Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, який мотивує тим, що 30.01.1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Рубіжанському відділі реєстрації актів громадянського стану Луганської області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за №28. Від шлюбу у сторін народилось троє дітей. Вказує, що за час проживання у шлюбі сторонами набуто квартиру [ADDRESS] , що придбана за договором купівлі-продажу квартири від 06.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., зареєстровано в реєстрі № 3826. Право власності на спірний об`єкт нерухомості зареєстровано за відповідачем. Квартира має загальну площу 77,4 кв. м , житлова площа 29,8 кв. м. Отже, позивач стверджує, що квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Загальна вартість майна, що є спільною сумісною власністю за домовленістю з відповідачем складає 500 000 ,00 грн. Зазначає, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя між сторонами не досягнуто. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 77,4 кв. м, житловою площею 29,8 кв. м. В порядку поділу спільного майна подружжя : Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 77,4 кв. м, житловою площею 29,8 кв. м. Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 77,4 кв. м, житловою площею 29,8 кв. м. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надала заяву, згідно якої просила справу розглядати у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.01.1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Рубіжанському відділі реєстрації актів громадянського стану Луганської області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за №28, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилось троє дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. За час проживання у шлюбі сторонами набуто квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 06.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., зареєстровано в реєстрі № 3826. Право власності на даний об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] . Квартира має загальну площу 77,4 кв. м, житлова площа 29,8 кв. м, що підтверджується технічним паспортом на квартиру, Витягом про державну реєстрацію прав № 29197674 від 03.09.2011 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була придбана за час перебування сторін у шлюбі, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved