Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] та стягнути на утримання доньки аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірванно рішенням суду від 31.05.2012 року. Після розірвання шлюбу відповідач покинув місце фактичного проживання. З моменту розлучення відповідач не цікавиться життям донтки, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. З червня 2012 року донька бачила батька лише один раз. В спілкуванні з дитиною не приховується образа, що він її покинув і вона йому не потрібна. Батько жодним чином не позбавлений інформації стосовно місця перебування її та динити, вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною та не обмежувала його у праві приймати участь у її вихованні. Викладені обставини свідчать про фактичну можливість, але небажання весь цей час виконувати відповідачем батьківські обов*язки. Вона раніше не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів, таким чином просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивачка надавла заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину нявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, по наявним в матеріалах справи доказам, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2005 року, який був розірваний рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 31.05.2012 року. [PERSON] народилась [INFO] у м. Харків, батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно наданої медичної документації вбачається, що [PERSON] [INFO] страждає рядом захворювань та потребує регулярного медичного обстеження, придбання лікарських препаратів. Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Люботинської міської ради № 03-36/1693 від 10.05.2017 року, що комісією розглянуто питання щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Стаття 150 Сімейного кодексу України визначає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. 1.Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2.Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3.Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного жиггя. 4.Батьки зобов'язані поважати дитину. 5.Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вивчивши надані позивачкою документи, встановлено, що батько дитини [PERSON] від виконання батьківських обов'язків у відношенні доньки самоухилився, тривалий час безучасний до її життя, розвитку, здоров?я та утримання, не проявляє батьківської турботи та уваги. Зважаючи на те, що відповідач батьківські обов'язки відносно доньки без поважних причин не виконує тривалий час, суд вважжає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ст. 180 СК України,- батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України,- при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 184 СК України,- суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років становить 1777 грн. Суд враховує ту обставину, що в матеріалах відсутні дані про місце роботи відповідача, тому суд вважає необхідним стягувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, що ґрунтується на вимогах ст.184 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. При таких обставинах суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, зазначені факти знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved