Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача про визначення порядку користування домоволодіння, що є спільною власністю подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з [PERSON] є співвласниками домоволодіння 15 по вул. І Озерна у місті Маріуполі. У вказаному домоволодінні мешкає вона, відповідач і їхня донька [PERSON]. Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 28.12.2015р. спірний будинок має: загальну площу 72, 40 кв.м., житлову площу 39,20 кв.м., у тому числі 1-а кімната 15,40 кв.м., 2-а кімната 8,30 кв.м., 3-я кімната 15,50 кв.м., кухня 9,90 кв.м., санвузол 4,00 кв.м., коридор 6,80 кв.м., гараж 2,24 кв.м. Оскільки на теперішній час нею подано до суду позов про розірвання їх з відповідачем шлюбу і вони не можуть знайти домовленості у користуванні домоволодінням, позивачка вимушена звернутися до суду та просить встановити наступний порядок користування спірним домоволодінням: у користування [PERSON] виділити житлову кімнату № 2 площею 15,50 кв. м.; у її користування виділити житлову кімнату № 3 площею 8,3 кв. м.; у її користування виділити житлову кімнату № 4 площею 15,40 кв.м.; в загальному користуванні залишити: кухню - 9,9 кв. м.; санвузол - 4,00 кв.м.; коридор - 6,80 кв. м., гараж - 12,50 кв. м. та надати [PERSON] право проходу через кімнату № 4 на кухню (кімната № 1). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно свідоцтва про одруження серії І-НО № 059666, виданого 30 липня 1999 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, сторони перебувають у шлюбі з 30 липня 1999 року, актовий запис № 188 (а.с. 6). Згідно договору купівлі-продажу будинку від 27 березня 2008 року житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, розташований за адресою: м. Маріуполь, вулиця І озерна, будинок 15 на праві власності належить [PERSON], придбаний у період шлюбу і тому є спільною сумісною власністю подружжя (а.с. 7). Як вбачається зі свідоцтва про народження І-НО № 226166 від 08.05.2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя, сторони є батьками [PERSON], яка народилась 24 квітня 2001 року (а.с. 6). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 15 по вулиці І Озерна у місті Маріуполі загальна площа домоволодіння становить 72, 40 кв.м., житлова площа 39,20 кв.м., у тому числі 1-а кімната 15,40 кв.м., 2-а кімната 8,30 кв.м., 3-я кімната 15,50 кв.м., кухня 9,90 кв.м., санвузол 4,00 кв.м., коридор 6,80 кв.м., гараж 2,24 кв.м. (а.с. 8-9). Відповідно до\~ст. 368 ч. 3 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації; якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями будинку, якщо про це заявлено позов. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Аналізуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе визначити порядок користування домоволодінням 15 по вул. І Озерна у місті Маріуполі, що є спільною власністю подружжя, у спосіб запропонований позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved