Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з нього аліменти на утримання синів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з 15.09.2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання належними документами встановлено, що 10.09.2011 року сторони уклали шлюб у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.7) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року (а.с.8) та [PERSON], [INFO] (а.с.9). Шлюб не розірвано, однак, мешкають окремо. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч.3 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що батьки неповнолітніх дітей мешкають окремо, діти проживають з матір'ю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей з 20.02.2015 року. В части стягнення аліментів з 15.09.2014 року відмовлено, оскільки ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Суду таких доказів не надано. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 183 ч.1 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ст. 182 ч.2 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Так як задоволена основна вимога позивача, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial