Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], просила суд стягнути з відповідача 2500 грн та 1300 доларів США, що на момент усної угоди за курсом НБУ відповідало сумі в розмірі 10660 грн, а всього 13160 грн, а також стягнути моральний збиток у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 07 грудня 2013 року передала за усною угодою позики позичальнику [PERSON] у власність 2500 грн та 1300 доларів США, що на момент усної угоди за курсом НБУ відповідало сумі в розмірі 10660 грн. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 07.12.2013, в якій [PERSON] зобов'язувалася повернути всю суму позики до 23.12.2013. До цього часу позика не повернута. З метою врегулювання спору позивач неодноразово телефонувала [PERSON] з проханням повернути позичену суму коштів, однак остання відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання за угодою позики та ігнорує всі заяви щодо повернення позики. 31.12.2013 [PERSON] приїжджала за адресою проживання [PERSON] Позивач відзначила, що [PERSON] позичала кошти для лікування свого чоловіка, у якого нібито були проблеми з нирками і якому терміново потрібно було зробити операцію. Однак під час розмови [PERSON], її чоловік спростував це та зазначив, що гарно себе почуває і зі здоров'ям у нього все гаразд, про операцію він нічого не знає, звертатися до лікарів в нього причин не було. Крім того, сказав, що дружина постійно позичає в людей кошти з надуманих причин і не віддає. В судове засідання позивач не з'явилася, надала на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки її неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст.1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 07.12.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу в борг 1300 доларів США і 2500 грн строком до 23.12.2013, що підтверджується борговою розпискою. Так, відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останньої не виконані. З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що боргова розписка від 07.12.2013 в розумінні вимог ч.2 ст.1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання відповідачем у позику від позивача коштів у розмірі 1300 доларів США і 2500,00 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання та не повернула позивачу суму боргу у розмірі 1300 доларів США (відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 06.12.2013 за 100 доларів США = 799,3000 грн), що еквівалентно 10660 грн і 2500,00 грн в строк до 23.12.2013, а тому сума боргу в розмірі 13 160 грн (10660 грн. + 2500 грн. = 13 160 грн) є обґрунтованою та підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Крім того, позивач також просить стягнути 5000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, виходячи із законодавчо врегульованого права позивача, а також з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене,

Outcome: partial