Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є чоловіком [PERSON] Відповідач з серпня 2014 р. в квартирі не проживає, мешкає окремо від родини. Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника квартири, в звязку з чим вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати повязані з розглядом даної цивільної справи. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявивсь, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, погодившись із позовом. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 березня 2008 р. позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7) Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 19 листопада 2005 року у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна (а.с.5) та мають неповнолітню дитину Тимофія, [INFO] (а.с.4). У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], однак, відповідно до акту від 10.07.2015 року останній не проживає в зазначеній квартирі з 28.08.2014 року. (а.с. 11) Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.6 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для його встановлення. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Позивачкою надані квитанції №502903 від 30.07.2015 р. та №502904 від 10.08.2015 року з яких вбачається, що вартість вивчення документів та складання позову складає 500 грн., участь в судовому засіданні в даній цивільній справі складає 500 грн., всього на загальну суму 1000 грн., а також наданого договір від 30.07.2015 року про надання юридичної допомоги адвокатом [PERSON] Суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати: на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. та правову допомогу в сумі 1000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved