Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення та ушкодження здоров'я. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.05.2013 року відповідач керуючи вантажним малолітражним фургоном-В «Мерседес», державний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом зі сторони Мінського проспекту в напрямку вул. Полярна по трамвайних коліях, які знаходяться на пл. Шевченка в м. Києві біля входу на ринок «Полісся», не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не звернувся за допомогою до інших осіб, та здійснив наїзд на позивача, внаслідок чого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження: закриту травму лівого передпліччя, перелом дистальної третини діалізу лівої променевої кістки, без зміщення, закриту травму носа, садни у ділянці перенісся, перелом носових кісток, садни у ділянці передньої поверхні лівого гомілково-ступневого суглоба. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2014 року винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнано [PERSON], та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік, проте його було звільнено від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». У зв'язку з спричиненими їй тілесними ушкодженнями вона перебувала на лікуванні у Київській міській лікарні швидкої медичної допомоги. Після виписки з лікарні вона тривалий час лікувалася амбулаторно в поліклініці. Наслідки отриманих травм вона змушена лікувати і зараз. У зв'язку з придбанням ліків та лікуванням вона понесла витрати у розмірі 1738 грн. 88 коп., що підтверджуються копіями фіскальних чеків, які вона просить стягнути з відповідача. Позивач також вказує, що їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 30000 грн. та просить стягнути з відповідача. Вказані вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок наїзду на неї автомобіля відповідача вона пережила сильних стрес, фізичний біль та моральні страждання від спричинених тілесних ушкоджень. Від отриманих травм вона і на даний час продовжує лікування, у неї погіршився сон, часто виникає сильний головний біль. Все це призводить до тривалих душевних страждань, порушує її звичний спосіб життя, їй необхідно пройти санаторне оздоровлення для відновлення втраченого здоров'я. Позивач просить прийняти до уваги те, що їй 73 роки, що вона вдова, проживає одна та отримує пенсію. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач додатково пояснила, що після наїзду автомобіля викликали швидку допомогу та міліцію, і її забрали до Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги. У зв'язку з наїздом, який стався з вини [PERSON], в неї був розбитий ніс і верхня губа, вона отримала перелом передпліччя і кисті лівої руки, забій грудної клітини та ноги. Вказала, що перебувала в лікарні з 26.05.2013 року по 29.05.2013 року. Внаслідок вказаних травм їй на місяць наклали гіпс на ліву руку до передпліччя. 21.06.2013 року була у травматолога у поліклініці за місцем проживання, робила рентгенодіагностику. 25.06.2013 року була на прийомі у невролога, оскільки боліла голова, виписали фєнабуд, цинарізин, глоба з фітосомами. 26.06.2013 року травматолог продовжив термін перебування в гіпсі ще на місяць, 26.07.2013 року гіпс було знято та виписано мазь нікофлекс для змащування передпліччя та руки. Під час лікування вона купувала бінти, марлю для гіпсу, анальгін, фармазолін. Як зазначила позивач, в той же день, коли було знято гіпс - 26.07.2013 року, після обіду в неї піднялася температура до 40 градусів, почалося нагноєння нижньої щелепи з лівої сторони внаслідок того, що після наїзду вона впала, була побита губа і бруд потрапив до рота, у зв'язку з чим її забрали до лікарні №12. До цього проблем зі щелепою вона не мала. В лікарні їй зробили операцію по видаленню зуба, пробула в лікарні по 02.08.2013 року, приймала ліки, антибіотики, робила уколи (купувала декасан, метрогіл, новоформ для ін'єкцій, капсули флуконазол, ципрофлоксацин, мазь левомеколь). Після лікарні приїхала додому. Крім того, позивач вказує, що 24.12.2013 року вона зверталась до травматолога, оскільки в неї боліли руки, у зв'язку з чим їй було призначено уколи №7 деклоберл, мазь кетарол. 30.05.2014 року позивач була на прийомі у невролога, скаржилась на головні болі, їй було прописано гель долобене, таблетки мемозан, олфенгель. 09.07.2014 року позивач повторно була у травматолога, робила прогрівання з гідрокартизоновою маззю №7. 28.01.2015 року позивач знову зверталась до травматолога, їй прописано кальцемін сільвер, гірудалгон, діклотол, а на прийомі 15.04.2015 року травматолог рекомендував їй санаторно-курортне лікування. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач додатково пояснив, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ТДВ «СК «Київ РЕ», проте він не повідомляв страхову компанію про ДТП. Представник відповідача вказала, що подані позивачем докази, зокрема, виписка з медичної картки амбулаторного хворого форми №027/о від 14.01.2014 року №301, виписка з медичної картки стаціонарного хворого форми №027/о від 29.05.2014 року №15077, виписка з історії хвороби стаціонарного хворого від 02.08.2014 року №11719, картка хворого, який лікується у фізіотерапевтичному відділенні (кабінеті) без дати, номера, підписів та печаток лікаря та лікарні, жодним чином не обґрунтовують понесені позивачем матеріальні витрати та розмір завданої на її думку моральної шкоди. Щодо медкартки представник позивача зазначив, що жодних медикаментозних призначень лікарем травматологом позивачу після проведеного обстеження зроблено не було, а єдиним лікувальним препаратом, який був призначений позивачу у зв'язку з отриманими нею травмами, була мазь нікофлекс. Крім того, представник відповідача зауважила, що подана позивачем заява не містить обґрунтувань щодо розміру завданої моральної шкоди. У зв'язку з наведеним представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - ТДВ «СК «Київ РЕ» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши позивача та її представника, а також відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.05.2013 року близько 09 год. 03 хв. [PERSON] керуючи вантажним малотоннажним фургоном-В «Мерседес», державний номер [NUMBER], рухався заднім ходом зі сторони Мінського проспекту в напрямку вул. Полярна по трамвайних коліях, які знаходяться на пл. Шевченка в м. Києві біля входу (виходу) на ринок «Полісся», і допустивши порушення ПДР, здійснив наїзд на [PERSON], яка знаходилась позаду вказаного автомобіля. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суд м. Києва від 22 липня 2014 року, винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнано [PERSON], та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік, проте звільнено від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». Як вбачається з вказаного вироку, згідно висновку судово-медичної експертизи від 26 червня 2013 року, внаслідок вказаної ДТП позивачу завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Зокрема, позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого передпліччя: перелому дистальної третини діалізу лівої променевої кістки (без зміщення), а також тілесні ушкодження у вигляді закритої травми носа: саден у ділянці перенісся, перелому носових кісток, саден у ділянці передньої поверхні лівого гомілково-ступневого суглоба. З виписки Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №15077 із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що позивач перебувала в стаціонарі з 26.05.2013 року по 29.05.2013 року у зв'язку з травмами, понесеними внаслідок ДТП. Для лікування позивачу були прописані аналгін, демидрол, диклофенак натрія, сульфокамфокаїн, амброксол, кальцій (уколи), омез, фармазолін. З наданих відповідачем копій фіскальних чеків (а.с.133) та його пояснень вбачається, що він та його дочка купували 26 та 28 травня та 01 червня 2013 року для позивача ліки згідно призначень лікаря. Відповідач не заперечувала ту обставину, що дочка відповідача провідувала її у лікарні. З медичної документації, наявної в матеріалах справи (виписка з медичної картки амбулаторного хворого форми №027/о від 14.01.2014 року №301, виписка з медичної картки стаціонарного хворого форми №027/о від 29.05.2014 року №15077, виписка з історії хвороби стаціонарного хворого від 02.08.2014 року №11719, картка хворого тощо) вбачається, що 21.06.2013 року позивач була на прийомі у травматолога, пройшла рентгенографію, термін носіння гіпсу було продовжено строком на один місяць. Також їй показано обмеження навантаження на ліву руку та носіння бандажної пов'язки. 26.07.2013 року гіпс позивачу було знято та прописано мазь нікофлекс. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати, що підтверджуються чеками на наступні суми: 7 грн. 70 коп. за рентгенівську плівку для рентгенографії (а.с.29), 63 грн. 04 коп. - вартість мазі нікофлекс (а.с.31), 102 грн. - вартість бандажу для фіксації (а.с.34), всього на загальну суму 172 грн. 74 коп. Крім того, з медичної документації вбачається, що позивач була на прийомі у невролога, ендокринолога, терапевта, кардіолога, які встановлювали їй певні діагнози та призначали лікування, проте позивачем на надано суду доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв'язку між захворюваннями, з приводу яких вона зверталася до зазначених лікарів у різні періоди, та встановленими висновком судово-медичної експертизи тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП. За таких обставин позовні вимоги позивача про відшкодування їй витрат на лікування в іншій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду доказів, що вони понесені саме у зв'язку з лікуванням ушкоджень, отриманих при ДТП. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Згідно ст. 1207 ЦК України шкода, завдана ушкодженням здоров'я внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому державою лише у випадку, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що він мав поліс № АС/0469517 цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але не повідомив страхову компанію про ДТП. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на лікування у розмірі 172 грн. 74 коп. Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна або у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки внаслідок ДТП та заподіяння тілесних ушкоджень позивач зазнала моральних страждань, перенесла стрес та зазнала фізичного болю, проходила лікування у медичній установі, внаслідок чого порушився звичний для неї ритм життя, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 1000 грн. Вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 30000 грн. є необґрунтованими. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. виходячи з розміру задоволених позовних вимог матеріального характеру та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. у зв'язку з задоволенням вимог немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди, всього 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial