Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що шлюб сторони зареєстрували 27.12.1979 у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Чернігова, актовий запис 1777. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливим. Просить розірвати шлюб. До початку підготовчого судового засідання позивач надала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, позов підтримує. Відповідачем також надано до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, позов визнає повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27.12.1979 у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Чернігова, актовий запис 1777 (а.с. 4). Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. У відповідності до ч. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір ( а.с. 1).

Outcome: approved