Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 22 вересня 2001 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Золотоніського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 145. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Згоди з-приводу матеріального утримання та виховання дитини між сторонами не досягнуто. В період шлюбу сторонами було набуто за спільні кошти трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка була оформлена договором купівлі-продажу квартири від 01 жовтня 2001 року на ім'я відповідача. Добровільно розділити майно не має можливості, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила та просила визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та стягнути на її користь судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідач до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Золотоніського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 145. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з сторонами по справі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2015 року позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишені без розгляду за заявою позивача. В період шлюб, сторонами було набуто за спільні кошти трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка була оформлена договором купівлі-продажу від 01 жовтня 2001 року на ім'я відповідача. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи дані норми закону, а також не утискуючи права сторін, суд вважає, що позовні вимоги про розподіл спільного майна подружжя підлягають до задоволення та визнання за позивачем права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору складає 243 грн. 60 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved