Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом у якому просила суд скасувати заборону відчуження квартири [ADDRESS], накладену державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальниковою З.В. строком на п'ять років 20 листопада 2012 року, р. №5-2768 у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказувала на те, що 29 березня 2011 року Київським районним судом м. Одеси, було визнано за позивачем право власності на вказану квартиру. В вересні 2011 року Київським районним судом м. Одеси було оголошено померлим [PERSON] - попереднього власника квартири, в зв'язку з чим державним нотаріусом за заявою спадкоємиці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину та до обсягу спадкового майна було включено й згадувану квартиру, у зв'язку з чим на таку квартиру було накладено заборону відчуження строком на 5 років. Дізнавшись про такі обставини позивач, як належний власник квартири звернулася до суду з відповідним позовом до [PERSON] та зазначене свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 20 листопада 2012 року на вказану квартиру було визнано недійсним. Однак за обставин, що склалися, заборона відчуження зазначеної квартири скасована не була, хоча на теперішній час вона є безпідставною та такою, що порушує права позивача як власника квартири [ADDRESS], та перешкоджає державній реєстрації такого права позивача. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце вирішення справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, викладені у позові обставини та вимоги підтримала, повідомила про відсутність у сторони позивача заперечень проти розгляду справи у заочному порядку. Представник Третьої Одеської державної нотаріальної контори звернувся до суду з заявою про вирішення справи за його відсутності, вирішення позову залишив на розсуд суду. Представники Реєстраційної служби ОМУЮ в Одеській області в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] про час та місце вирішення справи повідомлена у встановленому законом порядку, жодних заяв, клопотань або заперечень не надала. Виходячи з зазначеного, приймаючи до уваги думку сторони позивача щодо можливості заочного вирішення справи, суд, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Так, з матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2011 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по справі №1512/2-900/2011 за яким за позивачем, [PERSON], було визнано право власності на квартиру [ADDRESS], що набуто нею на підставі укладеного між позивачем та [PERSON] договору купівлі продажу, який на час укладення не був належним чином посвідчений. Відповідно до змісту рішення Київського районного суду м. Одеси №520/4437/13-ц від 03.03.2014 року, 20 листопада 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (р.№5-2767) після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS], та за підсумками з'ясування судом обставин у вказаній справі таке свідоцтво про право власності на спадщину було визнано недійсним з тих мотивів, що на момент смерті спадкодавцю зазначена квартира не належала. Згідно наданих позивачем письмових пояснень та долученої до матеріалів справи відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (від 10.07.2014 року) в зв'язку з видачею зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом, р.№ 5-2767 від 20.11.2012 року на квартиру [ADDRESS] Одеською державною нотаріальною конторою було накладено заборону відчуження. Зважаючи на те, що вказане свідоцтво про право на спадщину було скасовано за рішенням суду позивач звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори з вимогою про скасування заборони відчуження, однак зазначена установа відмовила позивачу у задоволенні їх вимог з тих підстав, що нотаріальна контора позбавлена повноважень щодо скасування такої заборони. Виходячи з викладених обставини суд доходить висновку про те, що позивач вичерпала позасудові засоби захисту своїх майнових прав щодо спірної квартири, та оскільки порушення майнових прав позивача у вигляді безпідставного обтяження спірної квартири у формі заборони відчуження, усунуто не було, суд, враховуючи положення ст. 317 ЦК України, відповідно до яких власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, положення ст. 41 Конституції України та кореспондуючої ст. 321 ЦК України, що затверджують непорушність права власності, ст. 391 ЦК України, що передбачає право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження приналежним йому майном, виходячи з засад, визначених ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, згідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved