Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, який було встановлено заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2011 по справі № 2-695/2011 про стягнення з [PERSON] на користь позивача на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до 1500 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Також позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 14 973,74 грн та сплачений судовий збір. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що\~ витрати на дітей збільшилися, що обумовлено вступом старшого сина [PERSON] до Сумського державного університету за контрактом, переходом молодшого сина [PERSON] до старшої школи, необхідністю придбання одягу, продуктів харчування, шкільного приладдя та здійснення інших витрат, необхідних для забезпечення потреб та розвитку дітей. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак працює неофіційно і має дохід. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення пені (неустойки), позивач\~ зазначила, що батько дітей\~\~ аліменти\~ своєчасно та в повному обсязі не сплачує, в звязку з чим станом на 01.11.2018 утворилася заборгованість\~ в загальній сумі 35 782,89 гривень. З огляду на викладене, позивач зазначає, що вона має право на стягнення неустойки (пені) за період з квітня 2011 року по 31.10.2018 року включно, що складає 14 973,74 гривень. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20.12.2018 року по справі відкрите провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 17.01.2019, а також визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п'ятиденний строк для надання відповіді на відзив відповідача. Вимоги ухвали суду від 20.12.2018 у цій справі відповідачем не виконані. Відзиву на позовну заяву не надано. У судове засідання, призначене на 17.01.2019 року сторони не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. У зв'язку з неявкою сторін, ухвалою суду від 17.01.2019 року розгляд справи відкладено на 31.01.2019 року на 9 год. 30 хв. У призначене судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшло. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] повторно\~ не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки, та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: сина [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO]. (а.с. 8, 9). Заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2011 року по справі № 2-695/2011р розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,\~ і до часу досягнення дітьми повнолітнього віку на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], починаючи стягнення\~ з 14.04.2011 року (а.с. 14). Матеріалами справи підтверджено факт спільного проживання з позивачем, зокрема сина [PERSON] - з 05.12.2007 року та сина [PERSON] - з 21.11.2007 по 23.08.2018 року. (а.с. 18). Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-695 від 06.06.2011, виданої старшим державним виконавцем Шосткинського МР ВДВС ГТУЮ у Сумській області [PERSON], вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] по вказаному виконавчому документу про стягнення з нього аліментів на користь\~ синів становить 35 782,89 гривень за період з квітня 2011 року по 31.10.2018 року. (а.с. 16, 17). Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості . Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи те, що сума заборгованості по сплаті аліментів не спростована відповідачем, суд приходить висновку про можливість здійснити розрахунок розміру пені на підставі нарахованого державним виконавцем розміру заборгованості аліментів, який підлягає сплаті відповідачем. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ При проведенні розрахунку пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2-695/2001р від 06.06.2011 суд бере за основу наданий позивачем розрахунок пені за період з 14.04.2011 року по 31.10.2018 року,\~ зважаючи, що відповідач доказів на\~ доведення\~ відсутності його вини у виникненні заборгованості суду не надав,\~ а вказаний розрахунок жодним чином не спростував. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей,\~ а отже, до стягнення з відповідача підлягає неустойка (пеня)\~ у сумі 14 973 грн 74 к. Позивачем окремо заявлено вимогу про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача\~ на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2011 року з 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до часу досягнення дітьми повнолітнього віку на стягнення\~ в твердій грошовій сумі, а\~ саме: в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.\~\~ Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з свідоцтва\~ про народження [PERSON], [INFO], на\~ день прийняття судом рішення виповнилось 18 років. Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням ст. 192 СК України щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі та роз'ясненням, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3. Зважаючи на вказане, позовна вимога про зміну\~ розміру аліментів в частині стягнення на аліментів на утримання [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки в силу положень\~ ст. 180 СК України його право на утримання\~\~ батьками\~ припинилось. Разом з тим, позивач або [PERSON]\~ не позбавлені права на\~ звернення\~ з позовом в порядку ст. 199 СК України\~ про стягнення аліментів на час\~ навчання.\~ Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, за змістом\~ положень ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір\~ та спосіб\~ стягнення аліментів, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як зазначено вище, аліменти з відповідача на утримання дітей стягнуті за рішенням суду в 2011 році. На момент його ухвалення\~ молодшому сину було 4 роки, тобто потреби дитини на даний час значно збільшилися,\~ що, в свою чергу, тягне за собою і збільшення матеріальних затрат на\~ утримання. Позивачка зазначає, і цього не спростовував відповідач, що останній працює, має заробіток та можливість утримувати\~ сина, виходячи з віку та потреб дитини. На думку суду, збільшення розміру аліментів дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дитини до моменту досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд, оцінивши надані докази в сукупності, приходить до висновку, що визначений рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2011 року по справі № 2-695/2011р розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], підлягає зміні з 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на 1500,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] [INFO], починаючи\~ стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно\~ ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 гривень та на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 гривень . Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial