Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому вказав, що згідно виконавчого листа від 13.09.2010 року Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 12.08.2010 р. до досягнення дитиною повноліття. На час винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів в частині від його доходів позивач працював підсобним працівником в ТОВ «Курланд» та щомісяця отримував заробітну плату. На даний час він ніде не працює, так як здійснює догляд за своїм отчимом [PERSON], який являється інвалідом першої групи загального захворювання. У зв'язку з цим позивач перебуває на обліку в УПСЗН Жмеринської міськради та отримує допомогу, яка за червень-грудень 2014 року становила 854,56 грн. Інших доходів у нього немає. До складу його сім'ї входять: [PERSON] та мати [PERSON] У зв'язку з тим, що позивач тривалий час ніде не працює у зв'язку з доглядом за отчимом, то ДВС нараховують йому аліменти виходячи з розміру середньої заробітної плати по м.Жмеринка в середньому по 1100 грн.. щомісяця, які він не в змозі сплачувати, аліменти в такому розмірі значно погіршують його матеріальне становище. Позивачу відомо, що відповідачка також працює, однак про її місце роботи повідомити не може, оскільки вони не спілкуються. На час винесення судом рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини відповідачка не працювала. Позивач просив постановити рішення про зміну (зменшення) розміру стягуваних аліментів з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/3 частини від його заробітку щомісяця на тверду грошову суму 350 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та просив виконавчий лист №2-231 2000 р. від 2-1161 2010 р., виданого 13.09.2010 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області відізвати та виконання припинити. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ст.158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що він скористався своїми процесуальними правами. Відповідачка в судове засідання не з'явила, причини її неявки суду невідомі, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у її відсутність не надала, позов не оспорила. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.169 ЦПК України не вбачається. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа від 13.09.2010 року Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 12.08.2010 р. до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). На час винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів в частині від його доходів позивач працював підсобним працівником в ТОВ «Курланд» (а.с.6) та щомісяця отримував заробітну плату. На даний час він ніде не працює (а.с.12), але здійснює догляд за своїм отчимом [PERSON], який являється інвалідом першої групи загального захворювання (а.с.9). У зв'язку з цим позивач перебуває на обліку в УПСЗН Жмеринської міськради та отримує допомогу, яка за червень-грудень 2014 року становила 854,56 грн. (а.с.8). Згідно довідки Жмеринського міськрайонного центру зайнятості від 29.12.2014 р.№1744, позивач на обліку не перебуває (а.с.11). Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.01.2015 р. він не являюється підприємцем (а.с.10). Відповідно до положень ч.1 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч.2 ст.51 Конституції України і ст.180 СК України. За правилами ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення; ст. 183 СК України - частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до положень ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що маються всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved