Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 27.12.2010 року в сумі 122135.28 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконує умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судовому засіданні заперечувала відносно задоволення позовних вимог, надала відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, відповідно до якого просила суд застосувати позовну давність до вимог АТ КБ «Приватбанк». Судом встановлено, що 27.12.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно умовами якого, відповідач отримала кредит у розмірі 10500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на отримання кредитного ліміту, що підтверджується підписом в заяві разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку». У зв`язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів, станом на 30.09.2018 року відповідач має заборгованість 376945,74 грн., яка складається з наступного: 9841,03 грн. тіло кредиту; 365004,71 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2100,00 заборгованість за пенею та комісією. Однак, так, як законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, то позивач просить стягнути заборгованість у сумі 122135,28 грн., яка складається з наступного: 9841,03 заборгованість за кредитом; 112294,25 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 27-12-2010 по 30.05.2017. Проте, судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2015 року у справі №404/9612/14-ц з [PERSON] було стягнуто заборгованість з тим же самим кредитом і з тих же самих підстав (за карткою «Універсальна 55 днів», виданою 27.12.2010 року) в розмірі 20824,94 грн., яка складалася із: заборгованості по кредиту в розмірі 9841,03 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 8183,92 грн.; заборгованості з комісії за користування кредитом 1332,14 гри., а також штрафи в розмірі 500 грн. та 967,85 грн. Заборгованість була визначена станом на 31.10.2014 року. Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 17.08.2015 року було відкрите виконавче провадження №48484064 із виконання зазначеного судового рішення. Із пенсії [PERSON] в рахунок погашення заборгованості було утримано 738 грн., квитанцією від 19.10.2016 року Відповідачем було сплачено залишок заборгованості в розмірі 20330,54 грн. У зв`язку із виконанням судового рішення Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 21.10.2016 року було закінчене виконавче провадження №48484064. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Аналіз п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 Умов і правил надання банківських послуг, які додані до позовної заяви позивачем, вказує на право АТ\~КБ «Приватбанк» вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначені Банком частині у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Судом встановлено, що саме згідно з такими положеннями кредитного договору у зв`язку прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку на підставі рішення суду від 15.04.2015 року. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги АТ\~КБ «Приватбанк». У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з цим, позовні вимоги з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, АТ\~КБ «Приватбанк»\~не заявлялись. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ\~КБ «Приватбанк», оскільки звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». На пiдставi викладеного,

Outcome: dismissed