Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Харківське міськБТІ» та просила постановити рішення, на підставі якого визнати за нею право власності на 39/100 частин квартири [ADDRESS] (Постишева) у місті Харкові. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 листопада 1999 року Акціонерним товариством «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» їй було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого їй належить 61/100 квартири [ADDRESS] (нині [PERSON]) у місті Харкові на праві спільної часткової власності. Право власності зареєстровано в КП «Харківське міськБТІ». 39/100 зазначеної квартири на праві спільної часткової власності мали належати її небозі, [PERSON] Однак частка [PERSON] у праві спільної часткової власності була змінена на 61/100 частин та 25 листопада 1999 року Акціонерним товариством «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно якому їй також належить 61/100 квартири [ADDRESS] (нині [PERSON]) у місті Харкові на праві спільної часткової власності. Право власності зареєстровано в КП Харківське міськБТІ». Позивач зазначає, що про зменшення її частки у праві власності її не повідомляли та жодних документів вона не отримувала, однак вона не заперечує проти зміні її частки з 61/100 на 39/100, а тому спору щодо розміру часток між ними немає. 16 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого, остання передала, а позивач отримала у власність 61/100 частину квартири № 11 по пр. Любові Малої, б. 18 у м. Харкові. Позивач вказує, що внаслідок того, що частка квартири 61/100, яка належить їй відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 листопада 1999 року Акціонерним товариством «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», змінена не була, виникли невідповідності в документах, що підтверджують право власності на квартиру, відповідно до яких у неї у власності перебуває 122/100 квартири (61/100 + 61/100). Жодних правовстановлюючих документів щодо належності позивачу 39/100 частин зазначеної квартири їй не видавалося, а тому вона не має можливості повною мірою розпоряджатися своєю власністю. З 2004 року будинок № 18 по пр. Л.Малої (Постишева) переданий заводом у комунальну власність та всі документи, у тому числі щодо приватизації, передані до КП «Харківське міськБТІ», згідно довідки якого в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості щодо внесення змін частки з 61/100 на 39/100 до Свідоцтва про право власності на квартиру. Тож отримати правовстановлюючий документ на 39/100 частин квартири позивач можливості не має. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 29.09.2016 року, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Також надала суду відповідь представника Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» №48 від 12.01.2017 року на запит. Представник відповідача по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Харківське міськБТІ» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає необхідним їх задовольнити виходячи із наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва від 25.11.1999 року про право власності на житло, виданого органом приватизації житлового фонду Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 61/100 частина квартири [ADDRESS] (нині [PERSON]) у м. Харкові. Свідоцтво видано згідно з наказом по органу приватизації Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» №167 від 24.11.1999 року. Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку. (а.с. 8) Як зазначила позивач, частка [PERSON] у праві спільної часткової власності була змінена на 61/100 частин та 25 листопада 1999 року Акціонерним товариством «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно якому їй також належить 61/100 квартири [ADDRESS] (нині [PERSON]) у місті Харкові на праві спільної часткової власності. Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку. (а.с. 11) Як вбачається із відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1007075 від 18.08.2016 року згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року квартира № 11 по пр. Любові Малої, б. 18 у м. Харкові по праву власності зареєстрована наступним чином: -61/100 частин квартири за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, повторно виданого 25.11.1999 року органом приватизації житлового фонду АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» під тим же самим реєстровим № 167 зі зміненою часткою (а саме 39/100 частин змінено на 61/100 частину) згідно розпорядження № 110 від 11.12.2000 р. по фірмі «Україна»; -39/100 частин квартири за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.11.1999 року органом приватизації житлового фонду АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», реєстровий № 168. Відомості про внесення змін (щодо зміни частки з 61/100 частини на 39/100 частин квартири) до свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.11.1999 року органом приватизації житлового фонду АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», реєстровий № 168 на імя [PERSON] в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. (а.с. 16) Позивач зазначила, що про зменшення її частки у праві власності її не повідомляли та жодних документів вона не отримувала, однак вона не заперечує проти зміні її частки з 61/100 на 39/100, а тому спору щодо розміру часток між ними немає. 16 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого, [PERSON] передала, а [PERSON] отримала у власність 61/100 частину квартири № 11 по пр. Любові Малої (колишній Постишева), б. 18 у м. Харкові. (а.с.18-19) Таким чином, на сьогодні [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 61/100 частина квартири № 11 по пр. Любові Малої (колишній Постишева), б.18 у м. Харкові, що підтверджується інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна:1028886463101. (а.с.20). З матеріалів справи вбачається, що частка квартири - 61/100, яка належить [PERSON] відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 листопада 1999 року Акціонерним товариством «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», змінена не була. Судом встановлено невідповідність в документах, що підтверджують право власності [PERSON] на вищезазначену квартиру, відповідно до яких їй на праві власності належить 122/100 квартири (61/100 + 61/100). Відповідно до\~ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~ Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтями 356,\~357 ЦК України передбачено, що\~ власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Як вбачається із повідомлення Публічного акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» №48 від 12.01.2017 року, будинок, який знаходиться за адресою м. Харків, пр. Любові Малої (Постишева), б. 18 у м. Харкові не знаходиться на балансі ПАТ «Світло Шахтаря». Вказаний будинок було передано до комунальної власності згідно рішення Харківської міської ради №212/03 від 19.11.2003 року. (а.с.39). Оскільки згідно довідки КП «Харківське міське БТІ» в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості щодо внесенні змін розміру частки квартири з 61/100 на 39/100 до Свідоцтва про право власності на квартиру, отримати правовстановлюючий документ на 39/100 частин квартири позивач можливості не має. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved