Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до районного суду з позовною заявою, в якій просить звільнити з-під арешту квартиру, що знаходиться у Подільському районі м. Києва за адресою: [ADDRESS], співвласником частини якої вона є та на частину якої не може отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що вищевказана квартира на праві спільної сумісної власності належить їй, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса Чотирнадцятої київської держнотконтори з заявою про оформлення права на спадщину, в тому числі й на належну їй частку майна спадкодавців. З отриманої інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позивачці стало відомо про те, що на вказану квартиру 02.11.2004 року за № 1432119 Першою Київської держнотконторою накладено арешт на підставі листа №276 від 19.09.2000 року Державної адміністрації Шевченківського району м. Києва, проте лист не є тим документом, що дає право накладати арешт на майно. Посилаючись на те, що накладення арешту обмежує її законні права на оформлення спадщини, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивач до початку судового засідання подана заява, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Представником відповідача Першої київської державної нотаріальної контори до початку судового засідання подана письмова заява, в якій він просив вищевказану справу розглянути за його відсутності та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства України. Залучений до участі в справі як третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, поштою надіслав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.11.2004 року, виданого відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], позивачу у справі [PERSON] та третій особі у справі [PERSON] в рівних долях ( а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], а [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] ( а.с. 21, 22). Позивачка, у строки передбачені ЦК України, звернулася до нотаріуса Чотирнадцятої київської держнотконтори з заявою про оформлення права на спадщину, в тому числі й на належну їй частку майна спадкодавців. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яка була сформована державним нотаріусом Іваненко Р.С. 21.11.2016 року, позивачці стало відомо про те, що на квартиру [ADDRESS] 02.11.2004 року за № 1432119 Першою Київської держнотконторою накладено арешт на підставі листа №276 від 19.09.2000 року Державної адміністрації Шевченківського району м. Києва ( а.с. 10). З метою надання інформації, з яких підстав та в інтересах якої особи накладався арешт на квартиру позивачка звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори та Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Листом від 23.11.2016 року № 10086/01-16 Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON], що надати документи та інформацію щодо підстав накладення обтяження на спірну квартиру вони не мають можливості, у зв'язку з їх відсутністю ( а.с. 11). Державна адміністрація Шевченківського району м. Києва як юридична особа без правонаступників ліквідована згідно Розпорядження № 787 від.30.09.2010 року Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 року №7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві». Відповідно до листа Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 109-109/ОПП/Я від 21.12.2016 року в управлінні житлово-комунального господарства Шевченківської РДА в м. Києві інформація про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] відсутня ( а.с. 13). На даний час арешт з майна позивача не знято. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до положень ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Частина 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує її законі права як спадкоємця та власника частини майна в порядку спадкування щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. Судом достовірно встановлено, що в зв'язку з наявністю накладеного арешту на квартиру позивачка позбавлена права на оформлення права власності в порядку спадкування за законом на частини даної квартири, що є спадщиною після смерті її померлих батьків [PERSON] та [PERSON] Під час розгляду справи судом не встановлено, що зняття арешту з даної квартири може порушити права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач позбавлена належним чином та в повному обсязі користуватись та розпоряджатись належним їй на праві власності майном. Враховуючи наявність накладеного арешту на квартиру, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушені спадкові права не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 41 ч. 4 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 1218 ЦК України,

Outcome: approved