Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона являється власницею житлового будинку та земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер 1825088801:03:001:0043) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки розміром 0,4300 га (кадастровий номер 1825088801:03:001:0042) для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул. Зарічка, 33, с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області. Її сусід з будинку № 35 по вул. Зарічка в с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області незаконно захопив частину належної позивачу земельної ділянки довжиною приблизно 100 метрів та шириною до 1,5 метрів, чим обмежив позивача у користуванні повною мірою земельною ділянкою біля будинку. Факт незаконного захоплення частини земельної ділянки позивача було підтверджено в усній формі працівниками Державного комітету України земельних ресурсів ДП «Центр Державного Земельного Кадастру при ДержКомЗемі України» Житомирська районна філія в м. Радомишль під час проведення замірів для виготовлення кадастрових номерів. В 2015 році позивач зверталася до Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, останньою було створено комісію, якою складено [PERSON] та була домовленість про не перенесення паркану до рішення суду. У зв'язку з тим, що відповідачі не бажають добровільно звільнити земельну ділянку та перешкоджають її нормальному використанню, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками позивача площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,4300 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: вул. Зарічка, 33, с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області, шляхом звільнення прибудинкової території та відновлення стану земельних ділянок, який існував до порушення прав. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просять суд позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити. Зазначили, що спір між сторонами існує вже давно, землю домоволодіння № 35 по вул. Зарічка в с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області приватизувала ще мати відповідача, приходила комісія, встановила межові знаки, однак, позивач ті знаки прибирала, орала землю, знову викликали представників сільради, переміряли, встановлювали межові знаки і знову позивач їх прибирала. Зазначили, що під час приватизації позивачем своєї земельної ділянки, межі з відповідачем, як суміжним землевласником не узгоджувалися. Крім тог,о звертають увагу суду, що вимоги в позові не конкретні. Третя особа без самостійних вимог Чайківська сільська рада Радомишльського району Житомирської області в судове засідання свого представника не направила, про дату час та місце проведення була повідомлена. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], під присягою кожен окремо надали пояснення суду, що між сторонами протягом тривалого часу існує спір за частину земельної ділянки. [PERSON] являється членом земельної комісії сільської ради, а [PERSON] раніше працювала землевпорядником при сільській раді, неодноразово виїжджали до сторін з метою врегулювання спору, перемірювали земельні ділянки і виявили, що земельна ділянка відповідача [PERSON] на 1,4 м більша ніж зазначена в Державному акті, а земельна ділянка позивача [PERSON] відповідно менша. Встановлювали межові знаки, які в подальшому знищувалися. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що являються сусідами сторін, знають, що між останніми тривалий час існує спір, неодноразово перемірялися їх земельні ділянки, ставили межові стовпчики, крім цього ніякої доказової інформації по суті спору суду не надали. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, згідно [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач [PERSON] являється власником житлового будинку № 33 по вул. Зарічка в с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області (а.с.8). З наявного в матеріалах справи [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка за адресою: Житомирська область, Радомишльский район, с. Чайківка, вул. Зарічка, 33 кадастровий номер 1825088801:03:001:0043 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа земельної ділянки 0,25 га, та земельна ділянка за адресою: Житомирська область, Радомишльский район, с. Чайківка, вул. Зарічка, розміром 0,43 га кадастровий номер 1825088801:03:001:0042 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, належать на праві власності [PERSON] (а.с.20,21). Із наявної ксерокопії аркушів проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,6800 га для передачі у власність [PERSON] на території с. Чайківка, вул. Зарічка, 33 вбачається, що [PERSON] визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості суміжним землекористувачем [PERSON] не підписувався, 30.06.2016 року комісійно складено [PERSON] обстеження земельної ділянки по вул. Зарічка, 33, в якому зазначено, що [PERSON] від підпису в протоколі погодження меж земельної ділянки відмовилася (а.с.13,14,15). 09.11.2015 року [PERSON] зверталася до сільської ради з заявою про встановлення межі земельної ділянки 0,68 га, розміри якої зафіксовані в погосподарській книзі. В [PERSON] від 13.11.2015 року земельною комісією зафіксовано переміряння земельної ділянки [PERSON], фактично 0,62 га, за господарською книгою 0,68. Актом від 30.11.2015 року зафіксовано неправомірні дії [PERSON] на основі скарги [PERSON] про незаконний захват сусідом, комісія зафіксувала захват землі (а.с.17,18,19). Згідно Державних акті на право власності на земельну ділянку Серії ЖТ №102280 та Серії ЖТ №102281, виданих 04.10.2005 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 1825088600:03:002:0007 та 0,2650 кадастровий номер 1825088600:03:002:0008 в с. Чайківка, вул. Зарічна, 31 (а.с.60,61). В подальшому, після смерті [PERSON], відповідач [PERSON] успадкувала зазначені земельні ділянки після смерті матері відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.12.2015 року та зареєструвала право власності, що підтверджується копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.62,63,64,65). Стороною відповідача на обґрунтування своїх заперечень надано заяву колишнього голови с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області [PERSON], підпис якого було засвідчено секретарем Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Із змісту заяви вбачається, що [PERSON], перебуваючи з 2005 року на посаді сільського голови неодноразово виходив разом з землевпорядником [PERSON] та іншими на встановлення межових знаків між господарствами [PERSON] (наразі [PERSON]А.) та [PERSON], вимірювали земельні ділянки, поновлювали межові знаки, які були кожного разу знищені та продовжувалося зорювання [PERSON] (а.с.66). Крім того, комісією Чайківської сільської ради 19.09.2017 року в присутності спірних сторін [PERSON] та її чоловіка [PERSON], та другої спірної сторони їх сусідів [PERSON] та [PERSON] на місцевості було встановлено факт того, що згідно державного [PERSON] на земельну ділянку ЖТ № 102281, виданого [PERSON], яка розташована по вул. Зарічки, 31, в с. Чайківка Радомишльського району, кадастровий план, згідно якого розмір та площа земельної ділянки не змінена на місцевості. В сторону домогосподарства [PERSON] межа не була зміщена, а навпаки межа зміщена з її сторони в сторону домогосподарства [PERSON], про що комісією сторонам було розяснено та показано на місцевості, з чим вони і погодилися (а.с.68). Акт обстеження домогосподарства від 19.09.2017 року (а.с.67) суд до уваги не бере як так такий, що не містить інформації щодо предмета доказування. Таким чином судом встановлено в судовому засіданні, що спір між сторонами з приводу встановлення межі між суміжними земельними ділянками існує тривалий час. В ст. 96 ЗК України зазначено, що землекористувачі зобов'язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства. За загальними правилами добросусідства, закріпленими законодавцем у ст. ст. 103 - 109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов'язком власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. За змістом ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що сусід порушив паркан, перекопав межові стовпчики для збільшення площі земельної ділянки, чим самовільно зайняв межі земельної ділянки, належної позивачеві. Відповідач в своїх запереченнях в свою чергу звинувачує позивача в самозахваті частини належної відповідачу земельної ділянки. Проте, як вбачається із матеріалів справи, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень сторони суду не представили. Щодо показань свідків [PERSON] та [PERSON] суд звертає увагу на ту обставину, що хоча їх свідчення і підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні [PERSON] від 13.11.2015 року та 30.11.2015 року (а.с.18.19), однак, з того часу минуло майже два роки, в судовому засіданні встановлено, що сторони постійно переносять межові знаки кожен на свою користь, крім того, із показань свідків та зафіксованої в актах інформації не вбачається, чи перемірялася земельна ділянка іншої сторони - [PERSON]. При дослідженні наданих сторонами [PERSON], складених працівниками сільської ради в різний час, судом виявлено їх суперечливість один одному. Будь-які конкретні розміри, розташування захвату землі будь-ким із сусідів в [PERSON] не вказано, при цьому із [PERSON] не вбачається дослідження комісією земельно-кадастрової документації та правовстановлюючих документів на земельні ділянки сторін. На підтвердження порушень прав позивача відповідачем, позивач надав суду фотографії будинків без привязки до конкретної місцевості, які самі по собі не дають суду підстав встановити факти, які обґрунтовують заявлені вимоги та мають значення для справи (а.с.22-27). Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Заявляючи позов про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, позивач повинен довести факт порушення його прав, вчинення неправомірних дій відповідачем, причинний зв'язок між діями відповідача і порушенням прав позивача, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущення. Проте, позивачем не було надано суду достатньо належних та допустимих відповідних доказів, які б свідчили про порушення відповідачем її права на користування земельною ділянкою, зокрема відповідних актів земельної комісії, які б встановили факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем станом на час звернення до суду, розмір площі самовільно захопленої ділянки, будь-яких приписів усунення виявлених порушень добросусідства, висновку експерта, актів органів контролю по дотриманню земельного законодавства по використанню земельних ділянок, тощо. Під час судового розгляду, у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, судом неодноразово розяснювалося сторонам право за звернення до суду із клопотанням про проведення земельно-технічної експертизи, однак жодна із сторін клопотань про її проведення не заявляла. Враховуючи викладені вище норми чинного законодавства та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню через недоведеність.

Outcome: dismissed