Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння № 19 по вулиці Чугуєвська м. Кропивницький. Позов обґрунтовує тим, що з березня 1986 року вона постійно проживає у вказаному будинку, який вона та її чоловік купили у [PERSON] за 8 00 рублів, що підтверджується розпискою. Як стало відомо з архівної довідки ОКП «КООБТІ» [PERSON] була надана земельна ділянка під забудову житлового будинку згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 06.04.1978 року, але в подальшому державна реєстрація права власності на об»єкт не проводилась. 22.11.1988 року вона розірвала шлюб з чоловіком і продовжує проживати у вказаному будинку за домовленістю із ним разом з сином. Оскільки, вона більше 30 років безперервно володіє вказаним майном, оформити право власності належним чином не може, так як [PERSON] померла, то вимушена звернутись в суд за захистом свого права і просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з»явивлись, про час та місце слухання справи повідомлені, позивача та представник відповідача Управління комунальної власності, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, представник відповідача просить розглянути справу відповідно до норм чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 06.04.1978 року № 409 [PERSON] була надана земельна ділянка під забудову житлового будинку за адресою: м. Кіровоград вулиця Чугуєвська, 19. Вказана обставина підтверджується довідкою ОКП «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» від 25.07.2013 року. Як вбачається із розписки від 18.04.1985 року [PERSON] отримала кошти за продаж флігеля по вулиці Чугуєвська, 19 м. Кіровограда в сумі 8\~000 рублів від [PERSON] в присутності свідків. [PERSON] померла 19.09.1986 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії ІІ-ОЛ № 276659, актовий запис № 46. [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] 22.11.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Серія І-ОЛ № 433286, актовий запис № 487 і після розлучення дружина повернула собі прізвище [PERSON]. Як вбачається з копії домової книги за адресою вулиця Чугуєвська, 19 м. Кіровограда позивач прописана постійно за вказаною адресою з 19 березня 1986 року. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років..., набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Вказане кореспондується положеннями пунктів 9, 13 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», яким визначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Наведені обставини свідчать про правомірність набуття позивачем права власності на вищезазначений будинок, виготовленим технічним паспортом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, ч.4 ст. 344 ЦК України визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] базуються на законі та підлягають задоволенню Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивачки.

Outcome: approved