Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила збільшити розмір аліментів, які утримуються з [PERSON], на її користь в розмірі 6000 грн. Щомісячно на утримання доньки - [PERSON] до досягнення нею повноліття. Позивач посилається на те, що 08.12.2001 року між нею та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] який розірвано 13.12.2006 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Рішенням Малинського районного суду від 28.03.2007 року задоволено позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1500 грн. Проте, у зв'язку з хронічною хворобою та витратами на лікування, позивачка, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.12.2001 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] який розірвано 13.12.2006 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 24.05.2003р. Донька, як вбачається з довідки № 6 від 05.01.2015 року Малинського комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства, знаходиться на утриманні позивачки. Рішенням Малинського районного суду від 28.03.2007 року задоволено позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1500 грн. Проте, у зв'язку з хронічною хворобою та витратами на лікування, позивачка, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача. Наявність хронічної хвороби у [PERSON] підтверджується виписками з медичної картки, що додані позивачем до позову. Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину,піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральнийрозвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Однак, вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК, так і положень статей 183, 184 СК. Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем до позову не додано доказів матеріального становища відповідача, у звязку з чим, суд не може встановити розмір доходу [PERSON] для визначення межі розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання [PERSON] Станом на день ухвалення рішення розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1455 грн. відповідно до Закону «Про Державний бюджет України на 2016 рік», що відповідає розміру стягнутих аліментів. Зазначений розмір щороку змінюється законодавцем. Проте, суд зазначає, що згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зазначені у позові витрати на лікування [PERSON] по своїй суті є додатковими і, як вбачається зі ст. 185 СК України, можуть бути предметом іншого позову.

Outcome: dismissed