Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 25.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис 1646. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини припинили своє існування з вересня 2015 року. Спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки і суперечки з суттєво важливих питань. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір'ю. Ухвалою судді від 25.07.2018 було відкрито провадження в цивільній справі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.09.2018 закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не прибула, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав. Ухвалою суду від 18.10.2018 в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 25.09.2010 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис 1646. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]» (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, відсутність відзиву на позовну заяву, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved