Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Горлівської міської ради Донецької області, про визнання права власності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що червня 2014 року помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті вона стала єдиним законним спадкоємцем всього його майна, в тому числі і житлового будинку, розташованої за адресою: вул. Мініна і Пожарського, буд. 103 у м. Горлівка Донецької області. Зазначила, що вона зверталась до Першої Горлівської державної нотаріальної контори, у звязку з чим було заведено спадкову справу № 56693300. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла у звязку із введенням антитерористичної операції на території окремих міст Донецької області, у звязку з чим нотаріальні контори перестали функціонувати. Оригінали спадкових справ залишилися в зоні АТО на тимчасово окупованій території. В Горлівці триває антитерористична операція і на сьогоднішній день нотаріальні контори не працюють, тому я не маю іншої можливості оформити спадщину і мені доводиться звертатися до суду на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України, згідно з якою власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Тому, просить суд визнати з нею право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. з прибудовою літ. «а», ганком літ. «а1», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «Г», убиральню літ. «Е», гараж літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «И», ворота № 4, огорожі № 5,6,7,8,9,10, хвіртку № 11, вимощення ІІ, ІІІ, вигрібну яму ІV, розташовані за адресою : вулиця Мініна і Пожарського, будинок № 103 у місті Горлівка Донецької області, - в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 01 червня 2014 року. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі, шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання в газеті «Донеччина». Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Так, у судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 01 червня 2014 року помер чоловік позивачки [PERSON]. За життя [PERSON] належав житловий будинок № 103 по вулиця Мініна і Пожарського, будинок у місті Горлівка Донецької області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.08.2016 року. Після смерті останнього [PERSON], як спадкоємець першої черги звернулась до Першої Горлівської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого 01 червня 2014 року [PERSON] Державним нотаріусом Першої Горлівської Державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований за адресою : вулиця Мініна і Пожарського, будинок № 103 у місті Горлівка Донецької області, після смерті її чоловіка [PERSON] Оскільки оригінал спадкової справи залишився в зоні АТО на тимчасово окупованій території. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (із наступними змінами та доповненнями), у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1262 ЦК України визначається друга черга спадкоємців, так зокрема частиною першою вказаної статті визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 5ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи закон прямо не забороняє суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачем права власності на зазначене майно, оскільки зробити це у якийсь іншій спосіб є неможливим, тому право позивача є порушеним і підлягає захисту. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved