Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрованого 11.11.1995 р. в Корюківському відділі РАГС Корюківського РЦЮ Чернігівської області, що підтверджується печаткою в паспорті позивача громадянина України НК 022674 виданого Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 22.01.1996 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем є двоє дітей: повнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітній син син [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства. Шлюб між сторонами було розірвано у 2006 році. Зараз позивач тимчасово проживає в Автономній республіці Крим, діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. На підставі рішення суду з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. На даний час старший син [PERSON] досяг повноліття, з 01 вересня 2015 року навчається в Севастопольському професійному художньому коледжі за денною формою навчання, за державним замовленням, навчання закінчується 30 червня 2016 року, що підтверджується довідкою №248 від 01.10.2015 року даного навчального закладу. Син позивача не отримує стипендії, на державному утриманні та в шлюбі він не перебуває, ніде не працює, проживає на квартирі і сплачує за проживання чималі кошти. Їх з позивачем син є таким, що потребує матеріальної допомоги. Хоча син навчається в м. Севастополі, але проживає він фактично з позивачем, знаходиться на її утриманні, бо саме позивач забезпечує сина всім необхідним для навчання, надає йому матеріальну допомогу, оплачує його витрати на навчання, оплачує харчування та проживання. Відповідач є батьком повнолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження сина І-ЕЛ №307860 виданим 29 жовтня 1997 року відділом РАГС Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області. До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання сина на підставі рішення суду. Відповідач добровільно відмовляється надати матеріальну допомогу синові на навчання, який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не виконує свого батьківського обовязку, передбаченого ст.199 Сімейного Кодексу України, про утримання дітей, що продовжують навчання. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду для стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з доходів відповідача починаючи з моменту подачі даної заяви і до закінчення сином навчання (до 30.06.2016) або ж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, тобто до 15 жовтня 2020 року у разі продовження навчання. Про відповідача позивач повідомила наступне: [PERSON], народився в с. Домашлин, Корюківського району, Чернігівської області, 23 серпня 1969 року, Українець, громадянин України, проживає в [INFO], працює робітником ПАТ «Слов'янські шпалери «КФТП». У судове засідання позивачка не з»явилась , подала нотаріально посвідчену довіреннність в якій доручила представляти її інтереси в суді її представнику [PERSON]. У судове засідання представник позивачки не з»явився , подав письмову заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги позивачки підтримав повністю та просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді, подав письмову заяву до суду в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, з позовом згоден та не заперечує в стягненні з нього судових витрат. В звязку з неявкою до суду сторін фіксація судового процесу відповідно до ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрованого 11.11.1995 р. в Корюківському відділі РАГС Корюківського РЦЮ Чернігівської області, що підтверджується печаткою в паспорті позивача громадянина України НК 022674 виданого Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 22.01.1996 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем є двоє дітей: повнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітній син син [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства. Шлюб між сторонами було розірвано у 2006 році. Зараз позивач тимчасово проживає в Автономній республіці Крим, діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. На підставі рішення суду з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. На даний час старший син [PERSON] досяг повноліття, з 01 вересня 2015 року навчається в Севастопольському професійному художньому коледжі за денною формою навчання, за державним замовленням, навчання закінчується 30 червня 2016 року, що підтверджується довідкою №248 від 01.10.2015 року даного навчального закладу. Син позивача не отримує стипендії, на державному утриманні та в шлюбі він не перебуває, ніде не працює, проживає на квартирі і сплачує за проживання чималі кошти. Їх з позивачем син є таким, що потребує матеріальної допомоги. Хоча син навчається в м. Севастополі, але проживає він фактично з позивачем, знаходиться на її утриманні, бо саме позивач забезпечує сина всім необхідним для навчання, надає йому матеріальну допомогу, оплачує його витрати на навчання, оплачує харчування та проживання. Відповідач є батьком повнолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження сина І-ЕЛ №307860 виданим 29 жовтня 1997 року відділом РАГС Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області. До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання сина на підставі рішення суду. Відповідач добровільно відмовляється надати матеріальну допомогу синові на навчання, який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не виконує свого батьківського обовязку, передбаченого ст.199 Сімейного Кодексу України, про утримання дітей, що продовжують навчання. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду для стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з доходів відповідача починаючи з моменту подачі даної заяви і до закінчення сином навчання (до 30.06.2016) або ж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, тобто до 15 жовтня 2020 року у разі продовження навчання. Відповідно до чинного сімейного законодавства батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає негайному виконанню. Відповідач позов визнав повнісю, визнання позову позивача є законним не порушує прав та свобод інших осіб, тому приймається судом. За таких обставин позов підлягає задоволенню у запропонованому позивачем в судовому засіданні у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, (але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку), бо відповідач має змогу надавати утримання своїй дитині в такому розмірі, тому саме такий розмір аліментів, і буде відповідати вимогам розумності і справедливості. Судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. Також слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на юридичну допомогу в сумі 250 (двісті пятдесят) гривень.

Outcome: approved