Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 22.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, про що було зроблено актовий запис за № 46. Позивач вказує у позові, що вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Причиною, що спонукала звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу позивач називає те, що останнім часом їх шлюбні відносини погіршились в силу того, що вони мають різні характери та бачення на сімейне життя, виховання дитини, ведення побуту, тощо. Як наслідок між ними все частіше почали виникати непорозуміння, сварки, що послугувало підставою для припинення спільного проживання. Спроби налагодити стосунки позитивних результатів не дали, а тому позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, що є підставою для його припинення. Також позивач просить суд при розірванні шлюбу залишити їй набуте під час шлюбу прізвище - [PERSON], та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, що адресував суду вказав, що вимоги за позовом визнає, не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просить проводити за його відсутності. Правилами ч.2 ст.158 ЦПК України, сторони мають право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON], [INFO]. Сторони не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, про що висловили в своїх заявах адресованих суду. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, сторони наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, отож суд дійшов до переконання, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення та є підставою для задоволення позову. Згідно ст. 113 СК України, суд залишає за позивачкою, за її проханням, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище - «[PERSON]». У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved