Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що 14.02.2018 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зауважує, що відносини в шлюбі не склались у зв`язку із різними поглядами на життя. Посилаючись на припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, неможливість збереження сім`ї, наполягає на розірванні шлюбу. Місцем проживання неповнолітніх дітей просить визначити місце проживання матері. Позивач також вказує на те, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. У зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача аліменти на їх утримання до досягнення повноліття в розмірі 1/3 частини від заробітку. Ухвалою суду від 12.03.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням учасників. Відповідачем надано відзив, а в подальшому зустрічну позовну заяву. Згідно ухвали від 17.05.2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком об`єднано в одне провадження із первісним позовом, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.10.2021 року зустрічний позов залишено без розгляду на підставі поданої відповідачем заяви відповідного змісту. Від відповідача на адресу суду також надійшла заява з визначенням позиції по заявлених первісних позовних вимогах, щодо яких сторона при вирішені питання про розірвання шлюбу покладається на розсуд суду, не заперечує з приводу визначення місця проживання дітей, просить стягувати аліменти на утримання неповнолітніх в розмірі 1/8 частини доходів, враховуючи стан здоров`я особи, відомості про яке наведено у відзиві та доданих доказах. Розгляду справи учасники просять проводити у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 14.02.2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб - актовий запис № 208. Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Маючи різні погляди на життя, подружжя є несумісними у відносинах, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, отже шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей та не здійснює матеріальне забезпечення їх побутових потреб. За положеннями ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги вищенаведене нормативне врегулювання спору між учасниками, враховуючи інтереси дітей у вигляді гармонійного розвитку з урахуванням побутових та повсякденних потреб на необхідному та достатньому рівні, суд вважає необхідним задовольнити позов у відповідній частині. Надані відповідачем докази щодо власного стану здоров`я та існування хронічного захворювання не свідчать про суттєвий вплив такого стану на працездатність сторони та її матеріальне забезпечення.

Outcome: approved