Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогами про стягнення відповідача, на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], щомісячно, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Також просить надати дозвіл на виїзд дитини за межі України, без згоди та супроводу батька - [PERSON]. Позовні вимоги мотивуються тим, що сторони перебували в шлюбі з 26.07.2003 року по 11.06.2013 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Батько матеріальної допомоги не надає, про розвиток дитини не піклується. Позивач має намір виїхати з дитиною за межі України для відпочинку та оздоровлення дитини. Батько дитини, на звернення позивача про дозвіл на виїзд дитини за кордон, відмовляє у наданні дозволу без зазначення причини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Судом встановлено: Сторони перебували в шлюбі з 26.07.2003 року по 11.06.2013 року (а.с.6). Сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] (а.с.5). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, позивач має намір виїхати разом з дитиною за кордон України для оздоровлення (а.с.7). Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає їх обґрунтованими, аргументованими відповідно до вимог ст.182 СК України та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 ст.182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоро'вя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України , частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Щодо вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України без згоди батька: Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон (що також підтверджується фактом ігнорування відповідачем судових засідань по справі та свідчить про байдужість до долі дитини), а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог в цій частині, так як тимчасове перебування дитини позивача за кордоном буде виключно в інтересах самої дитини.

Outcome: approved