Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду у жовтні 2016 р., уточнивши його в листопаді 2016 р., в якому просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що 25.05.1993 р. її батько [PERSON], разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] та її сином [PERSON] приватизували [ADDRESS]. 19.05.1997 р. помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину вказаної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.1998 р. вона прийняла спадкове майно, яке складається з 1/3 частини [ADDRESS] та яке було 18.04.2016 р. зареєстроване на її імя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 04.07.1997 р. померла [PERSON], а 20.09.1997 р. помер [PERSON]. Після смерті кожного із них відкрилася спадщина на 1/3 частини вказаної квартири. Спадкоємців ні у [PERSON], ні у [PERSON] немає. З заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після їх смерті, до нотаріальної контори ніхто не звертався і спадщину не прийняв. У зв'язку з тим, що вона більше десяти років фактично відкрито та безперервно володіє вказаною квартирою, вважає, що набула право власності на 2/3 частини [ADDRESS], які належали [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача надав заяву про підтримку позову, розгляд справи за його та позивача відсутності. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову, тобто фактично визнавши його та просить розгляд справи проводити в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про народження;, свідоцтва про шлюб; технічного паспорту на квартиру; інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; свідоцтв про смерть; свідоцтва про право на спадщину за законом; акту від 07.10.2016 р. з місця проживання; довідка від 29.09.2016 р. КП ДОР «Криворізьке БТІ» про відмову в наданні архівної довідки; висновку з незалежної оцінки квартири; довідки від 05.11.1997 р. КП ДОР «Криворізьке БТІ»; рішення від 16.06.1999 р. Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть; довідки № 467 від 16.03.2017 р. КП ДОР «Криворізьке БТІ»; повідомлення Шостої Криворізької державної нотаріальної контори; інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (а.с. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 15, 16, 25, 26, 43, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому, відповідно з розпорядженням від 31.03.1993 р. за № Т-75, квартира [ADDRESS], була зареєстрована за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 19.05.1997 р. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину вказаної квартири та яку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.1998 р. прийняла його дочка - [PERSON]. 04.07.1997 р. померла [PERSON], а 20.09.1997 р. помер її син [PERSON]. Після смерті кожного із них відкрилася спадщина на 1/3 частину вказаної квартири. Спадкоємців ні у [PERSON], ні у [PERSON] немає. З заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після їх смерті, до нотаріальної контори ніхто не звертався і спадщину не прийняв. [PERSON] більше десяти років фактично відкрито та безперервно володіє квартирою № 48 в буд. № 20 по вул. Чарівній в м. Кривому Розі. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про те, що [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - протягом десяти років, тому набула право власності на це майно за набувальною давністю. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved