Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач, який є колишнім чоловіком позивача, та на даний час в квартирі не проживає. Шлюб з відповідачем зареєстровано 29 серпня 1999 року та розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона 22 листопада 2011 року. Позивач також зазначає, що у вказаним рішенням суду встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо з січня 2011 року. Усі витрати по оплаті комунальних платежів та утримання будинку несе позивач, як господар будинку самостійно. У зв'язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], та зняти його з реєстрації, а також стягнути з нього на свою користь понесені нею судові витрати. Відповідачі у судове засідання не з'явились про причини неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] надав на адресу суду заяву, згідно позовні вимоги підтримав. На стадії заочного розгляду справи, представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила суд задовольнити позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-3668, [PERSON] придбала у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона №2-2645/11 від 22.11.2011 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 29.08.1999 року виконкомом Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис №07. Крім цього зазначеним рішенням встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо з січня 2011 року. Згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона №666/434/14-ц від 25.04.2014 року в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Та за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області №22-ц/791/1759/2014 від 30 вересня 2014 року рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 25 квітня 2014 року скасовано, прийнято відмову [PERSON], діючої в інтересах [PERSON], від позову до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, провадження у справі закрито. Згідно довідки ВАДР УДМС від 19.11.2014 року у квартирі [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] Згідно ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи підтримання заявленого позову [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати, що складаються із 243,60 гривень судового збору та 1948,80 гривень за послуги адвоката.

Outcome: approved