Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог щодо розірвання шлюбу вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року, проте на даний час з чоловіком разом не проживають, спільного господарства не ведуть протягом двох років. Припинення шлюбних стосунків сталося через постійні непорозуміння та різні погляди на сімейне життя. Зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], на її утримання просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення нею повноліття. Вказала, що дитина проживає з нею, а батько добровільно кошти на утримання доньки не надає. Позивач в судове засідання 29.04.2014 року не з'явилась надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Відповідач в судові засідання 20.03.2014 р. та 29.04.2014 року не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в повідомленні про вручення судової повістки (а.с. 23, 25), причини неявки не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 23.09.2006 року, актовий запис №1851 (а.с. 6). Судом встановлено, що подружжя разом не проживає протягом двох років, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає разом з матір'ю (а.с. 14). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обов'язку визначаються за домовленістю між батьками. Домовленість сторін щодо виконання цього обов'язку відсутня. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач як батько повинен брати участь у матеріальному забезпеченню неповнолітньої доньки, враховуючи заявлені позовні вимоги, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення останньою повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 243,60 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved