Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що у 1994 році батько позивача, як працівник НПФ «Карат», отримав кімнату [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] на сім'ю з трьох чоловік (разом з дружиною - матір'ю позивача та позивачем). На підставі угоди найму житлового приміщення в гуртожитку № 106 від 19 жовтня 2001 року родині позивача у складі трьох осіб було надано для проживання дві кімнати. Так, з 01 грудня 2011 року, позивач зареєстрований у кімнаті [NUMBER] гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Фактично, позивач у цій кімнаті проживає з 2001 року. У 2016 році КП «Вишгородське БТІ» було проведено інвентаризацію гуртожитку, внаслідок якої нумерація кімнат була змінена і кімнаті [NUMBER] присвоєно [NUMBER], після чого позивач уклав договори на проживання, надання житлово-комунальних послуг, надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення з відповідними інстанціями. Разом з позивачем в кімнаті зареєстрований відповідач [PERSON], який жодного дня у спірній кімнаті не проживав, його особистих речей в ній ніколи не було і немає. Викладене свідчить про те, що спірна кімната відповідача не цікавить і він має інше постійне місце проживання. За час проживання позивача у кімнаті, спільними зусиллями з батьками вони зробили в ній ремонт, сплачують всі комунальні послуги відповідно до квитанцій, що надходять на ім'я позивача. Оскільки у кімнаті зареєстрована стороння особа відповідач по справі [PERSON], позивач позбавлений можливості її приватизувати. Будь-якого іншого житла та нерухомого майна у власності позивач не має. На підставі викладеного позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [NUMBER] по [ADDRESS] та зобов'язати відділ державної реєстрації Вишгородської міської ради зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року, справу прийнято до провадження суду. В судовому засіданні 31 січня 2018 року позивач підтримав позов та просить задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Відповідач та представник відповідача 31 січня 2018 року у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили у повному обсязі та пояснили, що [PERSON] у кімнаті, в якій він зареєстрований разом з позивачем, змінив замок, у зв'язку із чим [PERSON] не мав можливості потрапити до кімнати. Також, кожного разу, коли відповідач намагався потрапити до спільної кімнати, позивач закривав її на замок та уходив. На підставі викладеного, відповідачі просять відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] 31 січня 2018 року у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] неодноразово розповідав про те, що він не може потрапити до своєї кімнати, оскільки [PERSON] його не пускає. Представник Вишгородської міської ради 31 січня 2018 року у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі на підставі поданих документів та наявних доказів у справі. Представник КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради 31 січня 2018 року у судовому засідання просив вирішити дану справу на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, представник третьої особи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до Ордеру на житлову площу у гуртожитку [NUMBER] виданого 21 грудня 1994 року ВАТ «Карат», [PERSON] надано кімнату [NUMBER], площею 17,0 кв. м. по [ADDRESS] на сім'ю із трьох чоловік: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. 19 жовтня 2001 року між Житлово-експлуатаційною дільницею ВАТ «Карат» та [PERSON] укладено угоду № 106 найму житлового приміщення, згідно якої ЖЕД ВАТ «Карат» надав [PERSON] житлове приміщення в гуртожитку ЖЕД за адресою: [ADDRESS], кімната [NUMBER]-[NUMBER] для використання в цілях, передбачених житловим законодавством України. 24 листопада 2010 року між ВРКП «Комунальник» та [PERSON] укладено типовий договір на проживання в гуртожитку, з якого вбачається, що [PERSON] передано в строкове користування житлове приміщення в гуртожитку, а саме кімнату [NUMBER], житловою площею 13,3 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та перебуває на балансі ВРКП «Комунальник». 30 листопада 2011 року між ВРКП «Комунальник» та [PERSON] укладено Договір на проживання в гуртожитку, згідно якого [PERSON] прийняв у строкове платне користування житлове приміщення в гуртожитку, а саме ліжко-місце в кімнаті [NUMBER], житловою площею 17,7 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та перебуває на балансі ВРКП «Комунальник». Згідно Довідки про місце проживання № 474 від 21 березня 2016 року, [PERSON] дійсно проживає та зареєстрований в [ADDRESS], кім. [NUMBER] з 01 грудня 2011 року по теперішній час. Прибув з [ADDRESS], кім. [NUMBER] з 22 квітня 1999 року по 01 грудня 2011 року. 03 жовтня 2016 року між КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради та [PERSON] укладено Договір № 195/139 Н найму житлового приміщення у гуртожитку, з якого вбачається, що КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради надав [PERSON] у користування житлове приміщення, а саме кімнату [NUMBER] на 6 поверсі, за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток), загальною опалювальною площею 12,21 кв. м. та житловою площею 8,8 кв. м. 03 жовтня 2016 року між КП «Управляюча компанія «Вишгородської міської ради» та [PERSON] укладено Договір № 195/139 к про надання житлово-комунальних послуг , а саме кімнати [NUMBER] у гуртожитку в [ADDRESS]. 03 жовтня 2016 року між КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради та [PERSON] укладено Договір № 195/139 к про надання житлово-комунальних послуг, а саме кімнати [NUMBER] у гуртожитку в [ADDRESS]. 05 січня 2011 року між КРКП «Комунальник» та [PERSON] укладено Договірна проживання в гуртожитку, з якого вбачається, що ВРКП «Комунальник» передав [PERSON] в строкове платне користування житлове приміщення в гуртожитку, а саме ліжко-місце [NUMBER], житловою площею 17.0/8,85 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та перебуває на балансі ВРКП «Комунальник». Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатом Вишгородської міської ради від 26 березня 2016 року, за результатами обстеження умов проживання [PERSON] виявлено, що [PERSON], який зі слів [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], кім. [NUMBER], за місцем реєстрації фактично не проживає з 2009 року (з моменту реєстрації). Всі комунальні послуги за кім. [NUMBER] сплачує [PERSON] Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання складеного депутатом Вишгородської міської ради від 09 вересня 2016 року, [PERSON], який зі слів [PERSON] з 2009 року зареєстрований у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS], жодного дня не проживав. Особистих речей [PERSON] не виявлено. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Вишгородської міської ради від 12 жовтня 2016 року, житлова кімната [NUMBER] в [ADDRESS], знаходиться на 6 поверсі гуртожитку, ізольована, проведено косметичний ремонт, об лаштована меблями. У кімнаті знаходяться особисті речі [PERSON] (одяг, посуд, предмети особистої гігієни, комп'ютер). [PERSON], зі слів [PERSON], зареєстрований у даній кімнаті, однак в кімнаті не проживає з моменту реєстрації. Особистих речей [PERSON] в кімнаті не виявлено. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання складеного депутатом Вишгородської міської ради від 18 листопада 2016 року, у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS], проживає [PERSON] одноособово. У ній знаходяться особисті речі [PERSON], його комп'ютер, меблі. [PERSON] зареєстрований у даній кімнаті з 2009 року, але взагалі у ній не проживає і речі його у кімнаті відсутні. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання складеного депутатом Вишгородської міської ради від 20 грудня 2016 року, у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS], знаходяться особисті речі [PERSON] (комп'ютер, меблі, посуд, постільна білизна, засоби гігієни тощо). [PERSON], який зі слів [PERSON], зареєстрований. Але ніколи не проживав в даній кімнаті. Речей [PERSON] немає. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Вишгородської міської ради від 20 січня 2017 року, житлова кімната [NUMBER] в [ADDRESS], знаходить на 6 поверсі гуртожитку. Кімната ізольована, проведено косметичний ремонт, є меблі. У кімнаті знаходяться особисті речі [PERSON] [PERSON], який зі слів [PERSON] з 2009 року зареєстрований у даній кімнаті без письмової згоди [PERSON] особистих речей [PERSON] у кімнаті не виявлено. 19 січня 2017 року між ВМКП «Водоканал» та [PERSON] укладено Договір № 6/139-2 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Відповідно до довідки № 1738 від 14 липня 2017 року, [PERSON] проживає та зареєстрований в [ADDRESS], кім. [NUMBER], займає площу з 1 кімнат 8,85 кв. м (житлова) 15.35 кв. м (загальна) на 6 поверсі 9 поверхового будинку з 01 грудня 2011 року в якості наймача. Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрації № 1737 від 14 липня 2017 року, [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], займає житлову площу 8,8 кв. м, загальна площа 12,21 кв. м, ліжкомісце у 1-кімнаті в гуртожитку, розташованій на 6 поверсі 9 поверхового будинку з 17 вересня 2009 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За змістом ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він не має можливості проживати у кімнаті [NUMBER] (гуртожитку) по [ADDRESS], оскільки позивач змінив замки і не пускав його до кімнати. Враховуючи приписи частини 2 статті 72 ЖК України, на стороні позивача можуть виступати наймач, члени його сім'ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК). Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред'явлення такого позову. Позивачем може бути також наймодавець (житлово-експлуатаційна організація тощо). Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, законодавець визначив, що право на звернення до суду за захистом своїх прав має та особа, права якої було порушено і яка є учасником спірних матеріальних правовідносин або кому Законом надане право на звернення до суду в інтересах інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, кімната [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради. [PERSON] являється наймачем кімнати у гуртожитку, право власності на кімнату за ним не зареєстровано, кімнату ним не приватизовано. Разом з [PERSON], наймачем кімнати [NUMBER] в гуртожитку являється [PERSON], який з КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради укладав Договір на проживання в гуртожитку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] є неналежним позивачем у даній справі, так як у даному судовому процесі, з урахуванням предмету і підстав позову, право вимоги йому не належить, а належить КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради відповідно до приписів статті 72 ЖК України. Отже, із врахуванням фактичних обставин справи, предмету та підстав позову, визначених норм матеріального та процесуального права, що врегульовують правовідносини між сторонами по справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed