Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на заподіяння йому шкоди внаслідок ДТП, яка, як вважає позивач, сталася з вини відповідача: [PERSON], просить стягнути саме з останнього: 17854 грн. 58 коп. - у відшкодування майнової шкоди, яка пов'язання з пошкодженням автомобіля, втрати від інфляції і трьох процентів річних від простроченої суми. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач: [PERSON] у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, повідомлявся під розписку, тобто, належним чином. Відповідач: ПрАТ «СК «Україна», який до участі в справі залучався після відкриття провадження у справі і в процесі розгляду справи, свого представника в судове засідання не направило і доказів про поважність причин не направлення свого представника, суду не надало, хоча про час і місце розгляду справи, ПрАТ «СК «Україна» повідомлялось належним чином. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідачів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. 06.05.2014 року біля 08:50 год. відповідач, керуючи автомобілем «Пежо» р. н. [NUMBER] по пр. Ватутіна в м. Києві, здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» р. н. [NUMBER], під керуванням позивача, після чого останній здійснив зіткнення з автомобілем «КІА» р. н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів. Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 10.06.2014 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме відповідач, є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11.05.2012 року, позивач є власником автомобіля «Фольксваген» р. н. [NUMBER]. Відповідно до наявного у матеріалах справи, звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 24С/05/14, складеного 21.05.2014 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Фольксваген» р. н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП, складає: 55225,26 грн.. Як вказує позивач, йому на підставі укладеного між ним і ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», договору добровільного комплексного страхування на транспорті від 28.03.2013 року, було виплачено: 45159 грн. 64 коп. - страхового відшкодування. 55225,26 грн. - 45159,64 грн. = 10065,62 грн.. Відповідно до наявної в матеріалах справи, квитанції № ПНЗ/ від 10.07.2014 року, позивач на ремонт автомобіля доплатив: 9756,76 грн.. Позивач просить стягнути саме з відповідача: [PERSON]: 9756,75 грн. - у відшкодування відновлювального ремонту автомобіля, а також від суми відшкодування: 9756 грн. втрату від інфляції за період з 06.05.2014 року по 01.10.2016 року в сумі: 7392,83 грн. та три проценти річних у сумі: 705 грн.. Всього разом позивач просить стягнути саме з відповідача: [PERSON]: 9756,75 грн. + 7392,83 грн. + 705 грн. = 17854,58 грн.. На час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Пежо» р. н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ «СК «Україна». У судовому засіданні позивач пояснив, що ПрАТ «СК «Україна» не виплатила йому страхового відшкодування, а тому, він просить про стягнення грошової суми: 17854,58 грн. саме і лише з відповідача: [PERSON]. Суду не надано і судом у процесі розгляду справи не здобуто конкретних правових доказів, які б свідчили про виплату позивачу страхового відшкодування відповідачем: ПрАТ «СК «Україна». Тому, з урахуванням положень ст. 11 ЦПК України, суд вирішує спір у межах заявлених позивачем позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 1187, п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення саме з відповідача: [PERSON]: 17854 грн. 58 коп. - у відшкодування майнової шкоди, втрати від інфляції і трьох процентів річних від простроченої суми, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача: [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, розмір судового збору, суд визначає з розміру стягуваної суми у відшкодування шкоди за ставкою судового збору, які діяли на момент подання позову до суду.

Outcome: approved