організації території, додержання сівозміни. Порушення цих вимог приводить до використання відповідачем об»єкта оренди на свій розсуд. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задоволити, пояснив, що при підписанні договору сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, зокрема щодо умов збереження об»єкта оренди, що суперечить вимогам ст.15 Закону України «Про оренду землі». Позивач хоче знати як використовується її земельна ділянка, чи дотримується сівозміна, оскільки є дані про вирощування на її земельній ділянці лише соняшника та кукурудзи, що виснажує землю. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказав, що позивач підписала оспорюваний договір, який було зареєстровано у встановленому порядку, ніяких претензій не мала. Не зверталась також і після його укладення. Протягом дії договору їй виплачувалась орендна плата. На орендованій земельній ділянці витримується сівозміна, застосовуються як неорганічні, так і органічні добрива, практично через рік засівається соя, яка збагачує землю азотом, тому після неї сприятливі умови для посіву будь-якої культури. Вважає, що позивач не навела доказів на порушення своїх прав, крім того просив застосувати строк позовної давності до заяви позивача. Представник третьої особи пояснила, що Реєстраційна служба почала свою діяльність з 01.01.2013 року, тому даних про власника оспорюваної земельної ділянки та про її оренду в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає, оскільки реєстрацію договору проводили в 2006 році органи ДЗК, а власник із заявою про реєстрацію права власності та оренди не зверталась. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 9607 га в адмінмежах Нехайківської сільської ради Драбівського району Черкаської області. 1 травня 2006 року позивач уклала із відповідачем договір оренди землі терміном на 20 років, який зареєстрований у Драбівському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 2 серпня 2006 року. Відповідно ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. З дослідженого договору вбачається, що його форма відповідає типовому договору оренди землі, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220, тобто відповідає вимогам законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки Згідно із частиною другою статті 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним. Тобто пов'язані з цим правові наслідки мають визначатися з урахуванням обставин і матеріалів конкретної справи. Посилання позивача, що в договорі відсутні такі істотні умови як умови збереження стану об'єкта оренди є безпідставними, оскільки вони передбачені відповідно п.п.7.1-7.4,9.1,9.2 Договору оренди землі від 1 травня 2006 року. Інші наведені позивачем умови збереження об»єкта оренди, які не конкретизовані в договорі, не є перешкодою для існування договору та його виконання. За таких обставин суд вважає, що позивач при укладенні договору та його підписанні могла уточнити істотні умови, наполягати на їх відображенні, натомість визнавала та виконувала умови договору з 2006 року, а звернення до суду обумовлено бажанням фактично розірвати договір без існування на те достатніх підстав. Крім того, позивач не довела, що дійсно порушуються її права, оскільки не навела переконливих доводів того, що наявні в договорі умови не забезпечили збереження об»єкта оренди та не надала докази, які ці обставини фактично підтверджують. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 25 грудня 2013 року(справа № 6-94 цс 13), виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed