Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання спільного сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку ВДВС Вільнянського РУЮ, станом на 01 грудня 2014 р. відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 5601,54 грн. У звязку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом від 27.12.2013р у сумі 12484,52 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, та просив суд позов задовольнити в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення заперечень не зазначив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, так як від нього надійшла відповідна заява. Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-ЖС № 223766, виданим 13 травня 2013 року виконавчим комітетом Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (а.с. 4). На підставі виконавчого листа № 2/314/1620/2013 від 27.12.2013, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області, з [PERSON] на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Із розрахунку державного виконавця вбачається, що станом на 01 грудня 2014 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів за вказаним виконавчим листом у розмірі 5601,54 грн. (а.с. 6). Правильність розрахунку відповідач не тоспорював. За правилами ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розяснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки судом встановлена заборгованість по сплаті аліментів, то відсутність своєї вини в її виникненні має доводити особа, яка сплачує аліменти. У порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, будь-яких належних доказів наявності обєктивних причин неможливості виконувати обовязок по утриманню дитини в розмірі, визначеному рішенням суду, відповідач не надавав. Позивачка предявила вимоги про стягнення неустойки за виконавчим листом 2/314/1620/2013 від 27.12.2013 у сумі 12484,52грн. Як передбачено статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Суд приймає розрахунок позивачки, оскільки він в повній мірі відповідає вимогам ст. 196 СК України в частині визначення кількості днів прострочки. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 6-81цс13 від 11.09.2013, оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином, оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості виходячи зі всієї суми. Розмір пені нараховується наступним чином: - за грудень 2013 року заборгованість у розмірі 334,11 грн. станом на 01.12.2014 не сплачена, тобто прострочка до 01.01.2014 складає 394 дні, сума пені становить 1316,39 грн. (334,11грн./100% х 394 = 1316,39грн.); - за січень 2014 року 1626,71грн. (448,13грн./100% х 263 = 1626,71грн); - лютий 2014 становить 1500,80 грн. (448,13грн/100% х 335 = 1500,80); - березень 2014 становить 1361,92 грн. (448,13грн/100% х 304 = 1361,92); - квітень 2014 становить 1342,60 грн. (490,38грн/100% х 274 = 1342,60); - травень 2014 становить 1190,70 грн. (490,38грн/100% х 243 = 1190,70); - червень 2014 становить 1043,70 грн. (490,38грн/100% х 213 = 1043,70); - липень 2014 становить 891,80 грн. (490,38грн/100% х 182 = 891,80); - серпень 2014 становить 739,90 грн. (490,38грн/100% х 151= 739,90); - вересень 2014 становить 592,90 грн. (490,38грн/100% х 121 = 592,90); - жовтень 2014 становить 441 грн. (490,38грн/100% х 90 = 441); - листопад 2014 становить 294 грн. (490,38грн/100% х 60 = 294); - грудень 2014 становить 142,10 грн. (490,38грн/100% х 29= 142,10); Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 10.12.2013 по 01.12.2014 складає 12484,52 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, так як відповідачем суду не надано жодного доказу стосовно свого матеріального стану, суд не вбачає підстав для зменшення пені за прострочення сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач на підставі ст. 60 ЦПК України, довела ті обставини, на які вона посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved