Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Позивач звернувся із позовом, у якому зазначає, що з 03.05.1988 року був прийняти робітником у цех телевузлів колгоспу ім. Богдана Хмельницького, адміністративний центр якого розташовувався у с. Велике Колодно Кам`янка-Бузького району. В подальшому за ініціативою правління колгоспу я неодноразово переводився на інші посади для виконання різного роду робіт у колгоспі. 21.12.1992 року даний колгосп був ліквідований і на його місці створена Спілка селянських господарств ім. Богдана Хмельницького (скорочена назва СВСГ ім. Б.Хмельницького). Вважає, що своєю працею сприяв збільшенню майна в сільськогосподарському підприємстві, а тому набув право на отримання на земельного паю, тому просить визнати за ним право на перебування у списках осіб, як члена колгоспу ім. Богдана Хмельницького, які мають право на отримання земельної частки (паю) із запасу на території Батятицького старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області та визнати за ним право власності\~на отримання земельної частки (паю) із земель запасу на території Жовтанецької сільської ради Львівської області як члена колишнього сільськогосподарського підприємства імені Богдана Хмельницького. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у відсутності їхнього представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із записів у трудовій книжці [PERSON] , серії [NUMBER] , що 03.05.1988 року він був прийняти робітником у цех телевузлів колгоспу ім. Богдана Хмельницького, адміністративний центр якого розташовувався у с. Велике Колодно Кам`янка-Бузького району. Судом встановлено, що 21.12.1992 року даний колгосп був ліквідований і на його місці створена спілка селянських господарств ім. Богдана Хмельницького. Після створення даного колективного господарства позивач був переведений у спілку де працював у бригаді № 1. Звільнений з колективного господарства за власним бажанням 31.12.1995 року. Отже, в період з травня 1988 року і до 31 грудня 1995 року [PERSON] працював і був членом вищезазначеного колективного сільськогосподарського підприємства, у якому своєю працею постійно сприяв збільшенню майна підприємства, тому будучи його членом набув право на отримання права як майнового так і земельного паї. Проте, як вбачається з матеріалів справи майновий пай позивачу видали, що підтверджується копією свідоцтва про право на майновий пай серії ЛВ № 123024 від 03.12.2009 року, проте у списки осіб на отримання земельного паю не внесли. Коли, у вересні місяці 2021 року позивач звернувся до голови Жовтанецької сільської ради як правонаступника Великоколоднівської сільської ради про включення мене у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства ім. Б.Хмельницького та виділення йому із земель запасу середньої земельної частки (паю), позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутись в суд для визначення прав власності на земельну частку (пай). Згідно ст.118 Земельного кодексу України на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні фізичної особи, зацікавленої у її приватизації, виготовляється технічна документація із землеустрою для складання документу (державного акту), що посвідчує право власності на земельну ділянку. Відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999;року №43, яка діяла на момент формування списків і видачі державних актів - державні акти заповнювалися і видавалися в двох примірниках - один видавався землевласнику а інший з відміткою «архівний» та відповідною документацією із землеустрою залишався на зберіганні у районному відділі (управлінні) Держкомзему (на сьогоднішній день Держземагенства). Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року - вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера. Згідно наказу №168 від 15 липня 2008 року «Про внесення змін та доповнень до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» встановлено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру та його структурні підрозділи. Згідно з п. 9 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснення державної реєстрації земельних ділянок, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства віднесено до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах та містах обласного значення. Згідно ст.6 Земельного кодексу України, що суб`єктом права на земельну частку (пай) є громадянин України, який має право на одержання у власність земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, яка передається безкоштовно в межах середньої земельної частки. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють в сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективих сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Згідно Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, земельного кодексу України. Згідно п. ґ ст. 81 ЗКУ громадянин України набув права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю). Відповідно до ст.25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Виходячи з наведеного суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved