Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування свого позову зазначила, що 13 червня 2003 р. між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у міському відділі РАГС №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 672. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. З серпня 2013 року шлюбні відносини фактично між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На момент звернення сумісне проживання припинено, оскільки подальше сумісне життя з відповідачем неможливе, шкодить нормальному розвитку дитини. Позивачка с з сином мешкають окремо. Відповідач маючи дитину, матеріально не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого позивачка не має можливості сама утримувати малолітнього сина. Оскільки відповідач відмовляється вирішувати питання, щодо сплати аліментів, в добровільному порядку, позивачка вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в примусовому порядку, у зв'язку з чим вимушена була звернутися із даною заявою до суду. Позивач у судове засідання з'явилась. Позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 13 червня 2003 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб у міському відділі РАГС №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 672. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. З серпня 2013 року шлюбні відносини фактично між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На момент звернення сумісне проживання припинено, оскільки подальше сумісне життя з відповідачем неможливе, шкодить нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку з 11 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у зазначеному розмірі, суд в першу чергу виходить з інтересів неповнолітньої дитини, якій потрібна батьківська увага і турбота. На виконання пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд роз'яснює відповідачеві відповідальність за прострочення сплати аліментів: відповідально до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved