Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи тим, що відповідач по справі є її чоловіком. Так, 25.08.2007 року між сторонами було укладено шлюб. На даний час на розгляді Івано-Франківського міського суду знаходиться позовна заява про розірвання шлюбу до відповідача. Від шлюбу у сторін є спільні діти, які проживають з матір`ю. Тривалий час відповідач коштів на утримання дітей не надає. Позивачці важко одній утримувати дітей, оскільки на даний час ще перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач має можливість утримувати дітей, оскільки є працездатним, зі слів позивачки працює за кордоном і отримує достатні доходи, інших дітей на утриманні не має та може сплачувати аліменти. Тому позивач просила суд стягувати аліменти з відповідача в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно, на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила стягувати з відповідача по 5000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено, відзиву на позов не подав. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] \~ та [PERSON] \~ є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~ копіями свідоцтв про народження виданих 02.06.2016 року, серії [NUMBER] та 13.01.2009 року,\~ серії [NUMBER] \~ (а.с.5,6). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є молодою, фізично здоровою особою,\~ офіційно не працює (докази про його доходи відсутні), враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька,\~ інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі як і визначив позивач, однак враховуючи всі обставини справи в їх сукупності слід встановити розмір аліментів у сумі по 1600,00 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 08 травня 2019 року. Розподіл судових витрат підлягає згідно із ст. 141 ЦПК України. Тому з відповідача слід стягнути 768 гривні 40 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial