overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22.10.2005 року і відділі РАЦС Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2002, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні. Через непорозуміння одне одного, подружжя втратило почуття один до одного. Позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.10.2005 року, актовий запис № 2002 (а. с. 17). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із позивачем. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. З відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України належить стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25.09.1999 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки. Через непорозуміння одне одного, подружжя втратило почуття один до одного. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25.09.1999 року, актовий запис № 1446 (а.с. 4). Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу, який було укладено з відповідачем 10 лютого 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №261. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину (доньку) - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що одруження з [PERSON] виявилось невдалим. Дружина не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного. Ставлення дружини до сім'ї призвели до розладу та припинення шлюбних відносин. На думку позивача, сім'я розпалася остаточно, примирення є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам останнього. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належно. 05.12.2013 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи в суді повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. Згідно статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 10.02.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 13.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №261 (а.с. 13). Сторони по справі мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Сторони втратили одне до одного почуття любові, поваги, відсутні спільні інтереси. За час окремого проживання сторонам не вдалося відновити сімейні стосунки, оскільки у кожного із них різні погляди на життя, на ведення домашнього господарств, за таких умов подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, просив стягнути з відповідача відшкодування за надмірно використану відпустку у розмірі 650 гривень та судовий збір. Мотивував тим, що відповідач працювала у позивача. Їй було надано щорічну відпустку. Відповідач звільнилась за власним бажанням при цьому не відпрацювавши календарний рік, за який їй було надано оплачувану відпустку. Відповідач надмірно використала 10 діб відпустки. Наказом від 08.09.2016 року відповідачка звільнялась з відрахуванням грошового забезпечення за 10 діб використаної відпустки. Відвідач не бажає добровільно сплатити вказані гроші. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач надала суду пояснення якими позовні вимоги не визнала, посилалась на таке. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у вересні 2016 року відповідачу було зменшено премію на 2\~000 грн. Позбавивши відповідача премії її не було ознайомлено з наказом про це. Премії її було позбавлено неправомірно. Суд , вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до такого. З 21.01.2016 року [PERSON] працювала інспектором 6-ї роти 4 батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та отримувала грошове забезпечення. В період праці, з 15.03.2016 року по 29.03.2021 року та з 03.06.2016 року відповідачу було надано оплачувану відпустку тривалістю 30 діб за 2016 рік. Факт отримання грошового забезпечення за час перебування у відпустці підтверджено копіями розрахункових листів./ а.с.11/ 15.09.2016 року відповідачка звільнилась за власним бажанням. Вказані факти сторони не оспорюють. Викладене приводить суд до висновку про те, що відповідачка використала оплачувану відпустку за календарний рік при цьому не відпрацювала повний календарний рік. 10 діб оплачуваної щорічної відпустки відповідачка використала надмірно. Розмір надмірно сплаченого грошового забезпечення за 10 діб становить 650 гривень. Вказаний факт підтверджено копією розрахункового листа./а.с.37/ Отримані гроші за 10 діб оплачуваної відпустки відповідачка не повернула позивачу. Абзацем 2 частини 9 Закону України « Про національну поліцію» встановлено, що при звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Судом встановлено, що відповідачка надмірно використала 10 діб оплачуваної відпустки відповідачка. Отримані гроші за 10 діб відпустки не повернула позивачу. При звільнені відповідачці не нараховувалось грошове утримання і надмірно виплачені гроші у розмірі 650 гривень не було утримано. Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921 гривню. З відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати на сплату судового збору у вказаній сумі На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № 517/06-Ф від 05.07.2006 року станом на 18.08.2015 року в розмірі 55 320,70 доларів США та 14909,82 грн. пені за прострочення сплати кредиту. Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, просив стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору № 517/06-Ф від 05.07.2006 року. Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилався на те, що відповідач є його батьком. На даний час позивач навчається в Придніпровській державній академії будівництва та архітектури та потребує матеріальної допомоги, але відповідач відмовляється її надавати. Позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на його утримання, тому прохає стягнути з нього аліменти на утримання в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісяця. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримує позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. [PERSON], [INFO] син [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 174455, актовий запис № 32 (а. с. 5). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із довідки № 527 від 06.04.2015 року виданої «Придніпровською державною академією будівництва та архітектури» вбачається, що позивач навчається на другому курсі у вказаному навчальному закладі (а. с. 4). Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя і матеріальне становище сторін, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення двадцяти трьох років або до припинення навчання, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з моменту звернення позивача до суду. Оскільки відповідач будучи батьком, зобов'язаний матеріально утримувати сина та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 199 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що він є батьком, а відповідач - матір`ю малолітнього [PERSON], [INFO], який страждає на дитячий церебральний параліч, спастичний тетрапарез. Дитина проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином. Причина її неявки суду не відома. Суд, заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2015 року [PERSON] визнано батьком [PERSON], [INFO]. Зобов`язано Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області виключити з актового запису про народження від 05.06.2014року [PERSON] прізвище, ім`я та по-батькові - [PERSON], змінивши на [PERSON], [INFO] і в графі «батько» замість [PERSON] вказати [PERSON]. Зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 30.06.2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Із змісту вказаного рішення вбачається, що малолітній [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Дитина страждає на дитячий церебральний параліч, спастичний тетрапарез, що підтверджується медичним висновком №157 від 12.10.2015 року, наданого Центром первинної медико-санітарної допомоги №2. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За таких обставин, враховуючи стан здоров`я дитини та матеріальне становище позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2017 року і до повноліття дитини. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 320 грн , так як позивач від його сплати звільнена. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 22.06.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він позичив, а відповідач взяв у борг 4100000 грн. Гроші були ним передані перед підписанням договору. Відповідно до п.4 договору відповідач зобов`язався здійснити повернення позики в строк до 22.06.2016 року. Однак зобов'язання в обумовлений термін відповідач не виконав, а в одній з розмов повідомив, що не має коштів для вовернення боргу. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 4100000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача з позовом згідна і пояснила, що відповідач визнає борг, але на день розгляду справи не має можливості його повернути. Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22.06.2015 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 4100000 грн. Відповідно до п.4 договору відповідач зобов`язався здійснити повернення позики в строк до 22.06.2016 року. У передбачений договором термін відповідач борг не повернув, що підтвердили в судовому засіданні представники сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 4100000 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 17.06.2011 року він надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 360 євро, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 17.07.2011 року. Всупереч взятим на себе зобовязанням відповідач суму позики у визначений строк не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 5849 грн 21 коп, що становить еквівалент 360 євро на день предявлення позову. В судове засідання сторони не з`явились повторно, про день розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Причина неявки відповідача суду не відома. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17.06.2011 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 360 євро, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 17.07.2011 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у встановлений строк позику не повернув, суд вважає за необхідне на підставі ст.526 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 5849 грн 21коп, що становить еквівалент 360 євро згідно курсу НБУ станом на 07.05.2014 року 1624 грн 78 коп за 100 євро. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 243 грн 60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] про відшкодування шоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 40 910,39 гривень та відшкодувати судовий збір у розмірі 1378,00 гривень. Позов обгрунтований наступним: 10.06.2015 року о 06:35 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на перехресті проспекту Відрадний - бульвар Лепсе, здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень двох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.10.1; 10.3; 10.4 Правил Дорожнього руху. Вина відповідача підтверджується матеріалами перевірки ДАІ, які склали протокол про адміністративне правопорушення АП1 №334988 від 10.06.2015р., на підставі якого Солом'янський районний суд м. Києва прийшов до висновку про наявність в діях [PERSON] правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення, в зв'язку з чим постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.07.2015р. Відповідача визнано винним у скоєні правопорушення та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Внаслідок ДТП позивачу була спричинена матеріальна шкода у вигляді реальної вартості проведених ремонтно-відновлювальних робіт, яка відповідно до договору на надання послуг по ремонту та технічному обслуговуванню транспортного засобу № 94, від 22.07.2015р., укладеному між ДП МФ Артем та ТОВ «Альден Груп» та акта здачі-прийняття робіт № АГ- 0000130 від 14.09.2015р. становить 40 910, 39 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди представника позивача,

Outcome: approved