Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернувя до суду із позовом в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право на проживання та користування будинком, що на лежить позивачу на праві власності, що знаходиться в [ADDRESS] із зняттям її із реєстрації . [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом в якому просить зобов'язати відповідача нечинити їй перешкод в користуванні майном (будинковолодінням), що знаходиться в [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримує, проти зустрічного позову заперечує пояснивши суду, що [PERSON] в 1987 р. одружившись з позивачем перейшла проживати в будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] як член сім'ї власника будинку матері позивача [PERSON] в 2009р. власником даного будинковолодіння став [PERSON], який в 2010 р. подарував даний будинок позивачу. Відповідачка розірвавши шлюб із позивачем в листопаді 2103 р. перейшла проживати в інше житло, де проживає по даний час. Враховуючи те, що відповідачка перейшла проживати в інше житло і не проживає в будинку більше року і те, що було припинено право власності особи членом сім'ї якої була відповідачка, що і припинило право члена сім'ї відповідачки на користування цим будинком, а тому про сить позов його довірителя задоволити, а в зустрічному позові відмовити як в без підставному. [PERSON] та її представник - [PERSON] зустрічний позов своєї довірительки підтримує та проти позову [PERSON] заперечує, пояснивши суду, що в 1987 р. [PERSON] одружившись із позивачем по основному позову стала членом сім'ї власників будинку батьків [PERSON] та [PERSON] Через непорозуміння шлюб між сторонами було розірвано і з того часу [PERSON] перейшла проживати в приміщення літньої кухні, однак [PERSON] чинив їй перешкоди в користуванні цим приміщенням, а саме відключив газо - та електропостачання внаслідок чого вона змушена була в листопаді 2013 р. перейти на інше місце проживання, залишивши частину своїх речей в приміщенні літньої кухні де вони знаходяться поданий час. Враховуючи те, що вона перестала проживати в господарстві, що належить [PERSON] з поважних причин, а тому вона не може вважатись такою, що втратила право на проживання та користування житлом, господарськими будівлями та приміщення ми в даному господарстві, а тому про сить в позові [PERSON] відмовити як безпідставному, її позов задоволити зобов'язавши [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні будинок оволодінням та вселити її в будинок, оскільки він її не впускає до будинку. Суд вислухавши сторін, та дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити. Суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях : - із пояснень сторін, вбачається, що [PERSON] в 1987 р. одружившись із [PERSON] перейшла проживати, в будинок, що знаходиться [ADDRESS], що належав на праві власності батькам чоловіка. В 2007 р. шлюб між сторонами розірвано, і 21.12.2007 р. (а.с.7) було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. З 2007 р. по листопад 2013 р. [PERSON] проживала в літній кухні вищевказаного господарства, а після перейшла проживати в інше місце де проживає по даний час. - із пояснень сторін, рішення Снятинського районного суду від 11.11.2009 р., яке залишено без змін ухвалою судової палати в цивільних справах за апеляційною скаргою [PERSON] від 22.02.2011 р. (а.с.8-10) за батьком [PERSON] - [PERSON] було встановлено право власності на будинок оволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], який на підставі договору дарування від 19.10.2010 р. подарував даний будинок своєму сину [PERSON], який на даний час є власником жилого будинку. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися іншим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком . Отже, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереженні права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) на відміну від договору найму (оренди) житла - ст.ст.810, 814 ЦК України. Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Враховуючи, що [PERSON] не набула самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст.ст. 61, 64 ЖК України), а тому, з припиненням права власності особи на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням . Отже, у зв'язку з відсутністю договірних відносин з власником будинку та припиненням права власності на будинок [PERSON] втратила право користування цим будинковолодінням, оскільки її права похідні від прав колишнього власника будинку, членом сім'ї якого вона була. Вищенаведене дає підставу суду для задоволення основного позову та у відмові в зустрічному позову. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, 156 ЖК України та

Outcome: dismissed