Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому прохає визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку (пай) площею 2,3323 га, що розташована на території Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року; а також визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку (пай) площею 2,3487 га, що розташована на території Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо позовних вимог не заперечує. Представник відповідача - територіальної громади Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без представника, позовні вимоги підтримують. Представник третьої особи - Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішенні покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішенні покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповітне розпорядження, згідно якого все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй та на що за законом вона матиме право на день своєї смерті заповіла [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в рівних долях, що підтверджується копією заповіту, посвідченого 20.10.2009 року секретарем виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 573. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.09.2014 року, [PERSON] померла [INFO] року. Померла [PERSON] була зареєстрована та проживала одна станом на день смерті [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. Інших зареєстрованих станом на [INFO] року за вищевказаною адресою не значилось. У довідках відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 27.09.2016 року зазначено, що на ім'я [PERSON] (померла [INFO] року) дійсно отримано державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії [NUMBER], який видавався на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 230 від 12.04.2011 року. Площа земельної ділянки становить 2,3487 га. Державний акт зареєстрований в Книзі видачі державних актів на право власності на землю за №532040001000762 від 15.02.2012 року по Веприцькій сільській раді.Також, на ім'я [PERSON] дійсно отримано державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER], який видавався на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 210 від 11.05.2002 року. Площа земельної ділянки становить 2,3323 га. Державний акт зареєстрований в Книзі видачі державних актів на право власності на землю за № 249 від 03.02.2003 року по Веприцькій сільській раді. Даний факт підтверджується також копіями відповідних державних актів (у копії державного акта серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі видачі державних актів на право власності на землю за № 249 від 03.02.2003 року, площу земельної ділянки зазначено - 2,330 га) та копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.04.2016 року. 14.09.2016 року державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 2,3487 га та площею 2,330 га, розташовані за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, Веприцька сільська рада, що належала померлій [INFO] року [PERSON] у зв'язку з тим, що [PERSON] не надано нотаріусу зареєстровані правовстановлюючі документі на вказані земельні ділянки. Із повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 614 від 18.11.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 18.11.2016 року вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], із заявами про відмову від спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ч. 1 ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У ч. 1 ст. 1235 ЦК України зазначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, факт належності [PERSON] земельних ділянок площею 2,3487 га та площею 2,330 га, що розташовані на території Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, підтверджено належними доказами у матеріалах справи. [INFO] року[PERSON] помер. Спадщину за заповітом після її смерті, до складу якої, зокрема, входить право приватної власності на вищезазначені земельні ділянки, прийняла [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявами до нотаріуса про відмову від спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved