Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про захист гідності, честі та ділової репутації, і спростування недостовірної інформації, мотивуючи його тим, що 24 березня 2017 року на інтернет-сторінці в соціальній мережі «Facebook» громадянин [PERSON] поширив інформацію в якій, на думку позивача, зробив безпідставні та надумані заяви, що не ґрунтуються ні на яких фактах чи відповідають дійсності і є такими, що псують його честь і гідність як громадянина та працівника поліції, а саме поширив інформацію такого змісту: «Дило взяв майор перечнскои полиции. [PERSON]. Ю. Ю який взявши хабар на другий день зранку вид ключкович а даже не взяв анализ крови на стан спяниня, мойор добавив що вже небуло смисла його провиряти. У ликарни в стани ефекту я дав поясненя що я обганяв 3 авто и передний вискочив на обгин я щоб уникнути зиткненя, вильнув и сталося ДТП. Но на слидуйщий ранок до шикули попало видео яке питвержуэ мои вище сказане поясненя. Но майор пришов до мене в ликарню на тринацятий день, и хотив щоб я питписав поясненя без дати. ось таки оборотни у перечини....забув добавит ключкович утик из миста ДТП...и залишив мене умерати у машини, а сам [PERSON] ходив по перечини и хвастався що вин всьо поришав .хочу добавити недавно ключковича ДПС спиймало пяним за кермом и як менти кажуть його позбавили водийських, но виродок дальше розижаэ п'яний , нерозумию ,що за хабарники нас оточують у перечини яки, на таке закривають очи, я ризкуючи власним житям спас трьом житя, а вин дальше возится и шукаэ пяниця биди ще комусь...........на дорози.....». Позивач вважає, що такі заяви зроблені відповідачем є недостовірними, не відповідають дійсності, є надуманими та ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, тому просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задовольнити. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просили у задоволенні такого відмовити. При цьому [PERSON] пояснив, що він не може підтвердити достовірність поширеної інформації, такі дані йому повідомили знайомі. Жодні документи про отримання позивачем хабара суду він надати не може. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 березня 2017 року о 00 год. 50 хв. на веб-сайті в мережі Інтернет на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» [PERSON] була поширена інформація, що стосується [PERSON] Автор статті у стверджувальній формі зазначив, що, [PERSON], який є працівником поліції отримав неправомірну вигоду (хабар) від учасника дорожньо-транспортної пригоди, чим допоміг останньому уникнути відповідальності, тобто звинуватив позивача у вчиненні порушень кримінального законодавства України та моральних норм суспільства, таким чином створюючи враження, що такий є аморальною людиною, яка порушує закон та зневажає моральні норми суспільства. Суд вважає, що вищеназвана інформація, яка поширена відповідачем щодо позивача, не є оціночним судженням чи вираженням суб'єктивної думки і поглядів, оскільки, відповідач не висловлював свою думку, переконання, не давав критичної оцінки певним фактам, а висловлювання є фактичним твердженням і стосуються особисто [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка і також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. У даному випаду, негативна інформація щодо позивача, поширена відповідачем, містить фактичні дані стосовно [PERSON] та має характер наклепу (тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Відповідно до ст. 3 Конституції України, честь і гідність людини визнані найвищою соціальною цінністю. Порушення цих фундаментальних прав вимагає відповідного захисту. Статтею 55 закріплено право захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Пунктом 1 цієї Постанови визначено, що кожен повинен неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію. Згідно ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право на звернення до суду з позовом про захист її гідності та честі. У відповідності до ст. 34 Конституції України, як норми прямої дії, та встановленою ст. 3 ЦК України презумпцією добросовісності, вважається, що негативна інформація, поширена про особу, буде вважатися негативною, якщо особа яка її порушила, не доведе, що вона відповідає достовірності. Згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача тому, позивач звільнений від обов'язку доказування, що негативна недостовірна інформація, поширена відповідачем дійсно є недостовірною. У матеріалах справи відсутні відомості про будь-які неправомірні дії [PERSON] під час виконання ним службових обовязків, в суспільстві та в побуті, а тим більше відсутні дані про вчинення ним кримінального правопорушення. За приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що інформація викладена 24 березня 2017 року о 00 год. 50 хв. на веб-сайті в мережі Інтернет на сторінці в соціальній мережі «Facebook» [PERSON] щодо [PERSON] є неправдивою,нічим не підтвердженою та не відповідає достовірності. Крім того, відповідач [PERSON] не довів, що така негативна інформація, поширена про [PERSON] на веб-сайті в мережі Інтернет на сторінці в соціальній мережі «Facebook» є дійсністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved