Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обгрунтовувала тим, що 26.11.1996 вона, з однієї сторони, та відповідачі, з іншої сторони, уклали на Придніпровській товарній біржі на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким вона стала власником квартири [ADDRESS] . Вказаний договір було зареєстровано на біржі за №670-Н/96. Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем в КП ДОР «Криворізьке БТІ». Однак, на сьогоднішній день, укладений правочин на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не вважається правовстановлюючим документом. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим, розпорядитися набутою квартирою будь-яким способом вона не може, так як на підставі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. \~ \~ \~ \~Таким чином, невиконання дій щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна порушує майнові права позивача, як власника, у зв`язку з чим, вона просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26 листопада 1996 року. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представник позивача [PERSON] . в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали та наполягали на їх задоволенні. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи Придніпровської товарної біржі в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, таким чином не скористався своїм правом участі в розгляді справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 1996 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого у Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі за № 670-Н/96 на підставі\~ст.15 Закону України «Про товарну біржу»\~(а.с. 4). Даний договір було зареєстровано\~\~05.12.1996 року у КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», записано у реєстрову книгу за № 62П, сторінка № 296 запис № [NUMBER] , що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с. 7). На підставі рішення Криворізької міської ради від 22.06.2016 року № 634 відбулося перейменування вулиці Погребняка на Алмазну. Позивач, будучи стороною за вищевказаним договором купівлі-продажу, у повному обсязі виконала умови даного договору, сплативши відповідачу фактичну вартість квартири в сумі 9495,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору купівлі-продажу нерухомого майна виконали умови договору, передали один одному об`єкт нерухомості та прийняли його. Однак нотаріально сторони договір не посвідчили, він був укладений на товарній біржі. Згідно з тексту договору такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Оскільки вищезазначений договір було укладено у період дії ЦК України 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень до ЦК України 2003 року, вказані правовідносини потрібно розглядати згідно ЦК України 1963 року. За положеннями ст.ст.\~224,\~225 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу житлового будинку (квартири), передбаченими\~ст.227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення угоди. Згідно до\~ст.153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч.2\~ст.47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Враховуючи те, що обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на товарній біржі, були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає, беручи до уваги, що відомостей щодо інших власників на вищевказане нерухоме майно не має, суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним.

Outcome: approved