Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 30.06.2011 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено договір №120320115 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 8 833, 44 грн. та зазначену суму відповідач зобов'язався сплачувати в наступному порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Однак відповідач сплатив лише 7 158,19 грн., з яких: 91,40 грн. - погашення плати за прострочення щомісячних платежів; 7 066,79 грн. - погашення щомісячних орендних платежів, в результаті чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 15.09.2014 року становить 30 995,59 грн. та складається з: 1 766,65 грн. - компенсації вартості наданого обладнання; 29 184,30 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів та 44,64 грн. - компенсація понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надіслав заперечення проти позову, згідно яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що розмір заборгованості значно завищений, так як заборгованість була нарахована неправомірно, зокрема, штрафні санкції були нараховані не тільки на обов'язковий щомісячний платіж, а й на нараховані штрафні санкції, що не відповідає вимогам Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі Leaser. Відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави стягувати з нього суму заборгованості в розмірі 30 995,59 грн., а розрахунок суми штрафних санкцій свідчить про намагання позивача отримати надприбутки від фінансових послуг та не відповідає реальним збиткам позивача, завданим внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов'язань. Крім цього вказував на те, що розмір штрафних санкцій може бути зменшена судом на підставі ст. 551 ЦК України, а з врахуванням пропуску позивачем строку позовної давності, підстав для задоволення позовних вимог немає. Вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30.06.2011 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено договір №120320115 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу в оренду обладнання вартістю 8 833,44 грн. (а.с.6) Факт передачі обладнання підтверджується актом приймання-передачі майна №120320115 від 01.07.2011 року (а.с.14) та не заперечується відповідачем. Відповідно до п. 1.2. договору порядок отримання ІТ обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі Lease IT, які є невід'ємною частиною Договору. Згідно п.8.7 договору відповідач підтвердив, що з зазначеними вище правилами ознайомлений, їх зміст йому зрозумілий та він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Відповідно до умов договору та порядку Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі Leaser, відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 8 833,44 грн. в наступному порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень № 2014091531 від 15.09.2014 року відповідачем було сплачено кошти у розмірі 7 158,19 грн. (а.с.15). Таким чином, позивач виконав свою частину договору щодо надання обладнання відповідачу. Однак відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 15.09.2014 року становить 30 995,59 грн. та складається з: 1 766,65 грн. - компенсації вартості наданого обладнання; 29 184,30 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів та 44,64 грн. - компенсація понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, що є неприпустимим та порушує права позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції за несплату щомісячних платежів у розмірі 29 184,30 грн. Відповідно до п.14.2 Правил отримання обладнання, у разі несвоєчасності оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора плату за прострочення платежу в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Статтею 543 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. В судовому засіданні представник позивача не заперечував факт того, що санкції, які він просить застосувати до відповідача стягнувши визначену ним грошову суму є неустойкою. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на те, що розмір штрафних санкцій значно перевищує суму основного боргу, позивачем не надано доказів про наявність у нього збитків, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 1 766,65 грн. (суми компенсації вартості наданого обладнання). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд не бере до уваги посилання відповідача на застосування строків позовної давності, як на причину для відмови в задоволенні вимог позивача, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial