Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, який в подальшому уточнював /а.с.81/ та у якому просить стягнути з відповідача 84041 грн. 99 коп. матеріальної шкоди; 10000 грн. моральної шкоди; судовий збір у розмірі 1331 грн. 55 коп. та 243 грн. 60 коп.; витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.11.2014 р. на вул. Суботівській,9 у м. Львові сталось загорання автомобіля «Опель Віваро», номерний знак [NUMBER], власником якого є відповідач. Відповідно до висновку експерта № 2-64 від 30.12.2014 р., наданого Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України форма та локальний характер оплавлення на окремих фрагментах відповідають таким, що утворились внаслідок дії токів короткого замикання. Згідно з висновком експерта № 3/1363 від 22.12.2014 р., складеним Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України у Львівській області на марлевих тампонах із змивами слідів нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів не виявлено. Згідно із протоколом огляду місця події від 10.11.2014 р., позаду автомобіля «Опель Віваро», який загорівся, знаходився автомобіль «[PERSON] Спрінтер», номерний знак [NUMBER], який був розташований на відстані 5-7 метрів від автомобіля «Опель Віваро» та отримав пошкодження внаслідок дії вогню. Постановою слідчого Залізничного РВ від 11.11.2014 р. кримінальне провадження № 12014140060003747 закрите у звязку із відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Оскільки причиною загорання є протиправна поведінка відповідача, зокрема в частині незабезпечення належного технічного стану автомобіля «Опель Віваро», наявність причинно-наслідкового звязку між такими діями відповідача і завданою йому матеріальною шкодою, вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому матеріальні збитки та моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що спричинені в результаті пошкодження майна чим порушено його звичний спосіб життя, він позбавлений можливості використовувати свій автомобіль для господарських потреб. Просить суд позов за уточненими позовними вимогами задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов за уточненими позовними вимогами підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без відповідача та його представника в заочному режимі, які без поважних причин у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі /право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом, інших обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як розяснено у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про\~ відшкодування\~ шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що 10.11.2014 р. на вул. Суботівській,9 у м. Львові сталося загорання автомобіля «Опель Віваро», номерний знак [NUMBER]. Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.11.2014 р. встановлено, що позаду автомобіля «Опель Віваро» на відстані 5-7 м знаходився автомобіль «[PERSON] Спрінтер», номерний знак [NUMBER], який отримав пошкодження внаслідок дії вогню /а.с.12-15/. Власником автомобіля «[PERSON] Спрінтер», номерний знак [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] /а.с.16/. У висновку експерта № 2-64 від 30.12.2014 р. Державного науково-дослідного експертно-кримінальністичного центру МВС України вказано, що форма та локальний характер оплавлення на фрагментах № 2,8 /обєкти № 1-3/ відповідають таким, що утворились внаслідок дії токів короткого замикання. Визначити умови, в яких відбувалося коротке замикання по мікроструктурі оплавлення обєктів № 1-3 не видається за можливе, з причини їх тривалого перебування в зоні високих температур, близьких до температури плавлення міді /а.с.9-11/. У висновку експерта № 3/1363 від 22.12.2014 р. Науково-дослідного експертно-кримінальністичного центру ГУ МВС України у Львівській області зазначено, що на марлевих тампонах із змивами слідів нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів не виявлено /а.с.6-8/. 13.02.2015 р. постановою слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12014140060003747 від 11.11.2014 р. закрито у звязку із відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України /а.с.5/. Таким чином встановлено, що позивачу [PERSON] завдано матеріальної шкоди у вигляді пошкодження його автомобіля діями відповідача [PERSON], який будуючи власником джерела підвищеної небезпеки не забезпечив належного технічного стану автомобіля «Опель Віваро», номерний знак [NUMBER]. Висновком № 301 судової автотоварознавчої експертизи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки від 28.12.2015 р., ринкова вартість «[PERSON] Спрінтер», номерний знак [NUMBER], до пожежі 10.11.2014 р. станом на час проведення експертизи становить 159741 грн. 36 коп.; утилізаційна вартість /вартість залишків/ автомобіля «[PERSON] Спрінтер», номерний знак [NUMBER], до пожежі 10.11.2014 р. станом на час проведення експертизи становить 77699 грн. 37 коп. /а.с.57-66/. Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що порядок відшкодування шкоди, повязаної із фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону № 1961-IV, який згідно із ст. 8 ЦК /аналогія закону/ може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Отже розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві визначається з різниці між ринковою вартістю автомобіля «[PERSON] Спрінтер», номерний знак [NUMBER], що становить 159741 грн. 36 коп. та утилізаційною вартістю автомобіля що становить 77699 грн. 37 коп. Тобто матеріальна шкода, завдана позивачеві становить /159741 грн. 36 коп. 77699 грн. 37 коп. = 82041 грн. 99 коп. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. з відповідача, то суд прийшов до наступних висновків. Згідно\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Як розяснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року /зі змінами та доповненнями/, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У судовому засіданні зясовано, що позивач, в результаті заподіяння йому матеріальної шкоди, шляхом пошкодження його майна, що сталося з вини відповідача, зазнав душевного стресу, був порушений його звичний спосіб життя, він був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб для господарських потреб. Разом з тим, позивачем не представлено доказів того, що ним були перенесені такі страждання, які можуть бути виражені у грошовому еквіваленті розміром у 10000 грн. Виходячи з вимог справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка була нанесена позивачу складає 2000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що, оскільки відповідач, будучи власником транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки не забезпечив належного технічного стану автомобіля «Опель Віваро», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого був пошкоджений автомобіль позивача «[PERSON] Спрінтер», номерний знак [NUMBER], з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 82041 грн. 99 коп. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Щодо вимоги про стягнення судового збору у розмірі 1331 грн. 55 коп. та 243 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та витрати повязані із оплатою на проведення експертиз, то суд прийшов до наступних висновків. При подачі позовної заяви до суду, позивач сплатив судовий збір за вимоги майнового характеру /стягнення матеріальної шкоди/ у розмірі 1331 грн. 55 коп. та за стягнення моральної шкоди 243 грн. 60 коп. /а.с.3-4/. У звязку із тим, що позивач уточнив позовні вимоги, зменшивши розмір матеріальної шкоди до 82041 грн. 99 коп. /а.с.81/, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 820 грн. 42 коп. судового збору за вимоги майнового характеру /матеріальна шкода/ та 243 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення моральної шкоди. Щодо витрат на правову допомогу, то в цій частині задоволення позову слід відмовити, оскільки позивач не надав суду підтверджуючих документів про оплату правової допомоги саме у розмірі 3000 грн. Крім цього, з відповідача слід стягнути 2000 грн. судових витрат, повязаних із оплатою експертиз, оскільки відповідно до квитанцій від 21.12.2015 р. та 20.01.2015 р., позивач сплатив 2000 грн. за проведення експертиз /а.с.82/.

Outcome: partial