Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 25 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області, відповідний актовий запис №3. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач наполягає на розірванні шлюбу з тих підстав, що шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2016 року, разом сторони не проживають. Спільне господарство не ведеться, фактично сім`я припинила своє існування. Тому, між ними втрачене почуття любові та взаємоповаги. Майнового спору між позивачем та відповідачем немає. Просить суд розірвати шлюб, що відповідає їхнім взаємним інтересам. Також, вказує на те, що примирення між сторонами неможливо. До суду від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, та зазначає, що вона підтримує позовну заяву в повному обсязі і просить її задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не доповів, відзиву або заперечень на позов до суду від нього не надходило. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, що відповідає вимогам, які передбачені ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між сторонами зареєстровано 25.04.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області, відповідний актовий запис № 3. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно ст. 112 СК України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що між сторонами втрачене почуття любові та взаємоповаги, шлюбні стосунки між сторонами припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу та майнового спору між сторонами немає. Також, позивач вказує в позовній заяві на те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Між сторонами втрачене почуття любові та взаємоповаги, шлюбні стосунки між ними припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Майнового спору між сторонами немає, таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя сторін неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. За таких підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved