Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, відповідач будучи зареєстрованою за місцем проживання позивача більше одного року за вказаною адресою фактично не проживає, тим самим створює власнику житла додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. У судове засідання позивач не з'явився, попередньо надавши до суду заяву у якій позов підтримала повністю та просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Враховуючи подану заяву позивача, повторну неявку відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS], (на даний час вулиця перейменована на «Олександра Ковіньки» згідно розпорядження ОДА № 206 від 20.05.2016 року, копія довідки Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за вих. № 415 від 22.01.2017 року додається) в с. Гора Полтавського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.10.2017 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 101008573 від 20.10.2017 року. Також встановлено, що відповідач, [PERSON] є колишньою невісткою Позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та копіє рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03.02.2017 року у цивільній справі № 545/141/17 про розірвання шлюбу, яка була зареєстрована - 03.10.2006 р. за адресою: [ADDRESS] згідно договору № 53 від 02.10.2006 року на 5 років. Із матеріалів позову вбачається, що Відповідач за адресою реєстрації взагалі не проживала з часу реєстрації та відповідно, не проживає на даний час, їй не чинилося жодних перешкод у користуванні житлом; витрати по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг Відповідач ніколи не несла та не несе, відповідно; добровільно та самостійно обрала собі інше місце проживання, що підтверджується наступними доказами: - актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 23.01.2018 року, складеного членами комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженого 24.01.2018 року головою Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Процик І.С. про те, що [PERSON] в даному будинку зареєстрована, але не проживає з 2007 року; - довідкою Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 24.01.2018 року за вих. № 477 про те, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 2007 року; - договором на користування електричною енергією від 22.11.1999 року, укладеним з [PERSON] (попередній власник будинку після якого Позивач успадкувала будинок згідно свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.10.2017 року) та Затуринською дільницею Полтавського міжрайонного відділення енергозбуту ВАТ «Полтаваобленерго»; - договором № 20389 про надання послуг з газопостачання від 17.08.2000 року, укладеним з [PERSON] та ВАТ «Полтавагаз» (копія витягу з договору додається); - договором № 1310018201 про користування електричною енергією від 14.11.2017 року, укладеним з [PERSON] (Позивач) та Полтавською філією районних мереж ПАТ «Полтаваобленерго»; - квитанціями та чеками по розрахункам за спожиту електричну енергію по [ADDRESS], проведених Позивачем починаючи з січня 2017 року і по грудень 2017 року; - квитанціями та чеками по розрахункам за користування природним газом по [ADDRESS], проведених Позивачем починаючи з січня 2017 року і по грудень 2017 року; - договором № 53 від 02.10.2006 року. Також встановлено, що для вирішення питання про знаття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача у позасудовому порядку, позивачем був направлений лист Відповідачу за відомим місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] з проханням знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS], однак конверт з даною заявою повернувся відправнику - позивачу, з відміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 статті 321 ЦК України, декларує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що позивач як власник нерухомого майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], позбавлений можливості захистити своє порушене право щодо вільного розпорядження своїм майно у позасудовому порядку. Отже, єдиним способом зняти відповідача з реєстраційного обліку є визнання її в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких підстав, суд оцінивши у повному об»ємі усі належні докази по справі, приходить до висновку, що Відповідач на час зверення позивача до суду із даним позовом, а саме: 12.02.2018р., - не являється членом сім'ї власника майна і не проживає за адресою [ADDRESS] з дати реєстрації, а саме: з 03.10.2006 року тобто, понад рік, а тому [PERSON] втратила право на користування жилим будинком, внаслідок її відсутності за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved