overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що подружні стосунки не склались через різні погляди на життя, сварки та непорозуміння. Вважає, що спільне подружнє життя та збереження сімї неможливе, шлюб між сторонами існує лише формально. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 28 квітня 2007 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя у них не склалося через сварки, конфлікти та непорозуміння, кожен з них має протилежні погляди на сімейне життя, обов`язки та ведення спільного господарства. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися з листопада 1996 року, спільне господарство тривалий час вони не ведуть, а збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їх інтересам. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 28 липня 1979 року (а.с.7). Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося протягом останніх років через те, що вони мають протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями та між подружжям часто виникають сварки. З травня 2017 року ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 18 грудня 2010 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3,5). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем. На початку 2017 року в сімї почали виникати сварки, подружжя не могли знайти спільної мови щодо ведення господарства, працевлаштування та виховання дітей. На початку травня 2018 року їх стосунки вкрай зіпсувалися та сторони остаточно припинили шлюбні відносини. Вважає, що примирення між сторонами не можливо, шлюб існує лише формально. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої з викладеними підставами та обставинами розірвання шлюбу він не згоден, оскільки справжньою причиною розірвання шлюбу є подружня зрада позивача, але разом з цим проти розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 25 серпня 2007 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1, 17). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем. Спільне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З листопада 2010 року сторони фактично проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 11 листопада 2005 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем. Спільне життя у подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя і обовязки у звязку відбувалися сварки, що призвело до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю не має, подружні відносини припинилися в квітні 2017 року, з того ж часу спільне господарство не ведеться, оскільки вони проживають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 01 червня 2012 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1, 17). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], однак з 2016 року припинили проживати разом та вести спільне господарство, на примирення позивач не згодна та, за її переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 03 жовтня 2009 року (а.с.8). Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що від шлюбу вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], однак проживають окремо, мають різні погляди на життя та ними було прийнято остаточне рішення про розлучення. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 02 жовтня 2015 року (а.с.8). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.2). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved