Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 30.04.2015 року мотивуючи тим, що являється власником квартири [ADDRESS]. В приміщенні квартири з 2007 року зареєстрований її колишній чоловік, відповідач у справі, [PERSON], як член сім'ї. Відповідач жодного разу до квартири після розірвання шлюбу не з'являвся та не проживав, матеріально щодо утримання житла не допомагає, а його реєстрація не дає можливості оформити субсидію та вільно розпоряджатись правом володіння та розпорядження майном. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, оскільки відповідач на звернення не реагує, тому позивач просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловою площею квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити вимоги в повному обсязі та зазначила, що квартира належить їй на праві власності і придбана ще до шлюбу з відповідачем, відповідач з 2011 року проживає за різними адресами. До розірвання шлюбу, в березні 2014 року, він з'являвся до квартири лише вночі в нетверезому стані і тому вона не відкривала йому двері, на що він зламав замок, який в подальшому вимушена була замінити. В квартирі зареєстрована ще їх неповнолітня дитина, яка знаходиться на її особистому утриманні. З моменту винесення рішення про розірвання шлюбу відповідач до квартири не з'являється, комунальні послуги не сплачує, в зв'язку з підняттям цін на комунальні послуги вона не має можливості їх сплачувати, а оформити субсидію неможливо, оскільки від відповідача, як зареєстрованої особи, необхідно певний перелік документів, а він їх не надає. Договір найму з ним, також, неможливо оформити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на даний час проживає за адресою: [ADDRESS]. В спірній квартирі не проживає з 2013 року, забрав свої особисті речі і переїхав на постійне проживання за іншою адресою. Комунальні послуги не сплачує оскільки не проживає у квартирі, будь - які інші дії щодо утримання майна не вчиняв. Вселитись до квартири наміру не має, оскільки йому необхідна лише реєстрація місця проживання, договорів найму з позивачем не укладав, позивач ніяких перешкод у користуванні квартирою не чинила. До шлюбу з позивачем був зареєстрований в квартирі по вулиці Карбишева яка належала матері, на сьогодні нею користується сестра. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що жиле приміщення квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], на підставі свідоцтва на право власності на житло № 10200 від 25.10.1994 року. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2014 року, яке набрало законної сили28.04.2014 року, шлюб між сторонами було розірвано. В спірному житловому приміщенні зареєстровані: позивач [PERSON] з 1994 року, донька - [PERSON] з 2007 року та відповідач - [PERSON] з 2007 року. Зазначені вище обставини не заперечуються відповідачем та підтверджено матеріалами справи (а.с.3-9). Відповідно до ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житловий будинок,квартира,інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрував своє місце проживання за адресою: квартира [ADDRESS] як член сім'ї власника квартири, за даною адресою постійно, переважно або тимчасово не проживає з 2013 року, даним житлом не цікавиться, кошти щодо утримання квартири не сплачує, до позивача з заявою про укладення договору найму житлового приміщення чи з питанням про вселення до приміщення житлового будинку не звертався, не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування заперечень та щодо поважності причин з яких він не проживає в квартирі більше року. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO] втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає за вказаною адресою більше року без поважних причин чим перешкоджає позивачу вільно користуватись своєю власністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1), тому з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved