Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що вона є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . 19.10.2017 представники відповідача склали акт про порушення Н№133844, згідно з яким позивач впливала на лічильник електричної енергії, який враховував споживання в квартирі магнітним полем. 02.11.2017 позивач приймала участь у засіданні комісії з розгляду вказаного акту про порушення ПКЕЕН. Комісія визнала факт порушення: вплив на лічильник електричної енергії магнітним полем. Порушення кваліфіковане за п.3.1.3 ПКЕЕН за формулою 2,7, нарахований додатковий борг за 6586 кВт/г недорахованої електричної енергії на суму 11462,28 грн. Разом з цим, позивач в акті про порушення та в протоколі комісії зазначила, що жодного втручання в роботу лічильника вона не здійснювала. 03.11.2017, під впливом працівників акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» позивач уклала договір Н№133844 про реструктуризацію суми, нарахованої за актом про порушення. Після звернення до адвоката позивач дізналась, що відповідач повинен був провести експертизу лічильника та індикатору, а також те, що відповідач не має права припиняти постачання електричної енергії на підставі акту про порушення до рішення суду щодо підтвердження впливу на роботу лічильника. Вона вважає, що представники акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» встановили лічильник з неналежним вбудованим індикатором, не передав вказаний індикатор позивачу та не провів його експертизи. Оскільки відповідач вчинив, на думку позивача, вплив на неї шляхом погрози припинення постачання електричної енергії (п. 4 Договору), введення в оману щодо належності встановлення факту порушення та інше, позивач має право вимагати визнати договір Н№133844 про реструктуризацію суми, нарахованої за актом про порушення недійсним. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати договір [NUMBER] про реструктуризацію суми, нарахованої за актом про порушення недійсним та вирішити питання про судові витрати. Позивач та її представник у судові засідання 07.11.2019 та 04.02.2020 з`являлися. Проте, 18.05.2020 позивач надала до суду заяву, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Представники відповідача в судове засідання 07.11.2019 та 04.02.2020 з`являлись. 04.02.2020 було відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідача Федько Н.Б. з метою ознайомитися з матеріалами справи. Разом з цим, у судове засідання, призначене на 18.05.2020 представники відповідача не з`явились, належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомили. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання представники відповідача в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечувала проти розгляду справи без їх участі, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності представників акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі». Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про ринок електричної енергії», ЗУ «Про захист прав споживачів» та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Як зазначено в п. 9 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами. У квартирах або інших об`єктах побутового споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один засіб обліку незалежно від кількості господарських будівель. Пунктом 48 Правил передбачено, що побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за порушення правил користування електричною енергією та розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до п. 2 Правил, самовільне підключення це споживання електричної енергії без укладення з електропостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. Згідно з п. 53 Правил, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Судом встановлено, що позивач є споживачем послуг АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі». 19.10.2017 представниками постачальника електричної енергії: майстром [PERSON] та електромонтерами [PERSON] та [PERSON] складено акт про порушення Н №133844, з якого вбачається, що позивач за адресою: [ADDRESS] , порушила ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 ПКЕЕН, а саме: вплив на лічильник електричної енергії № 8622710 магнітним полем (а.с. 26). Споживач [PERSON] заперечувала втручання в роботу вимірювального приладу, про що зауважила у вищевказаному акті. Відповідно до абз. 3 п. 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (що діяла на час виникнення спірних правовідносин), факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою. Як встановлено з матеріалів позовної заяви, експертиза, яка б підтверджувала вплив позивача на лічильник електричної енергії № 8622710 магнітним полем за ініціативою відповідача не проводилась. 02.11.2017 комісією з розгляду актів про порушення споживачами ПКЕЕН, за участі споживача складено протокол №362 (а.с. 27), з якого вбачається, що споживач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , порушила ПКЕЕ, а саме: здійснила вплив на лічильник електричної енергії № 8622710 магнітним полем. Споживач [PERSON] заперечувала втручання в роботу вимірювального приладу, про що зазначила у вищевказаному протоколі. Разом з цим, всупереч вимогам ПКЕЕН та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (що діяла на час виникнення спірних правовідносин), за відсутності підтверджень факту втручання споживача в роботу приладів обліку, представниками відповідача було складено розрахунок розміру відшкодування збитків, згідно з яким вартість необлікованої електричної енергії становить 11462,28 грн. 03.11.2017 сторонами було укладено договір Н№133844 про реструктуризацію суми, нарахованої по Акту про порушення (а.с. 28). Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії при виконавчій дирекції «ДТЕК Дніпровські електромережі» по розгляду спірних питань по актам про порушення ПКЕЕ для населення та юридичних осіб, спірних питань щодо розрахунків за спожиту електроенергію, нарахування оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, застосування штрафних санкцій до споживачів №29/18-ПС (а.с. 45) акт про порушення Н №133844 було анульовано на підставі акту обстеження ТОВ «Нік-Електроніка» від 03.04.2018 (відмова електронного компонента DD2, втручання у роботу лічильника не виявлено); виключено даний акт з корисного відпуску. Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 цього Кодексу передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За статтею 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Як встановлено з матеріалів справи, представники АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» виявивши, на їх думку, порушення споживачем п. 48 ПКЕЕН, а саме: вплив на лічильник електричної енергії № 8622710 магнітним полем, який позивач заперечувала, не переконавшись у дійсності вказаного факту, спонукали [PERSON] до укладення договору Н№133844 про реструктуризацію суми, нарахованої по Акту про порушення, шляхом погроз припинити постачання електричної енергії. У даному випадку, предметом договору Н№133844 (а.с. 28) є сума в розмірі 11462,28 грн, нарахована по Акту про порушення Н№133844 (а.с. 26), який на теперішній час анульовано на підставі акту обстеження ТОВ «Нік-Електроніка» від 03.04.2018 з тих підстав, що втручання у роботу лічильника не виявлено, що відповідно свідчить про ануляцію вказаної суми збитків, а тому суд приходить до висновку, що представники відповідача, під час укладання договору Н№133844 про реструктуризацію суми, навмисно ввели споживача в оману та здійснили реструктуризацію суми збитків за договором, яку безпідставно нарахували згідно з Акту про порушення Н№133844, не впевнившись та не підтвердивши наявність втручання споживача до лічильника електричної енергії, у зв`язку з чим, оспорювання дійсності договору про реструктуризацію є вірним та обґрунтованим засобом захисту позивачем своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини встановлені за матеріалами справи, не спростовані відповідачем АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», представники якого не скористалися процесуальним правом подати відзив (заперечення проти позову) та докази на спростування заявлених позовних вимог, а тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази ніж ті, які наявні в матеріалах справи. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України визначено підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосудді № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (пункт 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). У матеріалах справи наявні копія свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю (а.с. 34), копія договору про надання правничої допомоги від 01.03.2018 адвокатом Якименком С.Г. (а.с. 35-36), акт визначення вартості оплати послуг адвоката, квитанції на оплату послуг адвоката від 01.03.2018, від 02.03.2020 та від 18.05.2020, якими підтверджено сплату позивачем на користь адвоката Якименка С.Г. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4200,00 грн. На підставі вищевказаних доказів, враховуючи задоволення позовних вимог, наведення в позові попереднього розрахунку суми судових витрат, враховуючи складність справи, кількість та тривалість проведених судових засідань з участю представника позивача; приймаючи до уваги представлення суду письмового опису робіт (наданих послуг) професійної правової допомоги наданих адвокатом за договором від 01.03.2018, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу правову допомогу в розмірі 4200,00 грн є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч. 6 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved