Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування та зобов`язання укладення договору найму на житлове приміщення. Позов мотивовано тим, що в березні 2019 року на підставі листа виконавчого комітету Вінницької міської ради за вихідним № 01-00-003-14221 від 25 березня 2020 року управляючою компанією - приватним підприємством «Бокуд» позивача вселено до квартири [ADDRESS] . На підставі вказаного листа та заяви [PERSON] управляючою компанією - приватним підприємством «Бокуд» на [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для сплати за комунальні послуги. Станом на сьогодні [PERSON] проживає у вказаній вище квартирі. З огляду на вказані обставини позивач звернулась до виконавчого комітету Вінницької міської ради з проханням укласти з нею договір найму на спірну квартиру, однак листом від 16 жовтня 2020 року остання отримала відповідь, якою її повідомили про відсутність можливості укладення даного договору. Тому, станом на сьогодні, [PERSON] позбавлена можливості оформити право власності на займане житло, тобто приватизувати його, оскільки не зареєстрована у ньому, а у відповідних органів відсутні правові підстави провести реєстрацію її місця проживання так як вселення позивача відбулось на підставі листа, а ордер на вселення в спірне приміщення та договір найму житла відсутні. За весь час проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ні ПП «Бокуд», ні виконком міської ради не висували до позивача жодних претензій, тобто фактично вони визнають її право на проживання та користування жилим приміщенням, однак дане житло не закріплено за [PERSON] законодавчо та документально, що позбавляє її права на реєстрацію в ньому та в подальшому на приватизацію займаного житла. З огляду на зазначене вище позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Вінницької міської ради Никонюк О.В. до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій зазначив, що при винесенні рішення суду покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2019 року на підставі листа виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01-00-003-14221 ПП «Бокуд» було вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS] . [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , по теперішній час, що підтверджується Актами від 22 травня 2020 року та від 20 жовтня 2020 року. На безпосереднє звернення [PERSON] до Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради щодо укладення договору найму на квартиру [ADDRESS] отримано відповідь з відмовою, яка мотивована тим, що враховуючи той факт, що ордер на зайняття вищевказаної квартири відсутній, у виконкому міської ради немає правових підстав щодо укладення з [PERSON] договору найму жилого приміщення. Відповідно до довідки № 20-00-019-8486 від 15 лютого 2021 року, виданої Департаментом житлового господарства Вінницької міської ради, станом на сьогоднішній день квартира [ADDRESS] є об`єктом комунальної власності Вінницької міської об`єднаної територіальної громади. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 243964474 від 11 лютого 2021 року, відомості стосовно квартири [ADDRESS] , відсутні. Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов закріплені у статті 34 Житлового кодексу УРСР, відповідно до частини першої якої потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та наявні правові підстави для задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved