Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, та уточнивши 12.12.2017 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: збільшити тверду грошову суму аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 1000 грн. на 1860 грн. щомісячно, які будуть стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме до 27.07.2018 року, а також просить суд стягнути з відповідача витрати, повязані з отриманням правової допомоги у розмірі 400 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2012 року стягнуто з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1000 грн., починаючи з 18.11.2011 року та до 23.12.2019 року. Вказує, що на теперішній час сума аліментів не є достатньою для утримання їх з відповідачем неповнолітніх дітей, матеріальне становище дітей погіршилось, тому що з віком змінились їх потреби у напрямку збільшення, її доходів не вистачає на нормальне забезпечення дітей. На підставі вищевикладеного позивач і звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява, відповідно до якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог, та просить розглядати справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно з 27.07.2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у серпні 2006 року по справі № 2-4355 було розірвано /л.с.6/ Від шлюбу сторони двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей /л.с.9,10/. У відповідності до довідки, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради № 878 від 14.08.2017 року, [PERSON], [INFO], мешкає в с. Нове, по вул. Нова, буд. №6. Склад сімї: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю /л.с.12/. Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу з відповідачем, позивач 01.07.2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Федоренко» на «Гуменюк», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 257810 /л.с.11/. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 17.01.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 18.11.2011 року до 23.12.2019 року /л.с.7/. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 04.08.2017 року, складеного старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського МРВ ДВС, встановлено заборгованість по аліментах боржника [PERSON] станом на 31.07.2017 року у розмірі 6843,13 грн./л.с13/. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 18.10.2017 року, складеного старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського МРВ ДВС, борг [PERSON] станом на 31.10.2017 року відсутній. Позивач у своєму позові зазначає, що вказаний розмір аліментів, що стягується з відповідача є недостатнім для нормального забезпечення дітей усім необхідним. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, яка є обов'язковою для всіх судів України за приписами ст. 360-7 ЦПК України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). [PERSON] Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», встановлено з 01.12.2017 року прожитковий мінімум дітей віком з 6 років - 1860 гривень. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що платник аліментів [PERSON], який є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за рішенням суду від 17.01.2012 року сплачує аліменти у розмірі, який станом на сьогоднішній день є нижчим, передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, що визначений як не менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та враховуючи те, що матеріальні потреби дітей з віком змінились у напрямку їх збільшення, рівень життя у 2017 році суттєво різниця із рівнем життя в 2012 році, а також прийнявши до уваги пояснення представника відповідача про те, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів у визначеному у позові розмірі для того, щоб в подальшому уникнути можливих позовів, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON] Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, з відповідача на підставі ч.3 ст.79 ЦПК України, слід стягнути і витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн. згідно квитанції № 118314 від 16.08.2017 року

Outcome: approved