Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернулась 23 квітня 2018 року до Іллічівського міського суду Одеської області із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що сторони, які мають від шлюбу неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], з лютого 2018 року разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує формально, примирення неможливе через різницю характерів, відсутність взаємопорозуміння та довір?я. Також просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір?ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26 квітня 2018 року справа направлена за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року [PERSON] справу прийнято в своє провадження та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Войцех». Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення проживання дитини з матір?ю. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, викликаний, про поважність причин не явки суду не повідомлено. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня1990 року, про що свідчить актовий запис №226, зроблений міським відділом ЗАГС м. Коростень Житомирської області (свідоцтво про шлюб [PERSON] ІІ-ТП №328067). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин в травні 2018 року. Майнового споруне існує. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідачне заперечуєпроти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Позивачка, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу з «Сінгаєвська» на «Войцех», виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «Войцех». Також, згідно положень ст. 161 СК України, після розірвання шлюбу місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] суд вважає за можливе визначити з матір?ю, враховуючи, що сторони дійшли згоди, що дитина залишиться проживати з позивачкою.

Outcome: approved