Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 765,00 гривень щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] заява обґрунтовується тим, що 02.10.1999 року між ними було укладено шлюб, від якого 13.01.2002 року у них народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вже більше року вони спільно не проживають, спільне господарство не ведеться. Причиною розладу сімейних відносин у сторін є різниця їх характерів, відсутність між ними взаємоповаги та взаєморозуміння по важливим для сімї питанням, відсутності любові та поваги один до одного. Спільна дитина проживає разом з нею, відповідач не приймає участі в її вихованні, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, уточнила заявлений позов, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі не 765 грн. щомісячно, а 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 02 жовтня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Шкарупа) В.О. було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЖС номер 049664 (а.с.4). Судом встановлено, що причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають розходження характерів і життєвих принципів, в результаті чого в родині постійно виникали сварки та суперечки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2015 року, сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому вимога позовної заяви про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, від вищезазначеного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС номер 043276 (а.с.5). Згідно оригіналу довідки про склад сімї від 25 серпня 2016 року №4178, [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Партизанська, 19 (а.с.6). Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча є працездатним, а отже має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. Крім того, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.09.2016 року позивачу була відстрочена сплата судового збору за вимогу про розірвання шлюбу до ухвалення судом рішення по суті. За вимогу про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за дві вимоги. Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1102,4 гривень (551,2 + 551,2).

Outcome: approved