Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідачів, в якому зазначив таке. Між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач 1) 01 листопада 2013 року був укладений договір про іпотечний кредит № 121_107, за умовами якого банк надав Відповідачу 1 кредит в розмірі 135000,00 грн. зі сплатою 17,5 % річних. Даний кредит Відповідачу 1 надавався на придбання об`єкта нерухомості на 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не 31.10.2023. за умовами договору про іпотечний кредит Відповідач 1 зобов`язувався щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1125,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення виконання Відповідачем 1 своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит між Банком, Відповідачем 1 та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач 2) був укладений договір поруки № 121А_107 від 01.11.2013. Згідно договору поруки Відповідач 2 поручався перед кредитором відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Відповідачем 1 за договором про іпотечний кредит. Відповідно до п. 4.2.2 договору про іпотечний кредит кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, також стягнути заборгованість в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно у випадку виникнення простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами більше ніж на 3 місяці. 07 вересня 2018 року Біловодським районним судом Луганської області у справі за № 408/266/18-ц винесене рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 121_107 від 01.11.2013 в сумі 246153,83 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 3692,31 грн., яке набрало законної сили 09 жовтня 2018 року. Посилаючись на те, що відповідачі не вжили заходів стосовно погашення заборгованості перед Банком, з урахуванням рішення Біловодського районного суду від 07.09.2018 та періоду нарахування заборгованості, позивач просить стягнути з них в солідарному порядку заборгованість за договором про іпотечний кредит, починаючи з 13.11.2017 в розмірі 65600,12 грн., яка складається з: прострочених відсотків за користування кредитом за період з 13.11.2017 по 08.10.2018 - 20035,52 грн.; трьох відсотків річних за прострочення боргу за період з 13.11.2017 по 04.12.2020 - 7796,28 грн.,що нараховані на борг по кредиту в розмірі 126631,43 грн.; трьох відсотків річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 13.11.2017 по 04.12.2020 - 7814,21 грн., в тому числі три відсотки річних, які нараховані на проценти, стягнуті за рішенням суду від 07.09.2018 в сумі - 6369,00 грн.; інфляційних втрат банку з листопада 2017 року по листопад 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 17005,31 грн., в тому числі інфляційні втрати в сумі 14426,38 грн., які нараховані на проценти, що були стягнуті за рішенням суду від 07.09.2018; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з листопада 2017 року по листопад 20020 року - 12948,81 грн., що нараховані на борг по кредиту, який стягнуто за рішенням суду від 07.09.2018. Однак позивач, вважаючи, що має право у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору про іпотечний кредит на подальше нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом вказує, що станом на 13.11.2017 відповідач має заборгованість за нарахованими відсотками у вказаній вище сумі, яку й просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати суду та позивачу відзив на позовну заяву, а позивачеві протягом трьох днів після отримання відзиву надати відповідь на відзив. До судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Протягом встановленого строку відповідачі відзивів на позовну заяву до суду не надали, до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причин неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. За таких обставин суд вважав можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке. Судом дійсно встановлено, що 01.11.2013 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 121_107, за умовами якого банк надав останньому у кредит грошові кошти в сумі 135000,00 грн. строком до 31 жовтня 2023 року включно зі сплатою 17,5% річних. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 07 вересня 2018 року Біловодським районним судом Луганської області у справі за № 408/266/18-ц винесене рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за договором про іпотечний кредит в сумі 246153,83 грн. яке набрало законної сили 09 жовтня 2018 року. Із даного судового рішення видно, що з відповідача на користь позивача була стягнена сума основного боргу за кредитом - 126631,43 грн., відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 12.11.2017 - 76508,64 грн., трьох процентів річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом з 01.08.2014 по 12.11.2017 - 5892,14 грн., інфляційних втрат за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом з серпня 2014 по жовтень 2017 - 37121,62 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилається на те, що відносини між банком та відповідачем не припинялися і відповідачу щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом на підставі п. 2.4.2. договору про іпотечний кредит. Відповідач не сплатив та має прострочену заборгованість за нарахованими відсотками на непогашений залишок заборгованості по основному боргу та відсотках за рішенням суду, яка станом на 13.11.2017 складає 65600,12 грн. Отже, в даному випадку, позивач нарахував заборгованість за відсотками за залишками заборгованості та інфляційні втрати, стягнуті за рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 07.09.2018. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Наведене свідчить, що згідно з вимогами договору про іпотечний кредит за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк позивач, достроково стягнувши заборгованість за вказаним договором за рішенням суду, таким чином використав право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 07 вересня 2018 року у справі № 408/266/18-ц рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України». Оскільки з винесенням судового рішення про дострокове стягнення заборгованості з відповідача позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися. Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин, встановивши, що у позивача на час пред`явлення цього позову припинилось право нарахування передбачених договором відсотків, суд вважає, що у задоволенні цього позову позивачу слід відмовити.

Outcome: dismissed