Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований 23.08.2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 758, укладений з відповідачкою. За змістом позову від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами фактично припинені з початку 2014 року. Сторони не ведуть спільне господарство з зазначеного часу. Позивач зазначає, що подальше спільне подружнє життя з відповідачкою неможливе. Крім того, позивач просить визнати місце проживання дитини [PERSON], [INFO] разом з матірю - [PERSON] Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує на зазначених обставинах (а.с.23). Відповідач згідно письмової заяви заявлений позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Набокова» (а.с.24). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством. На підставі ст. 174 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС №131048, 23.08.2013 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 758 (а.с.7). Від даного шлюбу у подружжя народився син: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 241502, (а.с.8), який мешкає з позивачкою. Подружні стосунки та спільне господарство між сторонами припинені з початку 2014 року, сторони мешкають окремо. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини. Збереження сімї при існуючих обставинах є недоцільним, адже суперечить інтересам та порушує права кожного з подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе залишити відповідачці за її клопотання після розірвання шлюбу прізвище «Набокова». Згідно ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 118 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved