Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони проживали однією сімєю, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2011 р. сторони припинили сумісне проживання, мешкають роздільно, син проживає з матірю. Відповідач вихованням сина не займається, не спілкується з ним, матеріальну допомогу на його утримання не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. З наведених підстав позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, стягнути з нього аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району позов підтримала, в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав на неповнолітнього сина. Відповідач позов визнав, суду пояснив, що дійсно мешкав з позивачем однією сімєю, є батьком народженого нею сином. У 2011 р. шлюбні відносини ними припинені, з сином він не спілкується, не навідує його, матеріальну допомогу на його утримання не надає. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання належними документами встановлено, що [PERSON] народився 22 вересня 2010 р., його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 8) Згідно довідки про реєстрацію неповнолітня дитина зареєстрована та мешкає в м. Запоріжжі, вул. Чумаченка, 23/110 разом із матірю. (а.с. 12) Відповідно до посвідчення [PERSON] є інвалідом дитинства. (а.с.9) У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, який є батьком неповнолітнього [PERSON], покладені на нього сімейним законодавством обовязки щодо виховання дитини не виконує. Вказаний висновок суду ґрунтується на поясненнях сторін, висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. Згідно зазначеному висновку відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, не проявляє до нього будь-якої батьківської заінтересованості, не цікавиться його здоровям, не турбується про його інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток, у звязку з чим доцільним є позбавлення його батьківських прав. Відповідно до довідки Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», малолітній [PERSON] відвідує групу медико-соціальної реабілітації, за час перебування дитини у вказаній установі його батько [PERSON] сина не навідував. У відповідності зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки в судовому засіданні вірогідно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав щодо цієї дитини. Згідно зі ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки судом приймається рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 183 ч.1 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ст. 182 ч.2 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved