Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , однак в правовстановлюючому документі на будинок його місцезнаходженням вказано [ADDRESS] , що перешкоджає їй в реєстрації права на будинок. У виправленні помилки відповідачем відмовлено, з посиланням на те, що державним реєстратором помилка виправляється лише на підставі судового рішення, рекомендовано звернутись до суду. Належність їй будинку [ADDRESS] підтверджується рішеннями Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області №6 від 15.05.1998 р. про передання у власність земельної ділянки для обслуговування будинку, №60 від 21.08.2008 року про оформлення права власності на будинок, вона зареєстрована та проживає в будинку. Просила зобов`язати відповідача виправити в свідоцтві про право власності на нерухоме майно, що видане 21.08.2008 року виконкомом Васьковицької сільської ради допущену помилку в частині адреси знаходження будинку [ADDRESS] . Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог не заперечив, зазначив про те, що помилка в правовстановлюючому документі була допущена третьою особою - Васьковицькою сільською радою Коростенського району Житомирської області і може бути виправлена лише на підставі судового рішення. Третя особа своїх пояснень не надала. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо можливості внесення змін до реєстраційних даних про право власності позивача на нерухоме майно. Позивач відповідно до рішення виконавчого комітету Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області від 21.08.2008 року №60 отримала право оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.17). На підставі вказаного рішення 06.11.2008 року сільським головою Васьковицької сільської ради Коростенського району Житомирської області [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] (а.с.15), в якому адресою об`єкта нерухомості було вказано не с.Васьковичі Коростенського району Житомирської області, як було зазначено в рішенні №60 від 21.08.2008 року, а м.Коростень Житомирської області. На звернення позивача щодо виправлення допущеної помилки у правовстановлюючому документі, виконкомом Васьковицької сільської ради їй було повідомлено про неможливість внесення виправлень в зв`язку з відсутністю повноважень на проведення реєстрації нерухомого майна (а.с.19). У внесенні відповідних виправлень було відмовлено і відповідачем (а.с.18), з посиланням на те, що він не наділений повноваженнями виправлення помилки, допущеної органом, який видав документ (а.с.18) Згідно частини 2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Право позивача зареєстровано, однак реєстраційні дані місять помилку щодо місця знаходження такого майна, яка згідно положень ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.04.2004 року зі змінами №1952-IV може бути виправлена органом реєстрації на підставі судового рішення. Звернувшись до суду з позовом про зобов`язання відповідача внести виправлення в правовстановлюючий документ, позивач обрала неефективний спосіб захисту свого права, оскільки в буквальному розумінні сприйняла положення вищевказаного Закону щодо внесення виправлень на підставі судового рішення, як такого, що містить вказівку відповідачеві внести певні виправлення. Однак, таке рішення може бути прийнято лише за наявності винуватої поведінки відповідача. В даному ж випадку відповідач права позивача не порушив, оскільки помилка в правовстановлюючому документі позивача була допущена не ним, виявлена вже після отримання позивачем документа. В той же час, викладена в позові вимога свідчить про те, що метою позивача є визначення вірного місця знаходження належного їй нерухомого майна, що дасть відповідачеві правові підстави для виправлення допущеної іншим реєстратором помилки. Тому, відповідно до положень ст.5 ч.2 ЦПК України судом, з метою захисту права позивача на вільне володіння та розпорядження майном, визначається такий спосіб захисту її права як встановлення дійсного місця знаходження належного позивачеві нерухомого майна, що стане підставою для внесення відповідних виправлень відповідачем на підставі судового рішення. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial