overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому посилаючись на те, що останній протягом 2012-2014 років не виконує умов укладеного між ними договору оренди землі від 01.01.12 р. в частині своєчасного внесення орендної плати за користування землею, просить суд розірвати укладений між сторонами договір оренди землі. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності його представника не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Від третьої особи надійшла заява, в якій вони просили справу розглянути за їхньої відсутності, справу розглянути на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Судом встановлено, що 01 січня 2012 року між позивачем та відповідачем дійсно було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 5,2426 га, яка на праві власності згідно державного акту належить [PERSON]. Даний договір було укладено строком на 5 років та зареєстровано у Державному реєстрі земель 15 серпня 2012 року за № 442068664001128. За умовами цього договору сторони погодили, що відповідач за користування земельною ділянкою щорічно, з 15 серпня по 31 грудня поточного року, повинен вносити орендну плату у розмірі 3% від вартості земельної ділянки, яка виплачується в грошовій або натуральній формі та складає 2816,63 грн.. Пунктом 30 укладеного договору оренди, що також наголошується положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі», передбачений обовязок відповідача своєчасно вносити орендну плату. Відповідачем не надано суду доказів про своєчасну сплату позивачу орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою за 2012 -2014 роки. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі. Враховуючи, що позов позивача задоволений, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому посилаючись на те, що останній протягом 2012-2014 років не виконує умов укладеного між ними договору оренди землі від 01.01.12 р. в частині своєчасного внесення орендної плати за користування землею, просить суд розірвати укладений між сторонами договір оренди землі. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності його представника не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Від третьої особи надійшла заява, в якій вони просили справу розглянути за їхньої відсутності, справу розглянути на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Судом встановлено, що 01 січня 2012 року між позивачем та відповідачем дійсно було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 8,4842 га, яка на праві власності згідно державного акту належить [PERSON]. Даний договір було укладено строком на 5 років та зареєстровано у Державному реєстрі земель 15 серпня 2012 року за № 442068664001113. За умовами цього договору сторони погодили, що відповідач за користування земельною ділянкою щорічно, з 15 серпня по 31 грудня поточного року, повинен вносити орендну плату у розмірі 3% від вартості земельної ділянки, яка виплачується в грошовій або натуральній формі та складає 2821,82 грн.. Пунктом 30 укладеного договору оренди, що також наголошується положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі», передбачений обовязок відповідача своєчасно вносити орендну плату. Відповідачем не надано суду доказів про своєчасну сплату позивачу орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою за 2012 -2014 роки. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі. Враховуючи, що позов позивача задоволений, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заборгованість в сумі 4135,17 грн., посилаючись на те, що ця заборгованість у нього виникла з жовтня 2007 по жовтень 2009 року внаслідок того, що він здійснював оплату послуг не в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач позов не визнав, просив до позовних вимог застосувати позовну давність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. З особистих рахунків, що відкриті на ім'я відповідача дійсно підтверджується факт виникнення заборгованості за послуги з газопостачання на загальну суму 4135,17 грн.. Разом з цим з матеріалів справи вбачається, що ця заборгованість виникла з жовтня 2007 по жовтень 2009 року, у зв'язку з чим відповідач, не заперечуючи проти факту виникнення заборгованості, наполягає на застосуванні позовної давності. Суд погоджується з заявою відповідача з огляду на таке. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України для зазначених правовідносин встановлюється загальна позовна давність у три роки, перебіг якої в даному випадку починається зі спливом строку виконання зобов'язань відповідачем по сплаті послуг з газопостачання (ч. 5 ст. 261 ЦК), який у разі відсутності укладеного між сторонами договору з газопостачання, повинен обчислюватись виходячи з вимог Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою КМУ № 620 від 16 травня 2002 року, де п. 9 цього положення передбачено, що споживачі, які мають квартирні лічильники газу, заповнюють платіжні документи згідно з діючими цінами для відповідних груп споживачів та показаннями лічильників газу і розраховуються за спожитий газ не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо інше не передбачено договором між споживачем і газопостачальником. Як зазначалось вище борг у відповідача виник за період з жовтня 2007 по жовтень 2009 року, отже позивач, виходячи з наведених вище положень закону, повинен був подати зазначений позов у період з жовтня 2009 по жовтень 2012 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач у грудні 2011 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, але для стягнення заборгованості в іншому розмірі. Цей судовий наказ було скасовано через спір відносно позовної давності. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, з огляду на те, що в судовому засідання знайшов підтвердження факт пропущення позивачем позовної давності, на застосуванні якої наполягає відповідач, суд вважає необхідним у позові ПАТ «Луганськгаз» відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 11928,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 7211,22 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4580,02 грн. та заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 137,01 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON] отримавши кредит на споживчі цілі у сумі 10000 грн. за договором № 64571/30/к від 19.08.2013р. на строк до 19.08.2015р., не виконує належним чином зобов'язання за ним, внаслідок чого станом на 12.04.2016р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він був не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов'язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов'язання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 19 серпня 2013 року був дійсно укладений кредитний договір № 64571/30/к, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 10000 грн. на строк до 19.08.2015р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із погашенням заборгованості кредиту щомісячними платежами згідно графіку платежів, який було узгоджено між позивачем та відповідачем у додатку 1 до договору. Розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 12.04.16р. підтверджується заборгованість відповідача перед банком, що свідчить про порушення умов договору боржником. З огляду на те, що відповідач не надав суду своїх пояснень та заперечень проти позову, аналізуючи в сукупності докази у справі, у суду не виникає сумнівів, що він крім обов'язку повернути кредит повинен нести відповідальність за порушення умов договору, оскільки підписавши його, погодився з наведеними в ньому умовами, тому з нього слід стягнути заборгованість в сумі 11928,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 7211,22 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4580,02 грн. та заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 137,01 грн.... Також при задоволенні позову в повному обсязі, усі судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, пені та штрафів, в загальній сумі 13072,36 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти сумі 5704,76 грн. за кредитним договором № A324RG95960022 від 16.11.12 р., не виконав належним чином зобовязання за ним, внаслідок чого станом 11.03.15 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона була не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином через ЗМІ, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 16 листопада 2012 року був дійсно укладений кредитний договір № A324RG95960022, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5704,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном його повернення до 15 листопада 2013 року. Згідно умов договору, який складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичних осіб, відповідач зобовязувався повертати кредит щомісячними платежами, які складались з заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших платежів. Розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 11.03.15 р. підтверджується заборгованість відповідача перед банком, що свідчить про порушення умов договору боржником. З огляду на те, що відповідач не надав суду своїх пояснень та заперечень проти позову, аналізуючи в сукупності докази у справі, у суду не виникає сумнівів, що він крім обовязку повернути кредит повинен нести відповідальність за порушення умов договору, оскільки підписавши його, погодився з наведеними в ньому умовами, тому з нього слід стягнути заборгованість в сумі 13972,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 5704,76 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 3,69 грн.; заборгованості за комісією 1023,42 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6098,95 грн.. Також при задоволенні позову в повному обсязі, розмір сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, пені та штрафів, в загальній сумі 20889,79 грн. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON] отримавши кошти в сумі 26512,50 грн. за кредитним договором № LGR0G40000002002 від 29.11.07р., не виконав належним чином зобовязання за ним, внаслідок чого станом на 15.04.15р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона була не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином через ЗМІ, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 29 листопада 2007 року був дійсно укладений кредитний договір № LGR0G40000002002, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 26512,50грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,00 % річних з кінцевим терміном його повернення до 29 листопада 2017 року. Згідно умов договору (п 2.4.) відповідач зобовязувався здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані відсотки ануїтентними платежами в сумі не менше 431,13 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 15.04.15р. підтверджується заборгованість відповідача перед банком, що свідчить про порушення умов договору боржником. Отже суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 20889,79 грн.,з них заборгованості за кредитом в сумі 17109,25 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3780,54 грн. Також при задоволенні позову в повному обсязі, усі судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, в загальній сумі 78641,57 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти сумі 25000,00 грн. за кредитним договором № 93251 - cred від 10.10.07 р., не виконав належним чином зобовязання за ним, внаслідок чого станом 23.02.16 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він був не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином через ЗМІ, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10 жовтня 2008 року був дійсно укладений кредитний договір № 93251-cred, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 26 % на рік, з кінцевим терміном його повернення до 09 жовтня 2010 року. Згідно умов даного договору відповідач зобовязувався повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячними платежами в порядку та на умовах, встановлених графіком погашення кредиту та відсотків. Розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 23.02.16 р. підтверджується заборгованість відповідача перед банком, що свідчить про порушення умов договору боржником. З огляду на те, що відповідач не надав суду своїх пояснень та заперечень проти позову, аналізуючи в сукупності докази у справі, у суду не виникає сумнівів в обґрунтованості позову, тому з відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість в сумі 78641,57 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 15562,38 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом 63079,19 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із залишку за кредитом, відсотків та комісії, в загальній сумі 2029,70 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти за кредитним договором № 002-12958-110408 від 11.04.08 р. не виконує належним чином зобов'язання за ним, внаслідок чого станом 25.12.12 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, що міститься в позовній заяві, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач був згоден з розміром заборгованості, однак позов не визнав, пояснивши, що заборгованість перед позивачем погасив. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, що за укладеним між сторонами кредитним договором № 002-12958-110408 від 11.04.08 р у відповідача перед позивачем станом 25 грудня 2012 року дійсно виникла заборгованість на загальну суму 2029,70 грн.. Разом з цим, із наданих відповідачем документів: квитанцій про сплату боргу в сумі 2030,00 грн. та судових витрат в сумі 229,40 грн., а також листа банка за № 05-1755551 від 13.01.14 р., в якому повідомляється про припинення дії укладеного між сторонами договору, йдеться, що останній з 11 січня 2014 року не має перед банком кредитних зобов'язань у зв'язку з виконанням кредитних зобов'язань. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, враховуючи, що відповідач довів належне виконання кредитних зобов'язань перед позивачем, а останній не відмовився від своїх вимог, суд в силу наведеної вище норми закону вважає ці вимоги необґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволеними вдруге. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed