Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що володіє на праві власності 1/4 частиною квартирою, що за адресою: [ADDRESS], на підставі договору міни від 08.05.2002року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. За даним договором міни право власності на спірну квартиру набули також [PERSON], [PERSON] в частинах по 1\\4 частині та [PERSON] та з яким у період по 21.11.2011рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2011року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після його розірвання позивачка з дітьми проживали разом, а [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, а його спадкоємцями є його діти [PERSON], [PERSON], а також дружина [PERSON], які звернулися до приватного нотаріуса КМНО Тонконог О.Ю. із заявами про відкриття спадщини. На даний час відповідач не отримала свідоцтво про право на спадщину, не цікавиться даним майном, будь- які претензії до позивача не пред'являє. Оскільки позивач добросовісно та відкрито володіє, утримує та користується указаною квартирою, а також сплачує комунальні послуги, [PERSON] просить суд визнати за нею за набувальною давністю право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечила, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до договору міни від 08.05.2002року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на праві спільної приватної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.09.2014 року відділом реєстрації смерті у м. Києві [PERSON] помер [INFO] року у віці 56 рік, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 15411 (а.с. 16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1 ст. 1298ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦПК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як вбачається з копії заяви зі спадкової справи № 10/2014, вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON]. Пунктом 1 ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином [PERSON] володіє лише майновими правами на 1/12 квартиру [ADDRESS] лише з вересня 2014року, що становить лише 3 роки. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Враховуючи, що право на частку у спірній квартирі входить до складу спадщини, прийнятої після смерті [PERSON] його дружиною [PERSON], в зв'язку з чим належить їй з моменту відкриття, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed