Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2012 року. Перший шлюб між ними було зареєстровано 22.03.2002 року та розірвано 08.05.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач сплачує аліменти на утримання дітей. Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком погіршились, зникло взаєморозуміння, взаємоповага, стали частими сварки з різних причин. Кожен із них живе окремим життям. З 10.07.2018 року шлюбні стосунки припинені, відповідач проживає окремо, примирення між ними не можливе та суперечить її інтересам. Майновий спір будуть вирішувати окремо. Просить розірвати шлюб, залишити їй прізвище набуте в шлюбі - «[PERSON]». Позивач у підготовче засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності в підготовчому засіданні. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, шлюбні стосунки припинені з 10.07.2018 року, майнового спору не мають. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею. Прізвище просить залишити їй -«[PERSON]». Відповідач у підготовче засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності в підготовчому засіданні. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також в заяві зазначив, що шлюбні відносини припинені з серпня 2018 року. Судом ухвалено про розгляд справи в підготовчому засіданні без участі сторін. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано про що мається свідоцтво про розірвання шлюбі, актовий запис №93 від 08.05.2007 року (а.с.13). 07.09.2012 року сторони повторно уклали шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 96 (а.с.12). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Діти мешкають разом з матір»ю та після розірвання шлюбу залишаться проживати з останньою. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з серпня 2018 року. Відсутність взаєморозуміння, часті сварки призвели до розпаду сім'ї. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов, подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, суд вважає, що сім»я розпалась остаточно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити своє шлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого нею судового збору, а інші 50 % - повернути позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved