Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом посилаючись на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 14.11.2014. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №107. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за місцем реєстрації позивача в [ADDRESS] . Протягом останніх років стосунки з дружиною погіршилися, тривалий час вони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, так як сторони тривалий час проживають окремо та визначити місцем проживання дитини з батьком. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву за викладених в ній обставин та доповнив, що більше двох років сторони проживають окремо, він не заважав відповідачу у спілкуванні з дитиною. У березні 2018 року на її прохання надав дитину на кілька днів, але після того донька вернулася в занедбаному стані, брудна. Більше відповідач з дитиною не бачилася і бажання в цьому не виказувала. Він має намір укласти шлюб з іншою жінкою та просить визначити місцем проживання дитини з батьком, де у квартирі за новим місцем проживання позивача створені всі умови для проживання дитини та її виховання, так як відповідач більше двох років з дитиною не проживає та не спілкується, участі у її вихованні не приймає, матеріально не допомогає, дитина перебуває на його повному утриманні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково в частині розірвання шлюбу. Позов в частині визначення місця проживання дитини з батьком не визнала та пояснила, що зараз вона є вагітною та проживає в орендованій однокімнатній квартирі в м.Біла Церква з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб. З дитиною не бачилася, так як не знала її місця проживання. Останній раз бачила доньку у березні 2018 року. Заходів до її розшуку чи повернення не приймала. Свідок [PERSON] суду показала, що вона біля року проживає у незареєстрованому шлюбі із позивачем. З ними проживають донька позивача [PERSON] та її син. Вони одногодки, дружать. В квартирі створені всі умови для проживання та виховання [PERSON] , яка називає її мамою. Відповідачку вона раніше не бачила, хоча на початку 2019 року вони кілька місяців проживали в с.Житні Гори, але та не намагалася побачитися з донькою, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Вони з позивачем удвох виховують та утримають дитину. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши надані доказі, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 14.11.2014 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за місцем реєстрації позивача в [ADDRESS] . Протягом останніх років стосунки між сторонами погіршилися, тривалий час вони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування. Позивач має намір укласти шлюб з іншою жінкою та просить визначити місцем проживання дитини з батьком, де у квартирі за новим місцем проживання позивача створені всі умови для проживання дитини та її виховання, так як відповідач з дитиною не бачилася з березня 2018 року і наміру зробити це не виказувала, не спілкується з донькою, участі у її вихованні не приймає, матеріально не допомогає, дитина перебуває на повному утриманні позивача. В ст.112 СМ України вказані підстави для розірвання шлюбу, зокрема, що шлюб може бути розірваний в разі суперечності подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, так як сторони більше більше двох років проживають окремо, у сторін є вже інші сім`ї та відповідач вагітна від іншого чоловіка, з яким вона проживає. У відповідності до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно до ст.161 СК України: «Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення». Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року, прийнята Резолюцією 1386 Генеральної Асамблеї ООН містить Принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері. Конвенція про права дитити, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутового стану сім`ї від 04.07.2019 комісією Житньогірської сільської ради встановлено, що [PERSON] вже на протязі двох років в с.Житні Гори не проживає взагалі, дитина [PERSON] проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Мати ніякої участі у вихованні дитини не приймає. Аналізуючи пояснення сторін, їх представників, свідка суд приходить до висновку, що проживання доньки з батьком відповідає її інтересам та духовному розвитку. Тому суд вважає, що позов в частині визначення проживання дитини з позивачем відповідає інтересам дитини та її духовному розвитку, так як мати дитини безпідставно залишила дитину з батьком, з березня 2018 року з дитиною не бачилася і наміру повернути її чи приймати участь у її вихованні та утриманні не приймає, питання про повернення чи відібрання дитини від батька перед судом не ставила.

Outcome: approved