Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Посилається на те, що з відповідачем мають дочку ВІКТОРІЮ, [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги. Тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, проте заслухавши заперечення відповідача, повідомила, що з урахуванням того, що відповідач ніде не працює, згодна на стягнення аліментів у розмірі 650 гривень. Відповідач у судовому засіданні надав письмові заперечення, позовні вимоги визнав частково в твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, оскільки ніде не працює. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину дочку ВІКТОРІЮ, [INFO], яка на даний час проживає разом із матірю. Батьком неповнолітньої дитини в свідоцтві про народження записаний відповідач. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов»язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 182 СК України містить перелік обставин, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів. До них зокрема, відносяться стан здоров»я та матеріальний стан дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатний чоловік, дружина, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а стаття 183 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у частці від доходу батька. Відповідач згідно своїх батьківських обовязків зобовязаний утримувати неповнолітню дитину, має працездатний вік, задовільний стан здоров,я, не працює, тому судом зроблено висновок, що оскільки сторони між собою домовилися про розмір аліментів, то аліменти повинні з відповідача стягуватись у твердій грошовій сумі. Позивач не заперечує стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 650 гривень, відповідач підтримує такий розміру аліментів. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial