Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері сторін залишилось спадкове майно, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 2,5631 га, кадастровий номер 1825080900:03:000:0072, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.08.2004 серії ЖТ № 172319, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 07.06.2004 № 113, на імя «Мацапура Антоніна Яківна»; - земельну ділянку площею 0,7488 га, кадастровий номер 1825080900:08:000:0449, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.08.2004 серії ЖТ № 172319, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 07.06.2004 № 113, на імя «Мацапура Антоніна Яківна». В судовому засіданні позивач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги визнає. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] народилась 12.03.1957 у с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 02.04.1957 серії І-ЯР № 402959 її батьками вказані: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.6,7,8). Відповідно до наданої приватним нотаріусом [PERSON] інформації, 18.08.2009 [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON]. Мати позивача [PERSON] померла 24.06.2010 у віці 84 років у смт. Коцюбинське Київської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 24.06.2010 серії І-ТП № 146412 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка площею 2,5631 га, кадастровий номер 1825080900:03:000:0072, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.08.2004 серії ЖТ № 172319, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 07.06.2004 № 113, на імя «Мацапура Антоніна Яківна»; - земельна ділянка площею 0,7488 га, кадастровий номер 1825080900:08:000:0449, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.08.2004 серії ЖТ № 172319, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 07.06.2004 № 113, на імя «Мацапура Антоніна Яківна» (а.с.10). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса [PERSON], позивач не має можливості оформити свої спадкові права після смерті [PERSON], оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачений. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обовязки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з ч. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved