overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником будинку № 110 по вул.Культурна в м.Олександрія Кіровоградської області. В будинку зареєстрований і її колишній зять, який починаючи з березня 2015 року не проживає в будинку, змінивши своє місце проживання. Реєстрація відповідача в будинку позбавляє її можливості оформити субсидію, тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з»явилась, надіслала заяву з проханням розглядати справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з явився, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином .Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає ,що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статею 319 ЦК України передбачено ,що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач являється власником будинку № 110 по вул..Культурна в м.Олександрія Кіровоградської області. Будинок належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 6, 7). В будинку зареєстрований і колишній зять позивача [PERSON], відповідач по справі. [PERSON] з березня 2015 року в будинку не проживає, змінивши місце проживання. З донькою позивача розлучився, що підтверджується рішенням суду. Відповідно до положень ст..156 ЖК України члени сім»ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку , що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні на підставі актів складених за участю сусідів та представника квартального комітету №2 Олександрійської міської ради встановлено, що відповідач не проживає в [INFO] з березня 2015 року, змінивши місце проживання.Тому є всі підстави визнати його втратившим право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням .Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2004 року . Відповідача являється її знайомим, якого вона зареєструвала в квартирі у 2014 році. Жодного дня відповідач у квартирі не проживав. Наявність факту реєстрації відповідача в її квартирі позбавляє її права на оформлення субсидії. Тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з»явилась, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без участі позивача та її представника. На задоволенні позовних вимог наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем докази , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статею 319 ЦК України передбачено , що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселились у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сім»ї. Встановлено, що позивачка являється власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2004 року (а.с.9, 10) . Згідно акту , складеного за участю сусідів позивачки та представників Комунального підприємства «Житлогосп» , відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з серпня 2015 року , його речей у квартирі немає (а.с. 11). Наявність факту реєстрації відповідача в даній квартирі позбавляє позивача можливості оформити субсидію та належним чином користуватися належною їй квартирою. Тому, на дамку суду, відповідача можливо визнати таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2006 року. Відповідач являється колишнім власником квартири. Після продажу квартири відповідач змінив місце проживання, але з реєстрації за даною адресою не знявся. Теперішнє місце проживання відповідача їй не відоме. Реєстрація відповідача в квартирі позбавляє її можливості оформити субсидію та змушує нести додаткові витрати на комунальні послуги, тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселились у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сім'ї. Встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2006 року (а.с. 4). Згідно актів-розпоряджень № 5069 від 28.12.2016 року, № 174 від 18.01.2017 року, складених за участю сусідів позивача та паспортиста, відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з грудня 2016 року, його речей в квартирі немає (а.с. 8, 9). Наявність факту реєстрації відповідача в квартирі позбавляє позивача можливості належним чином користуватися належною їй квартирою. Тому відповідача можливо визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється наймачем квартири [ADDRESS] В даній квартирі також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який, починаючи з 2009 року, не проживає в квартирі, змінивши своє місце проживання. За захистом своїх прав позивач вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника КП «Житлогосп». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач являється дружиною наймача квартири [ADDRESS] що підтверджується договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 09 квітня 2012 року, копія якого долучена до матеріалів справи, і довідкою-випискою з домової книги про склад сім'ї та прописку КП «Житлогосп» від 10.05.2017 року № 199. В квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], відповідач по справі. [PERSON] з 2009 року в квартирі не проживає, змінивши місце проживання. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до розпорядження міського голови м. Олександрії від 19 лютого 2016 року № р-28-з затверджено найменування проспекту Леніна в новій редакції - проспект Леніна перейменовано на проспект Соборний. В судовому засіданні на підставі актів-розпоряджень від 08.08.2016 року № 764, від 16.11.2016 року № 1003, від 26.01.2017 року № 54, складеного за участю сусідів, паспортиста та майстра дільниці КП «Житлогосп», встановлено, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з 2009 року, змінивши місце проживання. Тому є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстрований її син [PERSON], який починаючи з 2015 року не проживає в квартирі, змінивши своє місце проживання. Реєстрація відповідача в квартирі позбавляє її можливості оформити субсидію та змушує нести додаткові витрати на комунальні послуги, тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, надіслала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 серпня 2004 року, посвідченого УТБ «Партнер» за № 1663, та рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2004 року, яким договір купівлі-продажу від 20 серпня 2004 року визнано дійсним та визнано за позивачем право власності на вказану квартиру (а.с. 10). В квартирі зареєстрований її син [PERSON], відповідач по справі. [PERSON] з 2015 року в квартирі не проживає, змінивши місце проживання, витрат на утримання квартири не несе. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. В судовому засіданні на підставі актів-розпоряджень від 21.01.2016 року № 39, від 18.03.2016 року № 169, від 20.05.206 року № 336, від 19.08.2016 року № 795, складених за участю сусідів та представника КП «Житлогосп», встановлено, що відповідач не проживає в [INFO] з грудня 2015 року, змінивши місце проживання. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється наймачем квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який, починаючи з лютого 2008 року, не проживає в квартирі, змінивши своє місце проживання. За захистом своїх прав позивач вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, надіслала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач являється наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується договором найму житла № НЖ/2016 в будинках державного і комунального житлового фонду від 24 січня 2016 року і поквартальною карткою, копії яких долучені до матеріалів справи. В квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], відповідач по справі. [PERSON] з лютого 2008 року в квартирі не проживає, змінивши місце проживання. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. В судовому засіданні на підставі акта-розпорядження від 26.12.2016 року № 5060, складеного за участю сусідів та паспортиста, встановлено, що відповідач не проживає в [INFO] з лютого 2008 року, змінивши місце проживання. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання недійсними в 1/2 частині свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно, що належало померлому 17.03.2009 року батьку позивача [PERSON]: 1/2 частку квартири № 48 в будинку №4/1 по мікрорайону Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області; автомобіль [NUMBER]; дві земельні ділянки площею 0,0493 га та 0,0508 на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області (далі спірне майно). У позові вказує, що про оформлення відповідачем спірного майна після смерті батька дізналась випадково, у належній батькові квартирі в місті Кузнецовську вона проживає постійно, є інвалідом, тому на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК має право на обов»язкову частку спірного майна. У запереченні проти позову відповідач просить відмовити у задоволенні позову через безпідставність та за пропуском строку позовної давності, оскільки на день відкриття спадщини позивач не була інвалідом, про оформлення спадщини померлого батька відповідачем позивач знала, із заявою про прийняття спадщини у нотаріальну контору не зверталась. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору подала письмові пояснення згідно із якими 03.11.2009 року Кузнецовською міською державною нотаріальною конторою (далі- КМДНК) заведено спадкову справу на майно, що залишилось після смерті [PERSON] та видані відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно. Під час судового розгляду позивач пояснила, що вона дізналась про оформлення відповідачем права власності на спірне майно за заповітом у червні 2015 року, хоча у квартирі № 48 в будинку №4/1 по мікрорайону Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області (далі- спірна квартира) проживала на день смерті батька і проживає зараз постійно разом із відповідачем і про оформлення права власності на цю квартиру після смерті батька відповідач її повідомляла. З її матір»ю відповідачем [PERSON] після смерті батька у неї склались неприязні відносини, через це вона час від часу не проживає в спірній квартирі. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задоволити. Відповідач та її представник під час судового засідання просили відмовити у задоволенні позову з підстав, що вказані у запереченні. Відповідач також пояснила, що про заповіт померлого чоловіка та оформлення спадщини позивача не повідомляла, оскільки між нею і позивачем постійно виникають конфлікти. В результаті дослідження доданих до позову документів, заслухавши пояснення учасників процесу та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу по Відокремленому підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 18.07.2016 за №1859-к «Про накладення дисциплінарного стягнення, не нарахування премії за місяць, винагороди за підсумками роботи за рік», що підписаний т.в.о. генерального директора ВП «Рівненська АЕС» [PERSON] (далі в рішенні - наказ №1859-к або оскаржуваний наказ). В позові вказує, що оскаржуваним наказом на неї накладене дисциплінарне стягнення догана, позбавлено премії та винагороди за підсумками роботи за рік. Наказ №1859-к позивач вважає незаконним оскільки вона 5-7 липня 2016 року як депутат міської ради перебувала на семінарі в місті Чернігів, тобто виконувала депутатські повноваження. Проте всупереч вимогам ст.33-1, ч.1 та ч. 6 ст.30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст.141 Конституції України її керівник свідомо обмежив її депутатські повноваження. Згідно із письмовими запереченнями проти позову відповідач просить відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у запереченнях. Під час судового розгляду позивач просила позов задоволити та пояснила, що виклик на семінар та відповідні листи про звільнення її як депутата ради від роботи з 5 по 7 липня з Кузнецовської міської ради і від заступника міського голови були направлені у ВП «Рівненська АЕС» де вона працює. Вона неодноразово зверталась із заявами про надання їй відгулу для участі у семінарі з 5 по 7 липня 2016 року. Керівництво знало, що їй потрібно прийняти участь в семінарі, тому вона, користуючись наданим їй, як депутату місцевої ради, правом на підвищення кваліфікації, не була на роботі з 5 по 7 липня 2016 року, а в ці дні перебувала на семінарі в місті Чернігів. В судовому засіданні представник позивача просив задоволити позов з підстав, вказаних у позові. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у письмових запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, в результаті всебічного, повного і обєктивного дослідження доказів та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадкування за заповітом від 04.12.1989 року № 2-3426 належить житловий будинок [ADDRESS]. 15.07.1978 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який був прописаний у будинку. 26.10.2007 року шлюб між сторонами було розірвано. З липня 2006 року відповідач у будинку [ADDRESS] не проживає, особистих речей його в будинку немає, комунальні послуги він не сплачує. В добровільному порядку з реєстрації відповідач не знімається. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи комітету мікрорайону № 6 Краматорської міської ради не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належить житловий будинок [ADDRESS]. У будинку, значиться зареєстрованим відповідач по справі. Однак, з липня 2006 року він у будинку не мешкає, його речей в будинку немає, комунальні послуги він не оплачує. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved