Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 14.08.2015 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 20.10.2015 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі №216/6226/15-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 2610093,01 грн на підставі споживчого кредитного договору №308/0606/88-295 від 08.06.2006, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і [PERSON] 13.02.2015 вона звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати той факт, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не набуло права вимоги заборгованості за споживчим кредитом №308/0606/88-295 від 08.06.2006, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» і відмовити в позові з цього приводу ТОВ «Кредитні ініціативи». 30.08.2017 Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановив ухвалу про відмову в прийнятті її зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним. 05.09.2019 Верховний Суд за результатом розгляду касаційної скарги на судові рішення суду першої та апеляційної інстанції своєю постановою у справі №216/6226/15-ц скасував ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.08.2017 та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2017, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2018 за заявою [PERSON] було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і заборонив ТОВ «Кредитні ініціативи» та будь-яким особам укладати угоди відносно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію права власності, здійснювати його відчуження. 07.12.2018 вказане обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з цим, 18.03.2019 її представником було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що 31.01.2019 державний реєстратор ОКП «Софіївське БТІ» здійснила зміну власника вказаної квартири з [PERSON] на ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки від 05.02.2018, наданого державному реєстратору для вчинення незаконної дії. Позивач вважає незаконними дії відповідача щодо звернення стягнення на її нерухоме майно, шляхом подання державному реєстратору ОКП «Софіївське БТІ» відповідної заяви про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно змін щодо попереднього власника майна, на нового власника ТОВ «Кредитні ініціативи» під час дії арешту та заборони вчинення будь-яких дій. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд визнати дії відповідача протиправними та незаконними. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, наддав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, з підстав його недоведеності. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивач заявляє про порушення своїх прав, оскільки на підставі повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки від 05.02.2018, державний реєстратор ОКП «Софіївське БТІ» 31.01.2019 здійснила зміну власника вказаної квартири з [PERSON] на ТОВ «Кредитні ініціативи», всупереч наявності обтяження, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2018. За статтею 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 77 ІІПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 6 статті 81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 зобов`язано позивача [PERSON] надати до підготовчого судового\~засідання оригінал позовної заяви з додатками для суду, копію для відповідача та третьої особи. Копію вказаної ухвали [PERSON] отримала 20.06.2020, що підтверджується її підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 61, 63), проте до теперішнього часу вимоги вказаної ухвали виконані не були. Жодних інших доказів до суду не надавалося, а тому, враховуючи, що суд позбавлений можливості самостійно їх витребовувати, суд ухвалює рішення на підставі тих документів, що містяться в матеріалах справи. Проаналізувавши матеріали справи, суд не вбачає протиправність в діях відповідача, оскільки чинним законодавством України, юридичним чи фізичним особам не заборонено звертатися з будь-якими заявам, запитами чи зверненнями до будь-яких державних, комунальних чи інших органів, а тому товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» вправі було звернутися до комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» із заявою про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно змін щодо попереднього власника майна. Разом з цим, судом звертається увага на те, що позивач не оскаржує правомірність чи законність дій комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації». Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували незаконність та протиправність дій товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», та які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, і тим самим підтверджували обставини порушення відповідачем норм чинного законодавства України, саме на тих умовах, які заявлені позивачем, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі наявних у справі матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України. За приписами частини 1 статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з положень ч. 2 ст. 137, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивача.

Outcome: dismissed