Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі, у них народилося двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.11.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Сини перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання синів в розмірі по 450 гривень на кожну дитину, щомісячно,та до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, суду подала заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. 24 червня 2002 року народився син - [PERSON], 30 вересня 2005 року народився син -[PERSON]. Батьками вказані сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4-5). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.11.2013 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 6). Неповнолітні діти проживають разом з матір»ю та перебувають на її утриманні. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи,що обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 450 гривень на кожну дитину, щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01 грудня 2015 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 487,20 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10,11,60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved