Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 20.08.2004 року між ними у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №630. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і перебувають на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні характери, погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння та почуття кохання. Вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. З цих підстав, просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність та просила задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 20.08.2004 року між сторонами у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №630 (а.с.8) [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є позивач та відповідач у справі. (а.с. 11) Дитина проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині розірвання шлюбу і необхідність їх задоволення судом. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. (ст. 191 СК України) За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний мінливий дохід. За таких обставин, суд вирішує задовольнити позов в частині аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 11.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею судовий збір в розмірі 640,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 640,00 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved