Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами в яких вказала, що 06.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач зобов'язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 4 конструкції вікон. Згідно п. 2.1. Договору, строку виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати (яка буде внесена одночасно із підписанням Договору). Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену металопластикову продукцію від 15.08.2013 року, відповідач отримала продукцію у встановлений Договором строк, претензій не мала. Згідно п.4.2.3. Договору, підписання даного акту означає виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором. Відповідно до п.1.2. Договору, відповідач зобов'язався оплатити вартість виробів згідно із графіком погашення платежів. Згідно із п.2.2. Договору, загальна вартість заказу складає 7158 грн. Відповідно до графіку погашення платежів, погашення повинно відбуватися наступним чином: - 06.08.2013 р. передплата у розмірі 510 грн.; - 06.09.2013 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.10.2013 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.11. 2013 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.12.2013 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.01.2014 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.02.2014 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.03.2014 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.04.2014 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.05.2014 р. оплата у розмірі 554 грн.; - 06.06.2014 р. оплата у розмірі 554 грн.; Однак, в порушення умов договору, відповідачем було сплачено лише 510 грн. передплати 554 грн. чергового платежу без порушення строку, та 554 грн. чергового платежу з порушенням строку замість 06.10.2013 року - 23.11.2013 року. Інших платежів відповідач не вчиняла. Отже, відповідач повинна с платити 5540 грн. основного боргу. Відповідно до п.7.4. Договору, у випадку прострочення платежів, передбачених графіком погашення відповідач зобов'язаний сплатити 100 грн. штрафу за пропуск першого платежу та 200 грн. штрафу за пропуск другого, третього та чергових платежів. Крім цього, відповідач зобов'язаний сплатити 1 % пенсі за кожен день прострочення від загальної суми заборгованості. Таким чином, відповідач прострочила виконання грошового зобов'язання і зобов'язаний сплатити позивачеві крім суми основного боргу, 3% річних з заборгованості, втрати від інфляції, пеню та штраф. Дані суми складають штраф у розмірі 2100 грн. (100 грн. за прострочення 1 платежу та 200 грн. за прострочення наступних 10 платежів); пеня 7983,14 грн.; 3% річних 68,48 грн. та 494,14 грн. втрат від інфляції. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь основний борг у розмірі 5540 грн.. штраф у розмірі 2100 грн., пеню у розмірі 7983,14 грн., 3% річних у розмірі 68,48 грн., та витрати від інфляції у розмірі 494,14 грн., а загалом 16185,76 грн., та с удові витрати у розмірі 243,60 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення суду, аналогічні в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, оголошенням у пресі. Не маючи відомостей про причину неявки відповідача, с|уд визнав можливим розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів та доказів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, тобто заочно. Вислухавши позивача по справі всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. 06.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу. Відповідно до п.1.1 Договору, позивач зобов'язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 4 конструкції вікон. Згідно п. 2.1. Договору, строку виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати (яка буде внесена одночасно із підписанням Договору). Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену металопластикову продукцію від 15.08.2013 року, відповідач отримала продукцію у встановлений Договором строк, претензій не мала. Згідно п.4.2.3. Договору, підписання даного акту означає виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором. Відповідно до п.1.2. Договору, відповідач зобов'язався оплатити вартість виробів згідно із графіком погашення платежів. Згідно із п.2.2. Договору, загальна вартість заказу складає 7158 грн. Однак, в порушення умов договору, відповідачем було сплачено лише 510 грн. передплати 554 грн. чергового платежу без порушення строку, та 554 грн. чергового платежу з порушенням строку замість 06.10.2013 року - 23.11.2013 року. Інших платежів відповідач не вчиняла. Отже, відповідач повинна с платити 5540 грн. основного боргу. Відповідно до п.7.4. Договору, у випадку прострочення платежів, передбачених графіком погашення відповідач зобов'язаний сплатити 100 грн. штрафу за пропуск першого платежу та 200 гривень штрафу за пропуск другого, третього та чергових платежів. Крім цього, відповідач зобов'язаний сплатити 1 % пенсі за кожен день прострочення від загальної суми заборгованості. Згідно зі ст.ст.525, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 та 3 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. В своїй постанові від 6 червня 2012 року Верховний суд України виклав правову позицію, відповідно до якої: за загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України). У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України. Відповідно до ст. 3 п. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» продавець зобовязаний видати покупцю розрахунковий документ - тобто документ встановленої форми та змісту ( касовий чек, товариний чек, розрахункову квитанцію тощо ) який підтверджує факт продажу ( повернення) товарів, надання послуг, вимоги та форми до змісту якого встановлені Положенням «Про форму та зміст розрахункових длокументів), затвердженогонаказом Державної податкової адміністрації України № 614 від 1 грудня 2000 року вимоги до змісту розрахункових документів визначають їх обовязкові реквізити, у разі відсутності хоча б одного з них, а також недотримання сфери призначення, документ не є розрахунковим. Доказами по справі (а.с. 6-14) підтверджено, що позивач продав відповідачу металопластикові вироби з розстроченням платежу, а відповідач зобов'язався повертати щомісяця певні суми в рахунок обумовленої вартості придбаного ним товару. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок пені та індексу інфляції позивачем наведено в позовній заяві та такі суми необхідно стягнути з відповідача за порушення виконання зобовязання, передбаченого договором купівлі - продажу від 06 серпня 2013 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. Суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає доводи позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved