Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом. 19.07.2017 р. протокольною ухвалою суду приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] було залучено в якості третьої особи на боці відповідача. Посилається на те, що 29.11.2010 р. приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 89.3 м.кв., житловою площею 42.7 м.кв., що знаходиться за адресою: с. Вільхівці, вул. Шевченка 21, та належить на праві власності йому та [PERSON], і був переданий в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» по іпотечному договору, посвідченому 16.05.2005 р. приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу [PERSON] За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна, необхідно задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» відповідно кредитного договору № 374/15/05-Р від 16.05.2005 р., заборгованість за яким станом на 10.11.2010 р. складає 28490.22 грв. У виконавчому написі зазначено, що у відповідності до ст. 91 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути предявлено до виконання протягом трьох років з дня його вчинення. Відповідно до абз. 3 п.п. 3.1. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Він припинив виконувати свої зобовязання перед кредитором, а саме ПАТ «УкрСиббанк» у 2006 році. Останній платіж ним був здійснений 07.09.2006 р., тобто на момент вчинення виконавчого напису від дня настання права вимоги у кредитора минуло більше чотирьох років. У порушення п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.09.1999 р., як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, приватний нотаріус [PERSON] посвідчив виконавчий напис на копії договору іпотеки № 374/15/05-Р від 12.05.2005 р. без виписки з розрахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріусом прошито або пронумеровано і скріплено печаткою 4 аркуші, з яких 1 аркуш виконавчий напис та 3 аркуші договір іпотеки № 374/15/05-Р. Згідно п.п. 3.5. глави 16 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 295/5 від 22.02.2012 р., при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документів, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а ч. 1 ст. 257 цього кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, на момент видачі виконавчого напису щодо 2280.27 грв. до пені слід було застосовувати позовну давність в один рік, тому стягнення даної заборгованості було в розріз із вимогами безспірності. Нотаріусом не вжито заходів щодо встановлення відсутності спору між сторонами. Просить визнати виконавчий напис нотаріуса [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Посилається на те, що представник позивача визначає основною підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню пропуск строку позовної давності. У відповідності до норм ЦК України перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто строку виконання зобовязання в повному обсязі (кінцевий строк) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 19.02.2009 р. йому вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних з ним платежів (відсотків). Таким чином, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги (25.02.2009 р. і передбачав можливість звернення банку до суду чи іншого органу за захистом свого порушеного права в строк до 24.02.2012 р.). Банк з метою захисту свого порушеного права, відповідно до чинного законодавства звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису 22.11.2010 р., тобто в межах строку позовної давності. Вважає, що позивач не надав суду жодних доказів порушення приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій, повязаних із вчиненням виконавчого напису. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] і представник третьої особи без самостійних вимог Тячівський РВ ДВС та приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у сумі 5000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 14% та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 12.05.2012 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] був укладений іпотечний договір № 374/15/05-Р, посвідчений 16.05.2005 р. приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 3173, відповідно до умов якого в забезпечення зобов'язань по кредитному договору позивач передав в іпотеку належний йому та [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 89.3 м.кв., житловою площею 42.7 м.кв., що знаходиться за адресою: с. Вільхівці, вул. Шевченка 21. 16.05.2005 р. приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 1521, за яким запропоновано звернути стягнення на цей житловий будинок. За виконавчим написом за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк», які станом на 10.11.2010 р. становлять 28208.22 грв. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1127 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 2.3. п. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів із моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, а згідно підпунктів 3.1., 3.2. п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а для одержання виконавчого напису додаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 284, 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку. Із правової позиції № 6-158цс15 від 20.05.2015 р. Верховного Суду України вбачається, що відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору. Аналогічний висновок Верховного Суду України викладений у правовій позиції за № 6-141цс14 від 11.03.2015 р. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Правовою позицією Верховного Суду України за № 6-887цс17 від 05.07.2017 р. розяснено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, з метою задоволення позовних вимог банку за кредитним договором № 374/15/05-Р від 16.05.2005 р., за яким у [PERSON] виникла заборгованість у сумі 28208.22 грв. Ця заборгованість складається із заборгованості за кредитом та відсотками у сумі 3277.58 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 25927.95 грв. й заборгованість по пені - 2280.27 грв. Частиною першою ст. 549 та ст. 551 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, на відміну від суми непогашеного кредиту розмір пені завжди є спірним, так як підлягає спеціальному обрахунку. [PERSON] наявності пені банк підтвердив розрахунком заборгованості, який надав нотаріусу. Однак у вищевказаному Переліку, який є вичерпним, розрахунок заборгованості не вказаний, як підстава для одержання виконавчого напису. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки на час вчинення виконавчого напису заборгованість [PERSON] перед банком не була безспірною. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 704.8 грв. Тому,

Outcome: approved