overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2000 року. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату поваги любові та поваги один до одного. Подружні відносини між сторонами припинені, тому позивач вважає, що шлюб між ними носить формальний характер, збереження їхньої сімї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, і суперечить їхнім інтересам, на примирення позивач не згодна, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно\~встановлено,\~що 06.08.2000\~року між\~сторонами укладено\~шлюб,\~який зареєстровано\~уВиконкомі Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис № 9, що підтверджується Свідоцтвом про одруження (а.с. 5). Від спільного життя мають двоє неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження (а.с. 7, 8). Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.06.1997 р., неповнолітніх дітей від якого не мають. На протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сімю, негативне ставлення відповідача до позивача. Внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На думку позивача, їх подальше спільне проживання з відповідачем і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що їх шлюб фактично розпався і носить формальний характер, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, на примирення позивач не згодна, просила суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно\~встановлено,\~що 07.06.1997 року між\~сторонами укладено\~шлюб,\~ який зареєстровано\~у Пшеничненській сільській раді Васильківського району Київської області, актовий запис № 4, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 347809 (а.с. 4). Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 08.04.2016 р., від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сімї, втратили почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого, на думку позивача, їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що їх шлюб носить лише формальний характер, на примирення з відповідачем вона не згодна, просила суд шлюб розірвати. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 30.03.2018 р. [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зі змісту заяви [PERSON] від 30.03.2018 р. вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності. За ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 08.04.2016 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 84, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ОК № 194369. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК № 341512. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування\~своїх вимог\~зазначила,\~що вона\~з відповідачем\~перебуває в\~зареєстрованому шлюбі\~з 09.07.1988\~року.\~Від шлюбу\~сторони не\~мають неповнолітніх\~дітей.Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався. Позивач зазначає, що на примирення з відповідачем вона не згодна, просила суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила залишити їй прізвище «Ротар», щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 09.07.1988 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано міськвідділі РАЦС м. Васильків Київської області, актовий запис № 212, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ БК № 449068 (а.с. 3). Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Залишити позивачу її шлюбне прізвище після розірвання шлюбу «Ротар». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2017 року, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки вони мають зовсім різні характери, у зв'язку з чим сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. На примирення з відповідачем позивачка не згодна, вважає, що їхня сім'я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер і спільне проживання суперечить її інтересам, просить суд шлюб розірвати. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 26.09.2018 р. [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Зі змісту заяви [PERSON] від 26.09.2018 р. вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, просить розглядати справу без його участі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 10.02.2017 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Васильківському міськрайонному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 22, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про його народження [NUMBER], виданим 07.02.2017 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 8). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2010 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сімї, втратили почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого, на думку позивача, їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що їх шлюб носить лише формальний характер, на примирення з відповідачем вона не згодна, просила суд шлюб розірвати. У судове засіданні сторони не з'явилися, подали до суду заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до\~заяви від\~21.05.2018\~р. [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Зі змісту заяви [PERSON] від 21.05.2018 р. вбачається, що він просить суд розглядати справу у його відсутності, вимоги позову повністю визнає. За ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 10.07.2010 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у місці Києві, актовий запис № 829, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 134732. Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.02.2005 року. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату поваги любові та поваги один до одного. Подружні відносини між сторонами припинені з грудня 2017 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тому позивач вважає, що шлюб між ними носить формальний характер, збереження їхньої сімї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, і суперечить їхнім інтересам, на примирення позивач не згодна, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно\~встановлено,\~що 12.02.2008\~року між\~сторонами укладено\~шлюб,\~який зареєстровано\~уВідділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського управління юстиції м. Києва, актовий запис № 115, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження (а.с. 5). Від спільного життя мають двоє неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії 1-БК № 023318 та серії 1-БК № 476615 (а.с. 10, 11). Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю. Подружні відносини між сторонами припинені два роки назад, спільне господарство не ведуть, позивач з відповідачем не бажає спілкуватися, тому позивач вважає, що шлюб між ними носить формальний характер, збереження їхньої сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, і суперечить їхнім інтересам, на примирення позивач не згодна, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 14.08.2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано уВиконкомі Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 4, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного життя мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved