overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 07.02.2012 року між сторонами було укладено шлюб. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, проте скерувала до суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Із свідоцтва про одруження серії 1-МИ № 076055 вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 07.02.2012 року у Васильківській сільській раді Заставнівського району Чернівецької областії, актовий запис № 02. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. ь Статтею. 110 СК України, передбачено, що позом про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сімю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 07.11.2008 року між сторонами було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. Ведення ними спільного господарства та подружні відносини остаточно припинено близько 5-ти років тому. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у позивача є намір створити нову сімю. Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, проте скерував до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.. Згідно положенням ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Із свідоцтва про одруження серії 1-БК № 334109 вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 07.11.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1997. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Статтею 110 СК України, передбачено, що позом про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сімю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 08.04.2014 року між сторонами було укладено шлюб. В період шлюбу у сторін народилась спільна дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивач переконана, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 08.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького МУЮ, актовий запис № 412. В період шлюбу у сторін народилась спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. ь Статтею 110 СК України, передбачено, що позом про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сім'ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 12.11.2013 року між сторонами було укладено шлюб. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], 04.04.2016 року, який в даний час зареєстрований та проживає разом із позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивач переконана, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Із свідоцтва про одруження серії 1-МИ № 094210 вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 12.11.2013 року відділом державної актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1945. Як встановлено із копії свідоцтва про народження серії І-МИ № 242723, в період шлюбу у сторін народився син [PERSON], 04.04.2016 року, який в даний час зареєстрований та проживає разом із позивачем. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки та не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сімю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 13.10.1995 року між сторонами було укладено шлюб. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. На даний момент сторони проживають разом, але більшість часу позивач знаходиться та працює закордоном. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився Згідно положенням ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Із свідоцтва про одруження виданого повторно серії 1-МИ № 066539 вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 13.10.1995 року виконавчим комітетом Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис № 25. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, фактично разом не проживають, не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сімю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 13.11.1992 року між сторонами було укладено шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги. Сторони не підтримують сімейні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету та господарства, проживають окремо з травня 2020 року. Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, шлюб просила розірвати Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 13.11.1992 року міським відділом ЗАГС м. Чернівці, актовий запис № 1940. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки та не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 15.10.2010 року між сторонами було укладено шлюб. У сторін є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги. Сторони не підтримують сімейні стосунки, не проживають разом. Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, шлюб просив розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 15.10.2010 року у Бистрицькій сільській раді Березнівського району Рівненської області, актовий запис № 21. Судом також встановлено, що у період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету та майна, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 15.11.2012 року між сторонами було укладено шлюб. У сторін є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги. Сторони не підтримують сімейні стосунки, не проживають разом. Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, шлюб просила розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. ст.280-283 ЦПК України. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 15.11.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1751. Судом також встановлено, що у період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету та майна, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Outcome: approved