Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] про те, що [PERSON] , причасна до ДТП, яка сталася в смт. Седнів Чернігівського району, Чернігівської області, біля 7 років тому, внаслідок, якої чоловік [PERSON] зазнав тілесних ушкоджень; зобов`язати відповідача [PERSON] протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду у цій справі, спростувати недостовірну інформацію, що не відповідає дійсності і порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , шляхом повідомлення [PERSON] про не причетність [PERSON] до ДТП, яка сталася в смт. Седнів Чернігівського району, Чернігівської області, біля 7 років тому, внаслідок, якої чоловік [PERSON] зазнав тілесних ушкоджень; зобов`язати відповідача [PERSON] , протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду у цій справі, спростувати недостовірну інформацію, що не відповідає дійсності і порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , шляхом вибачення перед [PERSON] за розповсюдження недостовірної інформації стосовно того, що [PERSON] причетна до ДТП, внаслідок, якої чоловік [PERSON] отримав тілесні ушкодження; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 12 000 гривен за завдану моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації; стягнути з відповідача на її користь всі документально підтверджені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона з чоловіком придбала житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] для здійснення підприємницької діяльності. По сусідству з їхнім господарством знаходиться будинок який завалюється. З метою врегулювати це питання, вона звернулась до своєї знайомої [PERSON] , щоб та допомогла знайти власника цього будинку. 12.11.2020 року о 10 год. 58 хв. їй зателефонувала [PERSON] зі свого телефону [NUMBER] і повідомила, що саме вона є власником цього будинку і що вона ні чого не збирається робити зі своєю хатою, так як з її слів, вона п`ять років тому збила на своєму автомобілі в смт. Седнів її чоловіка і поїхала з місця ДТП. Після вказаної ДТП її чоловік отримав тілесні ушкодження і до цього часу шкутильгає. На її заперечення і пояснення, що вона не має ні якого відношення до ДТП [PERSON] не реагувала, в зв`язку з чим, вона її попередила, що остання розповсюджує недостовірну та неправдиву інформацію. Того ж дня, під час спілкування з [PERSON] дізналась від останньої, що [PERSON] розповіла їй, що 7 років тому, вона скоїла ДТП в смт. Седнів, врезультаті якого наїхала на її чоловіка, від чого той зазнав тілесних ушкоджень і зараз шкутильгає. Зі змісту поширеної інформації вбачається, що оскаржувана інформація містить фактичні дані, а не оціночні судження. Висловлювання з боку [PERSON] на її адресу у звинуваченні у зазначеному ДТП було виражено у формі фактологічного твердження. Вказані висловлювання і звинувачення не відповідають дійсності, та є такими, що порушують її особисті права, зокрема порочать її честь, гідність та ділову репутацію. До суду надійшов відзив відповідача, зі змісту якого слідує, що остання позов не визнає, викладені обставини у позові не відповідають дійсності, зокрема те, що вона є власником будинку в [ADDRESS] , та що [PERSON] п`ять років тому збила її чоловіка та поїхала з місця ДТП. Вона ніколи не була власником зазначеного будинку. Даний будинок належить її колишньому цивільному чоловіку - [PERSON] , з яким вони вже не живуть 11 років. 12.11.2020 року дійсно розмовляла по телефону з [PERSON] , про те хто і коли збив її колишнього чоловіка мова взагалі не йшла. В даній телефонній розмові [PERSON] кричала та в грубій формі вимагала від неї, щоб остання провела ремонтні роботи вищевказаного будинку, який їй заважає. На її зауваження, що вона не є власником будинку, остання не реагувала. Отже, вважає, що позивач на ґрунті раптово виниклих конфліктних відносин перекрутила телефону розмову, та вказала на обставини, які не мали місця. Стосовно позовних вимог, щодо моральної шкоди, вважає їх необґрунтованими та недоведеними. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Також зазначила, що з колишнім чоловіком не проживає більше 11 років, їй нічого не відомо щодо отримання тілесних ушкоджень ним. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами була розмова 12.11.2020 року відносно занедбаного будинку, який межує з житловим будинком з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося сторонами. Допитана в судовому засідання 01 березня 2021 року свідок [PERSON] , зазначила, що [PERSON] попросила її дізнатись кому належить будинок, який межує з її господарством (конюшнею), в зв`язку з чим вона зателефонувала [PERSON] та повідомила, що з нею хоче поговорити [PERSON] з приводу будинку. [PERSON] їй відповіла, що спілкуватися не бажає, оскільки 6 років тому, [PERSON] збила її чоловіка, будучи п`яною, та поїхала з місця ДТП. Вона дала [PERSON] номер [PERSON] , щоб вони вирішили питання по будинку. Через хвилин 10 їй зателефонувала [PERSON] з питанням, яка жінка їй телефонувала, та чому її звинувачувала у ДТП. Чи отримував чоловік [PERSON] тілесні ушкодження вона не знає, останні давно не мешкають разом. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Доказами є будь-яки фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Зважаючи на викладене, кожна сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює докази належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Як єдиний доказ розповсюдження недостовірної інформації позивач представила показання свідка [PERSON] . Проте, ці показання не повністю відповідають обставинам зазначеним у позовній заяві, а саме [PERSON] зазначала, що [PERSON] повідомила їй, що ДТП мало місце 5 років тому, а [PERSON] повідомляла позивачці, що [PERSON] розповідала про ДТП, яке відбулося 7 років тому. В судовому ж засіданні [PERSON] повідомила, що [PERSON] розповіла їй, що ДТП трапилося 6 років тому. Отже показання [PERSON] не можуть вважатися достовірними, в тому числі і щодо категоричності висловлювань відповідачки. Зважаючи на ці розбіжності, суд позбавлений можливості точно встановити зміст та контекст висловлювань [PERSON] у її телефонних розмовах з [PERSON] та [PERSON] 12.11.2020, що у свою чергу унеможливлює встановлення факту розповсюдження недостовірної інформації. Окремо слід зазначити, що відповідно до ст.31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Відповідач не давала дозволу на фіксацію своїх телефонних розмов з позивачкою та свідком і такі записи відсутні, а тому встановити зміст розмов на даний час не можливо. Зважаючи на те, що позивач не довела факт поширення про неї негативної та недостовірної інформації, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію, врахувавши той факт, що покази свідка, свідчення якого різняться з обставинами викладеними позивачем, не можуть бути єдиною підставою для задоволення позову, а інші докази відсутні, тому суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди На підставі викладеного,

Outcome: dismissed