Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування вимог зазначила, що її мати перебувала у шлюбі з [PERSON]. У них в шлюбі народилося дві доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2012 року було призначено стягування аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], з 12 липня 2011 року до досягнення дітьми повноліття, у розмірі 1/3 (одної третьої) частини зі всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач рішення виконував частково, так як стверджував що він безробітний, а з листопада 2013 року, взагалі не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання доньок, хоча займається будівельними роботами неофіційно до сьогодні, до 2014 року неофіційно отримував дохід з магазину «Домашня здоба», а з 28 червня 2014 року і до сьогодні отримує дохід з кафе «Варенична», яке знаходиться по вул. Коновальця, буд. 8 А та зареєстроване на його дружину. Позивач продовжує навчання і відповідно до довідки вона з 01.09.2015 року по 30.06.2020 року дійсно навчається у ВНЗ «Львівський державний університет внутрішніх справ», спеціальність: правознавство, на заочній формі навчання. Навчання платне. Вартість навчання на рік складає 10096 гривень. Також додатково [PERSON] несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, вартість яких складає 500 гривень і більше, підручників, проїзду з місця проживання до ВНЗ кожного дня під час сесії вартість якого складає 120 гривень. Працювати позивач не може, так як на даний час не має вищої освіти тобто спеціальності, та розклад сесій, лекцій, практичних занять, семінарських занять, екзаменів, заліків, талонів та підготування до них не дає змоги. Відповідач займається підприємницькою діяльністю - неофіційно. Має можливість надавати грошову допомогу, а тому вважає, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову заперечив, надав суду відзив, в якому вказав, що твердження позивача про те, що розклад занять не дає їй можливості працевлаштуватись не відповідає дійсності, оскільки [PERSON], згідно довідки №1760 від 02.05.2018 року навчається на заочній формі навчання. Сесія в даному навчальному закладі відбувається двічі на рік з тривалістю в 21 календарний день. Стаття 199 Сімейного кодексу України розповсюджує обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Крім того, [PERSON] не працює, на обліку в Стрийському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває та не являється приватним підприємцем. 14 лютого 2018 року, [PERSON] переніс гострий великовогнищевий інфаркт міокарда передньо - бокової ділянки лівого шлуночка. Дифузний кардіосклероз із дилатацією камери лівого передсердя. Системний тромболізис. Упгентна КАГ і стентування передньої між шлункової артерії. З цього випливає те, що [PERSON], не працює, 14.02.2018 року переніс інфаркт міокарда та був прооперований та перебуває на лікарняному. Оскільки позивач не працює та перебуває на лікарняному тому дружина змушена його утримувати та купувати велику кількість ліків, які щоденно необхідно приймати щоб зберегти своє життя. Лікування є дорого вартісне, а тому вважає що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають, є надуманими, необгрунтованими та такими що не підтверджуються жодними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача слід залишити без задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12.09.2011 року було розірвано, що підтверджується рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], 16.10.1997р. народження, яка на даний час є повнолітньою. Згідно довідки виданої Львівським державним університетом внутрішніх справ від 02.05.2018р., №1760, вбачається, що [PERSON], є здобувачем вищої освіти 3-го курсу факультету №5 (заочного навчання цивільних осіб). Вартість освітньої послуги становить 10096 грн. за рік. Стипендії не отримує. Термін навчання 5 років. Згідно свідоцтва про шлюб від 09.06.2015р., [PERSON] повторно одружився. Згідно витягу з медичної карти №831 стаціонарного хворого [PERSON], 15.02.2018р., поступив на лікування в Львівський обласний державний клінічний лікувально-діагностичний кардіологічний центр з діагнозом: гострий великовогнищевий інфаркт міокарда передньо - бокової ділянки лівого шлуночка від 14.02.2018р. Дифузний кардіосклероз із дилатацією камери лівого передсердя. Системний тромболізис. Упгентна КАГ і стентування передньої міжшлункової артерії. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 2 ст. Гіпертрофія лівого шлуночка. Аневризматичне розширеня висхідного відділу аорти. Згідно довідки до акта огляду медико-соціального експертною комісією від 06.09.2018р., встановлено [PERSON], протипоказана робота із значним фізичними навантаженнями. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вказане аліментне зобов'язання це правовідносини, підставою виникнення яких є сукупність таких юридичних фактів, як: 1) продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття; 2) недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку 23 років; 3) потреба дочки, сина у зв'язку з навчанням в матеріальній допомозі; 4) можливість батьків подавати матеріальну допомогу. Вказані юридичні факти у своїй сукупності утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення аліментного зобов'язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. Якщо відсутня хоч би одна з умов, встановлених ч.1 ст.199 СК України, то аліментне зобов'язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Крім того, як передбачено ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи усе вищенаведене, а саме те, що у сенсі розуміння статті 199 СК України відповідач, який є батьком [PERSON], яка навчається у вищому навчальному закладі, має обов'язок сплачувати аліменти на дитину, що продовжує навчання до досягнення нею 23-х річного віку, за умови, якщо він може надавати таку матеріальну допомогу, взявши до уваги матеріальне становище платника аліментів та стягувача аліментів, враховуючи, що дитина продовжує навчанням із заочною формою навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду переконливих доказів, що відповідач здатен надавати їй майнову допомогу як повнолітній доньці, її посилання на те що відповідач має постійний дохід, оскільки є підприємцем, не знайшли свого підтвердження наданими доказами, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надавалось клопотань про витребування певної інформації щодо майнового стану відповідача, їй слід відмовити у задоволенні позову до [PERSON], про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини.

Outcome: dismissed