Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція» і просила на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з відповідача пеню в розмірі 3784378,50 копійок та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 18.12.2007 р. між нею та ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція» був укладений договір № 267/1 про участь у Фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS], відповідно до умов якого відповідач повинен був збудувати об»єкт інвестування і передати їй у разі повного інвестування закріплений об»єкт, майнові права на нього за Договором про уступку майнових прав. Проте у визначені в Договорі строки до 25.12.2007 р. відповідач не виконав свої зобов»язання, не передав об»єкт інвестування, хоча вона внесла на користь ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція» 660450 гривень, що становить вартість об»єкту інвестування. В зв»язку з порушенням з боку відповідача своїх зобов»язань за Договором позивач просить на підставі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з відповідача пеню в розмірі 3% від вартості об»єкту інвестування, що становить 3784378,50 гривень. Крім того, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що невиконання відповідачем обов»язку про введення об»єкту будівництва в експлуатацію в строк до 25.12.2007 р. та не передання Об»єкту інвестування (квартири) їй у власність спричинило душевні страждання. Вона позбавлена свого права на отримання квартири у власність, не може належним чином налагодити для себе і своєї сім»ї побутові умови життя. Моральну шкоду вона оцінює в 10 000 гривень. В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов»язання за Договором про участь у Фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом належним чином за місцем реєстрації юридичної особи, однак судова повістка повернулась за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.74, 76 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду, в зв»язку з чим за згодою позивача відповідно до положень ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2007 р. між ТОВ «КБ «Західінкомбанк», від імені якого на підставі Довіреності діяло ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція», як Управителем, та [PERSON], як Довірителем» був укладений договір № 267/1 про участь у Фонді фінансування будівництва. Відповідно до положень п.1.1 Договору Довіритель, на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва за програмою ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція» дала згоду на участь у Фонді фінансування будівництва, зобов»язалась виконувати Правила Фонду фінансування будівництва, передати кошти Управителю у довірче управління з метою отримання у власність об»єкту інвестування та встановила обмеження щодо окремих дій Управителя з управління цими коштами, а Управитель прийняв кошти на рахунок Фонду фінансування будівництва у довірче управління з подальшим використанням коштів у порядку, визначеному Правилами. За умовами Договору (п.1.5) Управитель на умовах Правил Фонду фінансування будівництва закріплює за Довірителем обраний ним об»єкт інвестування, а саме квартиру 267/1, в будинку № [ADDRESS], загальною площею 62,9 кв.м. з поточною ціною за одну вимірну одиницю 10500 гривень і повною вартістю об»єкту інвестування 660450 гривень. Запланований строк введення об»єкта будівництва в експлуатацію 4 квартал 2007-1 квартал 2008 року. Згідно з п.п.1.6, 2.1 Довіритель може отримати у власність закріплений за ним об»єкт інвестування після введення об»єкту будівництва в експлуатацію, за умови повного інвестування закріпленого об»єкту інвестування за Договором про уступку майнових прав. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). На підставі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. За Договором, укладеним між сторонами, за невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов»язань за ним вони несуть відповідальність відповідно до законодавства України. Пунктом 7.1 Договору визначено, що правовідносини сторін регулюються Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Судом встановлено, що 19.12.2007 р. [PERSON] було видано Свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва за програмою ВАТ «АК «Київреконструкція», відповідно до якого за останньою був закріплений об»єкт інвестування за адресою: [ADDRESS]. В Свідоцтві зазначено, що запланована дата введення об»єкту будівництва в експлуатацію 25.12.2007 р. 20.12.2007 р. між ТОВ «КБ «Західінкомбанк» та [PERSON] був підписаний Договір № 267/1 про уступку майнових прав, відповідно до якого Управитель уступив Довірителю майнові права на об»єкт інвестування за ціною 660450 гривень. Забудовником об»єкту будівництва за адресою: [ADDRESS] є ВАТ «АК «Київреконструкція» відповідно до генеральної угоди № 30/05 від 30.05.2005 р., укладеної між КБ «Західінкомбанк», як Управителем Фонду фінансування будівництва, та Забудовником. ВАТ «АК «Київреконструкія» у відповідно до умов Генеральної угоди № 30/05 зобов»язалось передати Довірителю у власність об»єкт інвестування. На час розгляду справи об»єкт інвестування не був переданий у власність позивачу, а будинок [ADDRESS] не був введений в експлуатацію. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника. Вкладаючи кошти у будівництво будинку через Фонд фінансування будівництва з метою отримання об»єкту інвестування у власність позивач фактично замовила послугу у виді будівництва житла, яку зобов»язалась надати ВАТ «АК «Київреконструкція» відповідно до умов Генеральної угоди № 30/05 за участю КБ «Західінкомбанк», а тому на правовідносини сторін, на думку суду, поширюються не лише положення Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», а і положення Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва»нарахування та виплата забудовником штрафних санкцій, передбачених договорами, та стягнення коштів, передбачених ст.625 ЦК України, на строк дії цієї статті (до 01.01.2013 р.) не здійснюється; ця заборона не застосовується, якщо визначений термін прийняття в експлуатацію об»єкта будівництва переноситься на більше ніж 18 місяців. Відповідач прострочив виконання зобов»язання щодо здійснення будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] більш ніж на 18 місяців. Будь-які додаткові угоди щодо зміни термінів виконання зобов»язань між [PERSON], КБ «ЗАхідінкомбанк» та ВАТ «АК «Київреконструкція» не укладались. З боку відповідача суду не надано жодних доказів, що прострочення виконання зобов»язання сталось внаслідок непереборжної сили, або з вини позивача. З огляду на викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за період з 01.01.2013 р. по 10.07.2013 р. (191 день) в розмірі 3784378,50 гривень є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню, на думку суду, вимоги про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Позивач звернулась до суду за захистом свого порушенного права як споживач відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» . споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Позивач звернулась до суду з позовом про захист її прав як споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист про споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу положень ст..4 зазначеного Закону споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до поданої заяви позивач просить відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, яка завдана порушенням відповідачем її прав як споживача щодо неналежним виконання зобов»язань про будівництва житла. Зазначені підстави і обгрунтування позову були підтримані позивачем та її представником в ході розгляду справи. Однак, Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Інших підстав для задоволення зазначених вимог законом не передбачено. У справі не встановлено обставин, з якими Закон пов'язує право споживача - позивача у справі, на відшкодування моральної шкоди. Закон покладає обов»язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суду не надано жодного доказу на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене, вимога [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню оскільки не грунтується на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів». Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у справі.

Outcome: partial