Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2016 року. Діти потребують значних витрат на їх утримання, навчаються в школі, займаються позаурочними заходами. Син займається спортом (регбі), часто їздить на змагання, у тому числі за кордон. Дочка має проблеми із зором, тому потребує постійних лікувальних процедур. Відповідач добровільно відмовляється утримувати дітей і самоусунувся від виконання батьківських обовязків щодо утримання дітей, працездатний, інших дітей на утриманні не має та може сплачувати аліменти. Офіційного заробітку відповідач не має, здійснює щотижневі перевезення до Москви заробітчан.\~ Тому позивач просила суд стягувати аліменти з відповідача в розмірі 4000 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві та відзиві на позов, просила позов задовольнити. Додатково уточнила, що 4000 грн. вона просить стягувати на двох дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. Представник відповідача позов визнав частково, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача по 1000 грн. на кожну дитину. Суду пояснив що [PERSON] офіційного заробітку не має та проживає з батьками-інвалідами, які потребують матеріальної підтримки з його сторони. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2001 року, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2016 року (а.с. 5-6). В шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Малолітній [PERSON] являється гравцем команди Івано-Франківської ЗШ № 25 з регбі-5, що підтверджується копією грамот та диплома (а.с. 10-12) та займається на відділенні регбі у ДЮСШ № 2 (а.с. 37). Дочка\~ [PERSON] має вади зору, у звязку із чим лікувалась у лікаря-окуліста в діагностичному кабінеті «Оптика Люксор» (а.с. 15). За даними довідки про доходи від 09 жовтня 2018 року [PERSON] офіційно працює на посаді буфетника 4 розряду у ПАТ «Українська залізниця». За період з січня по вересень 2018 року отримала дохід в розмірі 47 883 грн. 98 коп. [PERSON] офіційного заробітку не має, що підтверджується копією відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків № 4392/10/09-15-08-01-009 від 16 жовтня 2008 року, при цьому отримує соціальну допомогу\~ розмір якої складає 92 грн. 68 коп. за квартал року (а.с. 29). Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Коломийської РДА № 2919 від 19 жовтня 2018 року, вказану допомогу він отримує по догляду за матірю, яка досягла 80 років та являється інвалідом І групи (а.с. 32). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач офіційно не працює, проживає з батьками, які являються пенсіонерами, потреби дітей щодо належного утримання, наявність офіційного заробітку у матері дітей. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька,\~ інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину. При цьому суд зауважує що витрати на поїздки за кордон малолітнього [PERSON] та лікування зору малолітньої [PERSON] є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами (розвитком здібностей [PERSON] та вадами зору у [PERSON]). Тому вони не являються складовою витрат, на погашення яких повинні здійснюватись аліментні платежі. Позивач не обмежена у праві звернутись до суду із окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей). Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 26 вересня 2018 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 704 гривні 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial