Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . На обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що з травня 1999 р. він разом із сім`єю проживає по [ADDRESS] . В даному будинку раніше проживала сім`я [PERSON] , який помер в 1969 р., а після померла і його дружина. Донька [PERSON] [PERSON] дозволила йому вселитися в будинок, за який він сплатив 450 гривень, однак договір купівлі-продажу не оформили через відсутність у спадкоємиці будинку правовстановлюючих документів. Оскільки [PERSON] постійно хворіла то він не турбував її, а на даний час взагалі місце перебування її невідоме. Також посилався на те що він протягом усього часу здійснював поточні на капітальний ремонтні роботи, здійснює оплати за постачання електричної енергії, газопостачання, та інші комунальні послуги. Посилався на ст.344 ЦК України за якою особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років або рухомим майном протягом 5-ти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Представник відповідача проти задоволення поданого позову не заперечував. Зазначав, що дійсно раніше вказаний будинок перебував у володінні [PERSON] , який помер в 1969 р., після в будинку ніхто не мешкав. Далі, вже в 1999 р., з дозволу доньки померлого, в будинок вселився позивач із сім`єю та проживає у ньому по теперішній час. У судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] в с. Косівка, Березівського району Одеської області помер [PERSON] , а.з. №20, свідоцтво про смерть [NUMBER] від 18 липня 1967 р.. Відповідно до виписки із погосподарської книги №18 за 1967-1970 р. від 27 жовтня 2016 р. вих. № 02-20/399 [PERSON] , [INFO] був власником житлового будинку, 1910 року побудови, в с. Косівки Березівського району Одеської області. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області №147 від 24 квітня 2019 р. в житловому будинку, за адресою [ADDRESS] зареєстрованих осіб не значиться. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області №150 від 24 квітня 2019 р. в житловому будинку, за адресою [ADDRESS] , власником якого був померлий [PERSON] , з травня 1999 р. проживає [PERSON] з родиною. 16 листопада 2005 р. був укладений договір №3221/27 про користування електричною енергією з побутовим споживачем між [PERSON] з одного боку та ВАТ ЕК Одесаобленерго з другого за адресою [ADDRESS] . Як свідчить з копій рахунків по оплаті за електроенергію позивач [PERSON] здійснює регулярні оплати з спожиті послуги. Як свідчить з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS] , замовником технічної інвентаризації значиться [PERSON] , інвентаризаційна справа №234 від 09 січня 2019 р. Також за замовленням [PERSON] 16 квітня 2019 р. за №115 був складений звіт про незалежну оцінку вартості житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] та встановлено вартість об`єкту, яка складає 17\~534 гривні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного. Суд погоджується з можливістю пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю, що випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також ч.ч. 1,4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно, а захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з наведеними нормами особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. При цьому суд вважає, що право власності належить до числа таких суб`єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для даної справи, і, які повинна була довести саме позивач, згідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Так, на думку суду, з перелічених положень, для подальшого визнання права власності позивачем були дотримані всі вимоги щодо встановлення фактів законного об`єкту володіння та добросовісності володіння. За змістом ст.344 ЦК України володілець за давністю володіння (або незаконний володілець) не має ніякого права на майно, а лише намагається набути право власності на майно. Тому набувач повинен довести, що він не знав і не міг знати про те, що майно набуте в особи, яка не мала права на його відчуження. Проте, виходячи з встановленого у судовому засіданні, з змісту позовної заяви, досліджених у судовому засіданні доказах позивач добросовісно заволодів житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Протягом усього часу з травня 1999 р. позивач відкрито та безперервно використовує будинок для свого проживання. Позивачем укладений відповідний договір та регулярно сплачувались всі комунальні послуги та оплати за електропостачання, будь які борги по комунальним послугам відсутні. Отже, виходячи з вищенаведених положень ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України і враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше 10 років, то він набуває право власності на це майно і за ним можливо визнати право на вказане майно.

Outcome: approved