Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, в якому вказав, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Позивач надавав послуги з теплопостачання. Відповідач не сплачує вартість наданих послуг. Просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання за період з червня 2000 року по листопад 2001 року в сумі 458.45 грн. 3% річних в сумі 170.98 грн., інфляційні нарахування в сумі 3.96 грн.; за період з листопада 2004 року по квітень 2006 року в сумі 914.84 грн., 3% річних в сумі 216.52 грн.; інфляційні нарахування в сумі 7.13 грн., судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надана письмова заява про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи, про що є його розписка. У попередніх судових засіданнях відповідач позов не визнав, пояснивши, що між відповідачем та позивачем не було укладено договір, послуги надавались не якісні, Приватне акціонерне товариство «Горлівськтепломережа» являється неналежним позивачем. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач являється споживачем теплової енергії за адресою [ADDRESS], оскільки власником даної квартири. Це підтверджується довідкою Комунального підприємства «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» за № 1407 від 04 червня 2013 року, згідно з якою право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07 травня 1999 року посвідченого державним нотаріусом Першої Горлівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-710. Відповдіно до ст. 322 ЦК України «Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом». Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 (далі Закон № 1875) обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладений на споживача, яким є відповідач. Виконавець, яким є особа, визначена органом місцевого самоврядування на підставі п.п. 4 п. 1 ст. 7 Закону № 1875, зобов'язаний підготувати договір на основі типового договору. Відповідачі не навели доказів того, що зверталися в установленому законом порядку до Виконавця послуг та отримали відмову в укладенні договору. Це свідчить про те, що відповідальність за наслідки, пов'язані з відсутністю договору, несе споживач. Як випливає із змісту Закону № 1875, ПАТ «Горлівськтепломережа» (далі ПАТ) не є виконавцем, а являється виробником послуг з теплопостачання, тому не несе відповідальності за відмову від укладення договору на надання послуг з теплопостачання. Порядок сплати населенням за послуги виробнику та його право вимагати цієї сплати за надані послуги передбачений Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 12 лютого 1996 року № 72, яке не суперечить чинному законодавству, в тому числі, ст.ст. 64, 67 ЖК України, «Правилам користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, якими затверджений обов'язок сплачувати за надані комунальні послуги; Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року в редакції від 01 грудня 2005 року № 3161 (далі Закон № 3161), яким встановлена можливість наявності правовідносин між споживачем та виконавцем, виробником без письмового договору; розділу ІI Закону № 1875, п. 3 ст. 20 цього ж Закону, яким передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини…У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. У судовому засіданні встановлено, що позивачем були надані послуги, що підтверджено копіями актів про включення опалення від 16 жовтня 2000 року, від 25 жовтня 2001 року, 17 жовтня 2003 року, 12 жовтня 2014 року, 18 жовтня 2005 року, 15 жовтня 2012 року. Правосуб'єктність позивача підтверджена належними доказами - випискою з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, де вказано, що керівником підприємства являється [PERSON], ким підписана позовна заява. Таким чином, доводи відповідачів, що відсутність письмового договору, а також те, що Приватне акціонерне товариство «Горлівськтепломережа» є неналежним позивачем, послуги, що надавались, були неякісні, що позбавляє позивача права вимагати сплату за надані послуги, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд вважає, що вимога про стягнення суми заборгованості відповідача за період з листопада 2004 року по квітень 2006 року в сумі 914.84 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, як і вимога про стягнення трьох відсотків річних в сумі 216.52 грн. і інфляційних нарахувань в сумі 7.13 грн., оскільки передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, вказана норма поширюється на правовідносини, які склалися між споживачем та позивачем з приводу надання послуг з централізованого опалення як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання. Що стосується частини позову про стягнення заборгованості з червня 2000 року по листопад 2001 року в сумі 458.45 грн., 3% річних в сумі 170.98 грн., інфляційних нарахувань в сумі 3.96 грн. - в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки заявлений після спливу встановленого ст. 71 ЦК УРСР в редакції 1963 року трирічного строку позовної давності, яка застосовується судом не залежно від наявності заяви сторони у справі. З відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial