Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, у якому просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]; встановити опіку над [PERSON], призначивши його опікуном позивача у справі; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. Позивач надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду з заявою, у якій позовні вимоги визнав та просив справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 11.10.2010р. рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська розірвано (а.с.18). Під час шлюбу в них народився син [PERSON] [INFO] (а.с.19). З позовної заяви вбачається, що відповідач з 2010 року, тобто з моменту припинення подружніх відносин, повністю припинив спілкування з зі своєю дитиною, не цікавився її життям та здоров'ям, не брав участі у її вихованні та утриманні. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 911 (а.с.17). Після смерті матері неповнолітній [PERSON] залишився проживати зі своєю тіткою, позивачем у справі, яка займається його утриманням та вихованням. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За змістом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Факт самоусунення відповідача від батьківських обов'язків підтверджується наявною в матеріалах справи заявою, яка 18.06.2016р. засвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черняк С.М., в якій відповідач відмовився від своїх батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO] (а.с.15), а також наявною заявою, в якій вказаний позов визнав та просив розглядати справу без його участі. Крім того, згідно з висновком, складеним 21.07.2016р. за № 1/14-188 Орган опіки та піклування Новокадацької районної у місті ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав відповідача відносно до його сина [PERSON], [INFO] (а.с.11-12). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку про свідоме ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно нього. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до висновку Управління-служби у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] може бути опікуном свого малолітнього племінника [PERSON] Враховуючи вищевказане, беручи до уваги те, що малолітній [PERSON] позбавлений батьківського піклування, суд доходить висновку про достатність правових підстав для призначення опікуном [PERSON] позивача у справі. Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, яка піклується про його забезпечення, моральний та духовний розвиток, суд доходить висновку про достатність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.7 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved