Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 2015 по 2018 роки проживала в м. Москва Російської Федерації однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином Російської Федерації [PERSON] . Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах у них народилася [INFO] дочка [PERSON] . Згідно Свідоцтва про встановлення батьківства від 21 вересня 2017 року, органом ЗАГС Москви №91 Багатофункціонального центру надання державних послуг району Хорошево-Мневники 21 вересня 2017 року складено запис акту про встановлення батьківства №119, згідно якого [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації, уродженця а.Едельбай, Благодарненського району Ставропольського краю, визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Москва, Росія, яка народилася у [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки м. Івано-Франківськ, Україна та присвоєно дитині прізвище [PERSON] . Згідно рішення УДМС України в Чернігівській області №493 від 22 грудня 2018 року [PERSON] , [INFO] , уродженка Російської Федерації набула громадянства України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою начальника УДМС України в Чернігівській області від 22 грудня 2018 року за №567. Позивач разом з дочкою зареєстровані та фактично проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач з червня 2018 року припинив надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дочки [PERSON] , яка проживає та знаходиться на утриманні матері, яка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, і окрім мінімальної державної допомоги в зв`язку з доглядом за дитиною не має жодних доходів, а [PERSON] має постійний і достатній дохід, тому позивачем і подано до суду позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , громадянин Російської Федерації, уродженець а.Едельбай, Благодарненського району Ставропольського краю в судове засідання також не з`явився. Відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справам від 22 січня 1993 року та на виконання ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 17 грудня 2019 року, Благодарненським районним судом Ставропольського краю 17 лютого 2020 року [PERSON] вручено ухвалу про відкриття провадження у справі, повістку про виклик до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, копію позовної заяви з доданими до неї документами. Згідно протоколу судового засідання Благодарненського районного суду Ставропольського краю по матеріалу №13-2/2020 р. по виконанню судового доручення, вбачається, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , визнає, платити аліменти не відмовляється, але хоче, щоб йому надавали можливість спілкуватися з дитиною. Після консультацій з адвокатом планує подати письмові заперечення до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, поштою. Оскільки не має закордонного паспорта, просить дану справу розглянути без його участі. На час розгляду справи в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області письмові заперечення від відповідача не надійшли. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо, відповідно, до положеньцього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії Свідоцтва про встановлення батьківства від 21 вересня 2017 року вбачається, що органом ЗАГС Москви №91 Багатофункціонального центру надання державних послуг району Хорошево-Мневники 21 вересня 2017 року складено запис акту про встановлення батьківства №119, згідно якого [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації, уродженця а.Едельбай, Благодарненського району Ставропольського краю, визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Москва, Росія, яка народилася у [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки м.Івано-Франківськ, Україна та присвоєно дитині прізвище [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 вересня 2017 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що органом ЗАГС Москви №91 Багатофункціонального центру надання державних послуг району Хорошево-Мневники 21 вересня 2017 року зроблено запис акту про народження №980. Батько [PERSON] , громадянин Росії. Мати [PERSON] , громадянка України (а.с.10,11). У відповідності до копії довідки начальника УДМС України в Чернігівській області від 22 грудня 2018 року за №567, рішенням УДМС України в Чернігівській області №493 від 22 грудня 2018 року [PERSON] , [INFO] , уродженка Російської Федерації набула громадянства України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України» (а.с.12). Згідно копії довідки Комітету самоорганізації населення №3 мікрорайону Рокитний від 20 листопада 2019 року за №024/03-09, в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: мати [PERSON] , 1950 року народження, [PERSON] , 1972 року народження та дочка [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] проживає разом з матір`ю (а.с.13). В ідповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідност. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що спільна дочка сторін [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою та проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні, при цьому суд враховує, що відповідач, є особою, працездатного віку, факту неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дочки доказів суду не надав, тому суд з метою забезпечення принципу пріоритету інтересів дитини, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторонни стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved