Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час син [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберсьокого (ІV рівня акредитації), денної форми навчання у зв`язку з чим потребує додаткових витрат для оплати навчання, придбання учбового приладдя, підручників, зошитів, учбових посібників, канцтоварів, обслуговування комп`ютера, зняття ксерокопій, а також для оплати проживання та проїзду додому і до місця навчання. Просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку. В судове засідання позивач подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило та не подано клопотань про відкладення судового розгляду, відзив на позов не надходив, а тому судом ухвалено проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечила позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з`явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. ( а.с.6) Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . ( а.с.7) З дослідженої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с.7). Довідкою Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберсьокого від 09 жовтня 2020 року № 895 підтверджується, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, є студентом 2 курсу факультету фізичної терапії та ерготерапії. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2023 року.( а.с.10) З`ясовано, що форма навчання [PERSON] є денною, що призводить до неможливості студенту офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітній об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Судом встановлено, що у зв`язку із навчанням дитини сторін є потреба їй матеріально допомагати, син навчається, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан його здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків та свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина. Враховуючи те, що повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними і такими, що підлягають до задоволення. Визначений позивачем розмір аліментів в сумі 2000 грн. на думку суду є достатнім для належного утримання дитини та забезпечить їй гармонійний розвиток. При цьому, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 19 жовтня 2020 року та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved