Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що в 2001 році на підставі ордеру № 55 отримала квартиру [ADDRESS]. Зазначала, що за вказаною адресою зареєстрована вона та її сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Посилаючись на відсутність відповідача [PERSON] за місцем реєстрації з 2004 року, позивач просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судове засідання позивач та треті особи [PERSON] та [PERSON] не з`явились, подали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та представник третьої особи Дослідне господарство ім. 9 січня в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 14.08.2001 року позивачу [PERSON] видано ордер на квартиру [ADDRESS], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії ордера (а.с. 6). Згідно довідки № 1249 від 04.11.2016 року виданої Озернянською сільською радою, [PERSON] та її сини [PERSON], 1990 року народження, [PERSON], 1997 року народження та [PERSON], 1983 року народження зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою. (а.с.7) За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області [PERSON], [INFO] з 19.03.2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). В матеріалах справи містяться поштові повідомлення, надіслані судом за місцем реєстрації відповідача, які повернулись з відміткою «за даною адресою не проживає». Частиною 4 статті 9 Житлового кодуксу України (далі ЖК України) визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. З матеріалів справи вбачається, позивач користується квартирою [ADDRESS] на підставі ордера виданого на її ім`я. До складу сім`ї входять її діти [PERSON], 1990 року народження, [PERSON], 1997 року народження та [PERSON], 1983 року народження, які зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Положеннями ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів на спростування викладених в позовній заяві обставин, а також будь-яких заперечень відповідач суду не надав. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад шість місяців без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved