overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,1242 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належала його матері [PERSON], яка проживала і померла [INFO] року в с. Мажарка Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідач - про його визнання. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], яка проживала і померла [INFO] року в с. Мажарка Кегичівського району Харківської області, була матір'ю позивача, яка, за життя, уклала заповіт про спадкування її майна позивачем. Інших спадкоємців першої черги або за заповітом немає. До складу її спадщини входить земельна ділянка площею 3,1242 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області, право на яку посвідчене державним актом серії [NUMBER]. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивач отримав відмову, в зв'язку з тим, що кадастровий номери земельної ділянки був змінений вже після смерті спадкодавця, що і стало причиною звернення до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належала [PERSON], який проживав і помер [INFO] в с. Серго Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідач - про його визнання. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав і помер [INFO] в с. Серго Кегичівського району Харківської області за життя уклав заповіт про спадкування його майна позивачем. Інших спадкоємців першої черги або за заповітом немає. До складу його спадщини входить земельна ділянка площею 4,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, право на яку виникло у спадкодавця на підставі рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 25.10.2013 року. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивач отримав відмову, в зв'язку з тим, що на зазначену земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ, оскільки батько позивача не встиг його виготовити через тривалу хворобу, що і стало причиною звернення до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,9026 га для ведення тов.с/г в-ва на території Власівської с/ради Харківської обл., що належала [PERSON], який помер 12.10.2014р. в с.Красне Кегичівського р-ну Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідачі - про його визнання. Враховуючи це, згідно з ч.2 ст.197 ЦПК, визнано можливим розгляд справи без технічного фіксування. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, позивач звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини за заповітом свого діда [PERSON], до складу якої входить зазначена земельна ділянка, але отримав відмову, в звязку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки не відповідає зазначеному на державному акті, його було змінено органами ведення ДЗК при уточненні площ і розташування земельних ділянок. Суд виходить із того, що дані правовідносини регулюються ст.ст.1233 - 1236 ЦК України щодо порядку укладення заповіту, визначення заповідачем обсягу майна та спадкоємців тощо. Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, згідно з ч.4 ст.174 ЦПК, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 5,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Андріївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належала [PERSON], яка проживала і померла [INFO] року в с. Олександрівка Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідач - про його визнання. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], яка проживала і померла [INFO] року в с. Олександрівка Кегичівського району Харківської області, 23.05.2013 року уклала заповіт, посвідчений Андріївською сільською радою Харківської області, про спадкування її майна позивачем. Інших спадкоємців першої черги або за заповітом немає. До складу спадщини входить земельна ділянка площею 5,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Андріївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, право на яку посвідчене державним актом серії ХР № 078466. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивач отримав відмову, в зв'язку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки було змінено вже після смерті спадкодавця, що і стало причиною звернення до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 5,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Андріївської сільської ради Харківської області, що належала її батькові [PERSON], який проживав і помер 23.03.2015 року в с. Олександрівка Кегичівського району Харківської області, на підставі державного акту серії ІІІ-ХР № 070720 від 26.05.2004 року. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідачі - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, позивач, яка є єдиною спадкоємицею батька за заповітом, звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини, до складу якої входить зазначена земельна ділянка, але отримала відмову, в звязку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки, що його зазначено на державному акті, не відповідає кадастровому номеру, що внесений до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, тобто його було змінено органами ведення ДЗК при уточненні площ і розташування земельних ділянок, що і обумовило звернення позивача до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1233 - 1236 ЦК України щодо порядку укладення заповіту, визначення заповідачем обсягу майна та спадкоємців тощо. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 5,6526 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красненської сільської ради Харківської області, що належала [PERSON], який проживав і помер 12.10.2014 року в с. Красне Кегичівського району Харківської області, на підставі державного акту серії ХР № 019999 від 16.06.2004 року. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідачі - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, позивач звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини за заповітом свого батька [PERSON], до складу якої входить зазначена земельна ділянка, але отримав відмову, в звязку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки, що його зазначено на державному акті, не відповідає кадастровому номеру, що внесений до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, тобто його було змінено органами ведення ДЗК при уточненні площ і розташування земельних ділянок, що і обумовило звернення позивача до суду. Суд виходить із того, що дані правовідносини регулюються ст.ст.1233 - 1236 ЦК України щодо порядку укладення заповіту, визначення заповідачем обсягу майна та спадкоємців тощо. Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, згідно з ч.4 ст.174 ЦПК, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 5,9041 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красненської сільської ради, що належала його матері [PERSON], яка проживала і померла 26.01.2015 року в с. Калинівка Кегичівського району Харківської області, на підставі державного акту серії ХР № 058400 від 26.05.2004 року. Сторони у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд позову без їх участі, позивач його підтримує, витрати залишає за собою, відповідач його визнає. Згідно з викладеними позивачем обставинами, він є єдиним спадкоємцем матері, звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини за законом, до складу якої входить земельна ділянка, але отримав відмову, в звязку з тим, що кадастровий номер ділянки, що його зазначено на державному акті, не відповідає кадастровому номеру, що внесений до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, тобто його було змінено органами ведення ДЗК при уточненні площ і розташування земельних ділянок, що і обумовило звернення позивача до суду. Суд виходить із того, що правовідносини у справі регулюються ст.ст.1233 - 1236 ЦК України щодо порядку укладення заповіту, визначення заповідачем обсягу майна та спадкоємців тощо. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, інтереси інших осіб, підстав для відмови у його прийняттіне вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р., у разі визнання позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 6,1908 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шляхівської сільської ради Харківської області, що належала [PERSON], яка проживала і померла 25.05.2014 року в с. Шляховому Кегичівського району Харківської області, на підставі державного акту серії ХР № 136336 від 16.01.2004 року. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідачі - про його визнання. Згідно з викладеними позивачем обставинами, вона звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини за заповітом [PERSON], до складу якої входить зазначена земельна ділянка, але отримала відмову, в звязку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки, що його зазначено на державному акті, не відповідає кадастровому номеру, що внесений до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, тобто його було змінено органами ведення ДЗК при уточненні площ і розташування земельних ділянок, що і обумовило звернення позивача до суду. Суд виходить із того, що дані правовідносини регулюються ст.ст.1233 - 1236 ЦК України щодо порядку укладення заповіту, визначення заповідачем обсягу майна та спадкоємців тощо. Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону, не порушує права, інтереси інших осіб, підстав для відмови у його прийнятті не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р., у разі визнання позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 6,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Розсохуватської сільської ради Харківської області, що належала [PERSON], який проживав і помер 17.05.2009 року в с. Розсохувата Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідачі - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON] був батьком позивача, який за життя фактично прийняв спадщину свого померлого сина та брата позивача [PERSON], до складу якої входить земельна ділянка площею 6,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Розсохуватської сільської ради Кегичівського району Харківської області, на підставі державного акту серії ХР №057078 від 30.08.2000р. Інші спадкоємці відсутні. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини позивач отримала відмову нотаріуса, в звязку з тим, що правовстановлюючий документ на ім?я батька позивача відсутній, оскільки той не встиг належним чином оформити право власності на зазначену земельну ділянку, що і обумовило звернення позивача до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 6,3135 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належала його батькові [PERSON]. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат за ним, відповідачі - про його визнання. У звязку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав і помер 02.08.2014 року в с. Комунарка Кегичівського району Харківської області, був батьком позивача, якому належала земельна ділянка площею 6,3135 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області,на підставі державного акту серії Р2 № 769411 від 29.07.2002 року. Позивач є спадкоємцем батька за законом, інші спадкоємці мати позивача, дружина спадкодавця, [PERSON], та брат позивача [PERSON], від прийняття спадщини відмовились на його користь. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивач отримав відмову, в звязку з тим, що кадастровий номери земельної ділянки був змінений вже після смерті спадкодавця, що і стало причиною звернення до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved