Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернулась до із цивільним позовом в кримінальному провадженні, відкритому за фактом ДТП, що сталась 13 липня 2013 року близько 21 год. 30 хв. за участю а/м «Мерседес», д/н [NUMBER] під управлінням [PERSON] та а/м «ВАЗ-21103», д/н [NUMBER] під управлінням [PERSON], з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з [PERSON] як винуватця ДТП моральну шкоду в розмірі 200\~000 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач внаслідок вказаної ДТП отримала чисельні тілесні ушкодження, тривалий час перебувала на лікуванні, дотепер її реабілітацію не закінчено, вона вимушена зносити біль, відбулись значні вимушені зміни в її житті, позивач дотепер не відновила здатність нормально пересуватись. Вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, частково задоволено цивільний позов потерпілої [PERSON], стягнуто на користь позивача моральну шкоду в розмірі 23\~000 грн., в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.01.2016 вказаний вирок було скасовано в частині вирішення цивільного позову за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON], призначено новий судовий розгляд в суді 1-ї інстанції потерпілої [PERSON] до [PERSON] про стягнення спричинених злочином збитків в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні позивач, яка змінила прізвище на «Григораш», що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 56), представник позивача, позов підтримали в редакції заяви від 15.05.2015 р., просили його задовольнити й стягнути на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу 200\~000 грн., додатково пояснили суду, що 13.07.2013 року позивач знаходилась на пасажирському місті а/м «ВАЗ 21103», д/н [NUMBER] під управлінням третьої особи [PERSON], внаслідок ДТП отримала значні тілесні ушкодження у вигляді перелому бедра, травми голови, тривалий час позивач проходить курс лікування, пересувається за допомогою палички, відчуває гострий біль в нозі, з якої дотепер не видалили металеві штифти, відповідач відмовляється відшкодувати шкоду в позасудовому порядку. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з зазначених мотивів. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач є інвалідом 2 групи, його дохід є невеликим, сума, заявлена до відшкодування є надмірною, він пропонував позивачу вирішити питання відшкодування шкоди в позасудовому порядку, проте позивач відмовилась, її вимоги є надмірними, інвалідність позивачу скасовано, твердження про нестерпну біль та необхідність вживання ліків позивача нічим не підтверджене. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 12013170110002406, матеріали кримінальної справи № 521/3028/14-к за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.07.2013 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mersedes», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись\~ в м. Одесі по вул. Мельницька в напрямку [PERSON], під час виконання маневру розвороту ліворуч не переконався в безпеці зміни напрямку руху, у невстановленому для розвороту місці, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21103» реєстраційний номер 17082ОК, під керуванням [PERSON], внаслідок якого позивач, яка була пасажиром а/м «ВАЗ-21103» д/н 17082ОК, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої вертлюжної впадини зі зміщенням уламків і заднім вивихом головки стегнової кістки, закритої черепно-мозгової травми у формі струсу головного мозку із скальпованою раною лобної області, множинних саден голови та кінцівок, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, чим скоїв злочин, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України. Зазначені обставини встановлені вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2015 року по кримінальній справі № 521/3028/14-к, й, відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України додатково доказуванню не підлягають. З висновку судово-медичної експертизи , що міститься матеріалах кримінального провадження 12013170110002406 (а.с. 105-108 т.1) , та який оцінюється судом як письмовий доказ у сукупності з іншими доказами, вбачається, що позивач внаслідок ДТП отримала травми у вигляді: закритого перелому лівої вертлюжної впадини зі зміщенням уламків і заднім вивихом головки стегнової кістки, закритої черепно-мозгової травми у формі струсу головного мозку із скальпованою раною лобної області, множинних саден голови та кінцівок; після за живлення скальпованої рани у позивача утворився рубець довжиною 9,5 см, шириною 0,4 см, більша частина якого (6,5 см) знаходиться на обличчі нижче лінії росту волосся, та який є значних розмірів, вираженим, помітним та незгладимим. З копії листа головного лікаря Центральної районної лікарні Ренійської районної ради Одеської області №337 від 17.04.2015 року (а.с. 7-8), вбачається, що позивач дійсно знаходилась під наглядом лікаря травматолога ортопеда , її було прооперовано 23.07.2013 року з приводу перелому кісток тазу, а саме вертлюжної впадини, більше шести місяців хвора була прикута до ліжка, з лютого 2014 року пересувається тільки за допомогою милиць, після травми в позивача спостерігається стійкий больовий синдром, та різке зменшення обєму рухів в лівому кульовому суглобі, внаслідок вимушеного приймання знеболювальних препаратів, необхідно приймати ліки від медикаментозного гастриту, наявність металевих конструкцій в області лівого кульового суглобу передбачає необхідність оперативного їх видалення в умовах ОКЛ м.Одеси, хвора вимушена раз на рік проходити реабілітаційне лікування в умовах хірургічного відділення ЦРЛ Ренійської райради, а також 3-4 рази амбулаторне лікування. З копій довідок МСЕК №717263 серії 10ААВ від 16.12.2013 року, №743255 серії 10ААВ від 16.12.2014 року (а.с.5,6) вбачається, що позивач в період з 04.12.2013 по 01.01.2015 року була інвалідом другої групи, до 01.01.2016 інвалідом третьої групи. Згідно копії розрахунку на виплату страхового відшкодування від 13.07.2013 року, позивачу було відшкодовано виплату, повязану з лікуванням у розмірі 3\~631 грн 85 коп та моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати у розмірі 181 грн 59 коп(а.с.64,67) Відповідно до п. 1,2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст.\~1187,1166,1167 ЦК України\~шкода, у тому числі майнова і моральна, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується потерпілому особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до розяснень, викладених в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачеві було спричинено моральну шкоду, що виразилась в душевних стражданнях у звязку із пошкодженням стану її здоровя, вимушеному лікуванні, вимушених змінах в її житті внаслідок неможливості нормальної життєдіяльності. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, глибину душевних та психічних страждань позивача, при визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, й доходить до висновку, що позивач має право на відшкодування їй моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталась 13.07.2013 року в меншому, ніж визначено у позові, розмірі, а саме в сумі 130\~000 грн. З розрахунку виплати страхового відшкодування, копії платіжного доручення № 2727 від 27.05.2014 р., наданих МТСБУ (а.с. 67-68) вбачається, що Моторним (транспортним) страховим бюро України позивачу було відшкодовано моральну шкоду в розмірі 181 грн. 59 коп. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди за вирахуванням отриманої суми страхового відшкодування, в розмірі 129\~818 грн 41 коп. Позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору на підставі п. 2, 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у звязку із чим відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, розподіл судових витрат судом не проводиться.

Outcome: partial