Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на частину земельної ділянки загальною площею 0,0046 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:07:019:0074, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку. Однак, як вбачається з Державного акту на право власності на цю земельну ділянку та витягу Державного земельного кадастру власником земельної ділянки площею 0,0046 га, є [PERSON] та [PERSON] , проте їх розмір часток, за життя спадкодавця, не був визначений. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка, але не має можливості прийняти спадщину, отримала відмову нотаріуса, оскільки спадкова земельна ділянка являється спільною сумісною власністю двох осіб і частка спадкодавця не визначена. Позивач, просила суд визнати за собою право власності на частку від земельної ділянки загальною площею 0,0046 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:07:019:0074. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач - Білоцерківська міська рада, в судове засідання не направили свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, подали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, на розсуд суду. Третя особа в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . (а.с.12). Встановлено, що в день смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, і на невизначену частку земельної ділянки загальною площею 0,0046 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:07:019:0074, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 592243 від 26.12.2005 року. Встановлено, що власниками земельної ділянки площею 0,0046 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:07:019:0074 є [PERSON] та [PERSON] , - на підставі Державного акту на земельну ділянку серії ЯА №592243, виданого 26.12.2005 року Білоцерківським міським відділом земельних ресурсів. Розмір часток співвласників згідно даного документу не визначений (а.с. 14) Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3216276712019 виданого 21.0.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, співвласниками земельної ділянки площею 0,0046 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, є [PERSON] та [PERSON] . Розмір часток згідно даного документу не визначений. Встановлено, що позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2019 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки від загальної площі 0,0046 га за законом після смерті [PERSON] , оскільки у спадкодавця не визначена частка у спільному майні. Наведене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13). З пояснень позивача та третьої особи вбачається, що після смерті [PERSON] , позивач не має змоги оформити спадщину на земельну ділянку, загальною площею 0,0046 га, оскільки спадкова земельна ділянка являється спільною сумісною власністю двох осіб і частка її чоловіка, на час його смерті, не була визначена. Позивач ствердила, що частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,0046 га у [PERSON] та [PERSON] були рівними. Домовленості між [PERSON] і [PERSON] щодо розміру часток у праві їх власності на земельну ділянку не було. Третя особа по справі, [PERSON] , яка є співвласником зазначеної земельної ділянки, підтвердила, що її частка у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210300000:07:019:0074 - є рівною із співвласником [PERSON] . При вирішенні даної справи суд виходить з наступного. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 368 ЦК України передбачає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Стаття 357 ЦК України передбачає, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 46-1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру. Згідно ст. 63 цього ж Закону, - Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом вказаних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В даному випадку, суд бере до уваги той факт, що нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав на земельну ділянку площею 0,0046 га за кадастровим номером 3210300000:07:019:0074, лише, з підстав відсутності даних щодо розміру частки спадкодавця в праві власності на цю земельну ділянку. Інших перешкод чи спорів в оформленні спадкових прав спадкоємців не зазначено. Отже, суд вважає, що з урахуванням встановлених судом обставин та наданих доказів, судом може бути визначено частку спадкодавця [PERSON] на вказану вище земельну ділянку. Частка спадкодавця на земельну ділянку площею 0,0046 га з кадастровим номером 3210300000:07:019:0074 становить - 1/2. Згідно зазначених вище правових норм, саме нотаріус уповноважений встановлювати коло спадкоємців за законом, за заповітом, чи осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, нотаріус зобов`язаний перевіряти відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них, видавати свідоцтва про право на спадщину. В даному випадку, не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання права власності за позивачами в порядку спадкування на частину вказаної земельної ділянки, оскільки дане право позивача не порушене. Відсутні дані, що нотаріусом чи будь-ким іншим невизнано, або оспорено право позивача на оформлення її спадкових прав за умови визначення частки спадкодавця на земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Outcome: partial