Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з відповідача суму банківського вкладу у розмірі 5 094 доларів США. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 11.01.2014 між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 36 000,00 доларів США, з встановленою процентною ставкою, а саме перший місяць - 10,00%, другий місяць - 10,00%, третій місяць - 10,00%, четвертий місяць - 7,50%, п'ятий місяць - 8,00%, шостий місяць - 8,50%, сьомий місяць - 9,00%, восьмий місяць - 9,50%, дев'ятий місяць - 10,0%, десятий місяць - 10,50%, одинадцятий місяць - 11,00%, дванадцятий місяць - 11.50%, та з остаточним поверненням 11.01.2015 року. 20.02.2014 позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. У період з 04.03.2014 по 08.04.2014 відповідачем було повернуто частину суми банківського вкладу у розмірі 31 600, 00 доларів США, решта частина суми вкладу повернуто не було. У зв'язку з чим, позивач 04.06.2014 звернулась до відповідача із заявою про повернення належної їй залишку суми банківського вкладу. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу залишок суми вкладу. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються її права. Позивач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. До суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. ст.169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 11.01.2014 між [PERSON] та ПАТ «КБ «Українській фінансовий світ» в особі начальника відділення № 4 у м. Донецьку ПАТ «КБ «УФС№ Галушко І.В. був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Прогресивна валюта» №37131, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 36 000, 00 доларів США, з встановленою процентною ставкою, а саме перший місяць - 10,00%, другий місяць - 10,00%, третій місяць - 10,00%, четвертий місяць - 7,50%, п'ятий місяць - 8,00%, шостий місяць - 8,50%, сьомий місяць - 9,00%, восьмий місяць - 9,50%, дев'ятий місяць - 10,0%, десятий місяць - 10,50%, одинадцятий місяць - 11,00%, дванадцятий місяць - 11.50%, та з остаточним поверненням 11.01.2015. (а.с. 7-9) 20.02.2014 позивач [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. На виконання вимог вказаної заяви, у період з 04.03.2014 по 08.04.2014 відповідач ПАТ «КБ «Українській фінансовий світ» повернув належні позивачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 31 600, 00 доларів США, що підтверджується заявами на видачу готівки. (а.с.19-36) Разом з тим, решта частина суми банківського вкладу в розмірі 5094,07 доларів США, залишилась не виплаченою. Як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензій та ліквідацію ПАТ «КБ «Українській фінансовий світ», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», що є загальновідомою інформацією. Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення суми банківського вкладу. Крім того, вимоги про визнання дій відповідача неправомірними також не підлягають задоволенню, виходячи з того, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed