Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який зазначила, що за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09.04.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідач свої аліментні зобов`язання виконував неналежним чином, що сприяло виникненню заборгованості по сплаті аліментів, а тому позивач згідно статті 196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь пеню по заборгованості в сумі 20440 грн. 00 коп. за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань. В судове засідання представник позивачача не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного розгляду справи не заперечила, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Суд дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу між сторонами постійно проживає з позивачем та на її утримання, згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2014 року з відповідача стягнуто на корить позивача на утримання доньки аліменти, визнається та не спростовується відповідачем, а тому відповідно до статті 82 ЦПК України дані обставини є встановленими та не підлягаючими доказуванню. Визначивши спірні правовідносини суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочку відповідачем сплати аліментів з 04 квітня 2014 року по 30 вересня 2019 року становить 20440,00 грн., з чим суд погоджується Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст.196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду при розгляді по цій категорії справ. Відповідно до вимог ст.196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved