Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі зареєстрованому 28.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського района Управління юстиції у Луганській області №172044. Раніше а ні позивач, а ні відповідач у шлюбі не перебували. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з причин непорозуміння та неповаги один до одного. На примирення з відповідачем позивач не згодна. Переконана, що подальше шлюбне життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільно власністю подружжя немає. З питання, щодо утримання та виховання дитини спору не має. Неповнолітня дитина залишається жити з позивачем. Позивач просить суд, шлюб, зареєстрований 28.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції у Луганській області №172044 між позивачем та [PERSON] розірвати. Залишити їй прізвище чоловіка. 28 грудня 2016 року Кремінським районним судом Луганської області було задоволено клопотання сторін та постановлено ухвалу про надання строку на примирення та зупинення провадження у справі до 30 січня 2017 року. 30 січня 2017 року Кремінським районним судом Луганської області було задоволено клопотання відповідача про надання додаткового строку для примирення з позивачкою, постановлено ухвалу про надання строку на примирення та зупинення провадження до 30 березня 2017р. Ухвалою суду від 30 березня 2017 року провадження у справі було відновлено та призначено її до розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також, повідомила суд, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, подальше проживання з відповідачем вважає не можливим та просить суд її позовну заяву задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб поміж [PERSON], [INFO], громадянином України, місце народження Україна, Донецька область, Артемівський район, м. Сіверськ та [PERSON], [INFO], громадянкою України, місце народження Україна, Луганська область, Кремінський район, м. Кремінна (прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON]), актовий запис №98, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 28 вересня 2013 року (а.с.5). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] від 24 грудня 2013 року (а.с. 3). Примирення та подальше спільне проживання позивача та відповідача не можливе. Відповідно до ч.3 ст.105 та ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Як встановлено ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовну заяву позивачки задовольнити. При цьому, задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивачка скористалась своїм правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак, позивач не має намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого, позовна заява підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права позивача та відповідача, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved