Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , в якому просить позбавити останню батьківських прав відносно [PERSON] , а також просить стягувати з відповідачки на її користь аліменти на утримання онуки [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її донька [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] . У них ще є син [PERSON] , [INFO] . Батьки розлучені. Батько проживає на території Білорусії та сплачував аліменти на утримання дітей, які отримувала відповідачка. Однак кошти використовує для власних потреб. З 2013 року відповідачка не проживає з дітьми, місце знаходження її невідоме. Оскільки діти залишились без відповідного нагляду, їй довелось здійснювати повне утримання та догляд за ними. Відповідачка не приймає жодної часті в утриманні та вихованні дітей. З дітьми фактично не спілкується, телефонує до них вкрай рідко. Вона є пенсіонером, їй дуже важко забезпечувати дитину всім необхідним. Позивач часто хворіє, нещодавно перенесла операцію, перебувала на стаціонарному лікуванні. Крім цього, вона здійснює лікування й онуки, яка перебуває на «Д» обліку з приводу дифузного зобу. На номер телефону до її онука [PERSON] , останнім часом дуже часто стали телефонувати з різних банківських установ з погрозами та вимогами сплати боргів по кредитним котам, які були отримані і витрачені особисто відповідачкою. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №9-35/8880 від 16.10.2019 визнано за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Крім цього, вважає, що відповідачка, як матір повинна брати участь в утриманні дитини, а тому зобов`язана сплачувати аліменти. Відповідачка має нерегулярний й мінливий дохід, так як не має постійного місця роботи. Ухвалою судді від 27.12.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 24.01.2020, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради. 24.01.2020 підготовче судове засідання відкладено на 17.02.2020 через неявку в судове засідання сторін. 17.02.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 10.03.2020. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Додатково суду вказала, що відповідач жодних проявів батьківської турботи до доньки не проявляє, з дитиною не контактує протягом тривалого часу. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради позов підтримала, зазначила, що відповідач свідомо усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки. Вважає, що існують всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, провіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог п.1,2 ч.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що позивач є бабусею [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5) Як вбачається з довідки про склад сім`ї №2583 від 24.09.2019 [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] та братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.17) З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №9-35/8880 від 16.10.2019 вбачається, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та утриманням неповнолітньої дочки [PERSON] більше 3 років. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її доньки [PERSON] . (а.с. 8-9) [PERSON] є ученицею 10-Б класу і навчається в ліцеї №4 ім.Лесі Українки Дрогобицької міської ради. Згідно довідки №211 від 30.09.2019 виданою ліцеєм 4 ім.Лесі Українки Дрогобицької міської ради мати дитини [PERSON] - [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не бере участі у батьківських зборах. Відповідно до висновку лікаря спеціаліста №129 від 25.09.2019, виданим лікарем [PERSON] . [PERSON] , 2003 року народження, знаходиться на «Д» обліку з приводу дифузного зобу. На прийом до лікаря по хворобі чи на профоблік дівчинка завжди приходила з бабусею. Лікуванням дитини займається бабуся. (а.с.21) Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За положеннями ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статей 3, 155 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. (ст.165 СК України). Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення має місце тоді, коли батьки (один з них) не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), зокрема, батько (мати), позбавлений батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною; не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності в діях батьків (одного з них) вини. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач з дочкою не бачиться, її розумовим розвитком, зокрема, шляхом відвідування шкільної дитячої установи, не цікавився, як і не цікавиться фізичним станом дитини , зокрема, лікуванням дочки, яка має захворювання, що потребує систематичного медичного спостереження та лікування. Дівчинка з 2013 року фактично проживає і знаходиться на утриманні своєї бабусі. Мама не забезпечує доньку ані необхідним харчуванням, ані медикаментами, не бере жодної участі у підготовці дитини до самостійного життя. А тому суд робить висновок, що в даному випадку має місце ухилення відповідача протягом тривалого часу (більше 5 років) від виховання дочки. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для того, щоб позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , оскільки вона без поважних причин не виявляє щодо неї батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню та утриманню,дитиною не займався, не піклувався про неї, матеріально не утримує, не проявляє інтересу до стану її здоров`я та навчання, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком. Водночас, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, передбачене ч.1 ст.169 СК України. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов`язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, є особою пенсійного віку, а також молодий вік відповідачки, суд вважає, що з останньої слід стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved