Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить позбавити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, на особистий рахунок дитини. Зазначає, що її син [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, від якого у відповідачів народився її онук - [PERSON] , [INFO] , який з самого народження до теперішнього часу перебуває на її утриманні та утриманні її цивільного чоловіка - [PERSON] . Відповідачі не піклуються про розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ним освіти. У судове засідання позивач не з`явилась, її представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 15.06.2020 року позивачем подано до суду заяву про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] в зв`язку з тим, що 24.03.2020 року вона вийшла заміж за [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] та син позивача - [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини в шлюбі не перебували. Відповідно до довідки комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 06.04.2020 р. малолітній [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Фактично [PERSON] мешкає разом з бабусею - позивачем по справі та її цивільним чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де для дитини облаштовано окрему кімнату та створені належні умови для проживання та виховання. Наказом служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 12.12.2018р. № 38-СЖО [PERSON] взято на облік служби у справах дітей у зв`язку з проживанням у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Спеціалістами служби у справах дітей міської ради з батьками проводилась профілактично-роз`яснювальна робота щодо належного виконання ними своїх батьківських обов`язків, створення належних умов для проживання малолітнього сина, підвищення виховного потенціалу, ведення здорового способу життя, забезпечення потреб дитини відповідно віку, їх офіційно попереджали щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України та про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. Питання про стан виконання [PERSON] та [PERSON] своїх батьківських обов`язків розглядалося на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області. З метою профілактики раннього соціального сирітства та допомоги батькам в подоланні складних життєвих обставин неодноразово родина перебувала під соціальним супроводом Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, але позитивних зрушень у їх поведінці не спостерігається. Відповідно до характеристики, наданої головою квартального комітету № 49 [PERSON] від 05.03.2020р. співмешканці [PERSON] та [PERSON] живуть за рахунок виплат державної соціальної допомоги на дітей, витрачають кошти на свої потреби, в родині постійні скандали, бійки, вони ведуть асоціальний спосіб життя, вживають алкогольні напої. Старший син [PERSON] мешкає у своєї бабусі [PERSON] , яка виховує його та доглядає, менший син часто залишається з співмешканцем [PERSON] , мати часто йде з дому, буває по декілька днів відсутня. Згідно з інформацією Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 04.03.2020 року № 226 в межах здійснення соціального супроводу, з метою подолання або мінімізації складних життєвих обставин, в яких перебуває сім`я [PERSON] , родині надавався комплекс соціальних послуг, але до теперішнього часу ситуація в родині жодним чином не змінилась. Вжиті заходи передбачені планом соціального супроводу, не дають позитивного результату, на даний час батьки не спроможні створити належні умови для проживання та виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З висновку Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської областівід 26.05.2020 року вбачається, що виконавчий комітет вважає доцільним в інтересах дитини позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що [PERSON] та [PERSON] не займаються вихованням дітей, не забезпечують їх матеріально, не виявляють щодо них батьківського піклування, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав. Згідно частин 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі по 840,80 грн. з кожного, а також на користь держави судовий збір в розмірі по 840,80 грн. з кожного за вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved