Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 17.02.2010 року; стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дочок - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, стягнути з відповідача суму сплачених судових витрат. В обґрунтування вимог зазначено, що сімейне життя з відповідачем не склалось, починаючи з вересня 2016 року відносини різко погіршились, подальше спільне життя з відповідачем неможливе та суперечить інтересам сторін та дітей. 08.11.2018 року від позивача надійшла заява про залишення позовної вимоги про стягнення аліментів без розгляду, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала та просила задовольнити, розгляд справи просила проводити без її участі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги про розірвання шлюбу підтримав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дочок - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. За таких обставин, оскільки 08.11.2018 року від [PERSON] надійшла заява про залишення вказаної позовної вимоги про стягнення аліментів без розгляду, суд вважає за можливе залишити позовну вимогу [PERSON] в частині визначення стягнення аліментів без розгляду. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №180 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Виходячи з викладеного та враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з відповідним позовом, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та позовні вимоги визнав, тому суд дійшов висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 352,40 грн.

Outcome: approved