Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] являється матір'ю малолітньої-[PERSON], [INFO]. 10.12.2017 року [PERSON] зникла у невідомому напрямку. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька [PERSON] -[PERSON] проведено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері). На даний час онука проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Однак, всупереч вказаній нормі Закону, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, долі та здоров'я дочки та у відповідності до вимог ст.165 СК України позивачка звернулась в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Представник Сліжби у справах дітей Калинівській РДА Вінницької області Кухар А.В., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, згідно заяви проти задоволення позову не заперечує, просить розгляд справи провести за його відсутності. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого виконкомом Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області 22.07.2015 року батьками [PERSON],[INFO], являються: мати-[PERSON], батько-[PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька [PERSON] -[PERSON] проведено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері). Згідно довідки про склад сім'ї №73 від 10.01.2018 року до складу сім'ї зареєстрованих в [ADDRESS] входять:[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] 10.12.2017 року зникла у невідомому напрямку, про причини зникнення нікому не повідомила, малолітня [PERSON] залишилась проживати разом з [PERSON] та її чоловіком. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). Згідно висновку органу опіки та піклування Калинівської районної державної адміністрації від 12.04.2018 року №01-17-1000 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], орган опіки та піклування Калинівської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її життям, станом здоров'я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з донькою, не проявляє ініціативи до зустрічей, є свідченням того, що відповідач не займається вихованням своєї неповнолітньої дитини та виконанням своїх батьківських обов'язків щодо неї, а відтак є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки. Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісну матір, виходячи з характеру такого засобу, слід застосувати до відповідача по відношенню до малолітньої дочки, оскільки це викликано необхідністю. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивача щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. Частиною 3 ст. 243 СК передбачено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Частиною 3 ст.60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи позивачкою заявлено вимогу щодо призначення її опікуном над малолітньою онукою. Висновок служби у справах дітей Калинівської РДА №10 від 01.11.2018 року «Про можливість бути опікуном та доцільність встановлення опіки гр.[PERSON] над [PERSON], [INFO]», свідчить про доцільність призначення [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS] Вінницької області опікуном малолітньої [PERSON], [INFO]. Таким чином, вимога позивача щодо призначення її опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO], підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved