Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, повязаних з виплатою коштів за кредитним договором, в якому зазначила, що з 05.04.2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Генічеського районного суду від 31.03.2014 року. Під час перебування у шлюбі між ПАТ «Райфайзен банк Аваль» та [PERSON] було оформлено кредитний договір №014/035-14-40619 від 27.12.2006 року. Рішенням Генічеського районного суду від 20.02.2013р. з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Райфайзен банк Аваль» заборгованість за вказаним кредитним договором. Вважає, що оскільки обєктом права спільної власності подружжя є як предмети матеріального світу так і майнові права та обовязки, то кредитний договір, що був укладений нею, створює обовязки і для відповідача, як для другого з подружжя на момент укладання цього договору, оскільки він був укладений в інтересах сімї, а одержане за цим договором використано фактично на задоволення потреб сімї. Просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу понесені витрати, повязані з виплатою кредитних коштів, з врахуванням частки, яка припадає на відповідача, як на солідарного боржника, що складає 57627,60 грн. В судове засідання позивач не прибула, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації. У зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача постановити заочне рішення. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. 27.12.2006 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/035-14/40619, згідно якого банк надає позичальнику кошти в розмірі 18700 доларів США. В звязку з тим, що [PERSON] прострочила виконання грошового зобовязання за вказаним кредитним договором, рішенням Генічеського райсуду від 20.02.2013 року з неї стягнуто на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» кредитну заборгованість за договором №014/035-14/40619 в сумі 14420,42 доларів США, що в гривневому еквіваленті складало 115255,21 грн. та судові витрати. На підставі рішення Генічеського районного суду від 31.03.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 05.04.2005р. відділом РАЦС Барського РУЮ Вінницької області, актовий запис №36, розірвано. Згідно ч.1,3 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Судом встановлено, що [PERSON] укладаючи кредитний договір №014/035-14/40619 від 27.12.2006р. діяла в інтересах сімї, а одержане за цим договором використано на задоволення потреб сімї, що знайшло своє підтвердження згідно матеріалів справи, таким чином повернення кредитних коштів є солідарним обовязком [PERSON] та [PERSON] Положеннями ст.ст.540,541 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином до [PERSON] у порядку регресу перейшло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] у розмірі 57627,60 грн., яка складає рівну частину кредитних коштів, які були стягнені з [PERSON] за рішенням суду. Отже, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а вимоги позивачки таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved