Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що вона на підставі договору дарування від 06.02.2009 року являється власником квартири [ADDRESS]. Зазначала, що за вказаною адресою зареєстрована її мати [PERSON], яка вийшла заміж, забрала свої речі і виїхала проживати з чоловіком до Німеччини. Посилаючись на відсутність відповідача за місцем реєстрації з 31 квітня 2004 року, позивач просила визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за вказаною адресою. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, позивач подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачу на підставі договору дарування квартири належить квартира [ADDRESS], що вбачається з наявного в матеріалах справи копії договору дарування квартири (а.с. 4). З довідки про реєстрацію місця проживання відповідно до розділу 18 п. 2 Закону «Про реєстацію громадян за місцем перебування та місцем проживання» Ніспорек ( дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] на даний момент зареєстрована Ляйнефельде-Ворбіс, ОТ Ляйнефельде, вул. Гешвістер-Шоль, 14 (а.с.5). Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї, [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.7). 21.04.2017 року начальником ЖЕК № 6 складено акт № 718 з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає в [INFO] (а.с.21). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Згідно ст.156 ЖК УРСР, припинення сімейних відносин з власником не позбавляє права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України, при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, він не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України). Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів на спростування викладених обставин відповідач суду не надала Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved