Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що між нею і відповідачем укладено шлюб від якого вони мають дитину, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає в добровільному порядку кошти на її утримання та утримання їх дитини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справу у її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що відповідач частково визнає позов у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Також, відповідачем надано відзив на позову у якому повідомляється суд про доходи відповідача, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх дитини та матеріальне становище позивача. Вислухавши вступне слово представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 29 березня 2016 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 78, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 березня 2016 року (а.с. 4). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.08.2018 року (а.с. 5). Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою депутата Васильківської міської ради Київської області Брукви М .Д. від 08.05.2019 року (а.с. 6). Відповідач вказану обставину не заперечив і не оспорив. Відповідно до частини другої статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, оскільки, дитина проживає разом із позивачкою, остання має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зокрема, із наданої відповідачем на підтвердження своїх заперечень довідки про доходи від 19.07.2019 року № 12 вбачається, що відповідач дійсно працює на посаді головного спеціаліста Головного сервісного центру МВС України та отримує щомісячну заробітну плату у розмірі приблизно біля 25 300 гривень (а.с. 26). Тобто, враховуючи офіційне працевлаштування відповідача та його стабільний щомісячний дохід в розмірі більше ніж 10 прожиткових мінімумів на одну особу на міць, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу. Також, слід врахувати, що належність позивачу на праві власності нерухомого майна у вигляді квартири, не виключає обов`язок відповідача утримувати його дружину до досягнення дитиною трьох років. Одночасно, необхідно зважати на той факт, що відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов`язує. Так, відповідно до вимог законодавства, позивач мусить утримувати належне їй нерухоме майно шляхом здійснення витрат на комунальні послуги та інші платежі, пов`язані з утриманням квартири. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд обов`язково враховує ту обставину, що за Судовим наказом від 18.07.2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання його сина в розмірі 1/4 частини доходів (а.с. 55). Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин, позов є обґрунтованим але підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial