Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що у лютому 2012 року між ним і відповідачкою у письмовій формі було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 3450 доларів США і 3000 євро на строк дії до 20 серпня 2012 року. На підтвердження одержання цих коштів відповідачка написала відповідну розписку. Також в договорі було обумовлено, що у разі несвоєчасного повернення позичених коштів - впродовж трьох днів після закінчення строку дії договору, позичальник зобов»язується сплачувати пеню у розмірі 8 %, за кожен місяць неповернення позики. Однак в обумовлений строк відповідачка позичені кошти не повернула, натомість повідомила, що наміру повертати спірні кошти не має, та уникне відповідальності за невиконання вказаного договору шляхом продажу належного їй майна. У зв'язку з виниклими обставинами, просить стягнути з відповідачки суму боргу, з урахуванням пені, у розмірі 280732 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Наголосив, що належним чином виконав умови укладеного з відповідачкою договору позики шляхом передачі грошей, натомість остання не тільки не має наміру повертати кошти, але й погрожує йому та здійснює психологічний тиск з метою уникнення відповідальності за невиконання грошового зобов»язання. Зазначив, що мав намір швидше звернутися до суду за захистом своїх прав, однак тоді відповідачка обіцяла повернути йому кошти. Просить суд не брати до уваги посилання відповідачки про те, що її дочка навчається у вищому навчальному закладі, що на утриманні перебуває перестаріла матір та дані про незадовільний матеріальний стан. Ствердив, що дочка навчається на держзамовленні, матір отримує пенсію, а доходи відповідачки є значно вищими за його, позивача, розмір пенсії. Крім того, вищезазначені обставини не звільняють відповідачку від виконання зобов»язання. Наголосив, що знаходиться на лікуванні у Рівненському онкологічному диспансері протягом тривалого періоду часу на що потрібні значні кошти, а тому йому вкрай необхідне повернення грошей. Оскільки спірні кошти відповідачка позичила у іноземній валюті, просить розмір боргу розрахувати у відповідності до офіційного курсу валют. Відповідачка будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку у судове засідання не з'явилася. Подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 20 лютого 2012 року сторони уклали договір позики згідно умов якого позивач позичив відповідачці грошові кошти у розмірі 3450 доларів США і 3000 євро зі строком повернення до 20 серпня 2012 року (п. 2.1.) та зі сплатою пені у розмірі 8% за кожен місяць неповернення позики у разі несвоєчасного повернення вказаної суми (п. 4.2.). Із тексту розписки від 20 лютого 2012 року, яка була написана відповідачкою видно, що вона одержала від позивача вказані кошти. Так, у п. 3.4. даного договору зазначено, що позика повертається у готівковому порядку та у валюті, визначеній позикодавцем. Позивач ствердив, що відповідачка гроші в обумовлений час не повернула, фактично ухиляється від виконання умов договору та взагалі не бажає повертати кошти, натомість має намір відчужити належне їй майно. Заочним рішенням Коломийського суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2014 року позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме зменшено заявлений позивачем розмір пені з 148 843 грн. до 50 000 грн. Всі інші позовні вимоги задоволено. За заявою відповідачки вказане рішення було скасоване, а справу призначено до розгляду у загальному порядку. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ст. 15 ЦК України гарантує кожному право на судовий захист. Згідно з ст. 23 ч.5 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, як встановлено ч. 1 ст. 525 ЦК України. Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки суми позичених їй коштів, оскільки вона свідомо вчиняла правочин та одержувала від позивача кошти, усвідомлювала наслідки невиконання договору. Крім того, відповідачка не являлася у судові засідання, а тому особисто суду жодних пояснень не надала, а із поданих нею письмових документів видно, що вона не заперечує факт одержання коштів від позивача, а тому наявні всі підстави для стягнення розміру позики. Крім того суд бере до уваги стан здоров»я позивача та пов'язані з цим витрати на проїзд до лікувальної установи у м. Рівне і на купівлю медичних препаратів, що підтверджується документально. З довідки публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» № 17928 від 02 жовтня 2014 року видно, що курс одного американського долара по відношенню до однієї гривні становить 12,95 гривень, по відношенню до одного євро - 16,30 гривень. Стосовно стягнення заявленого позивачем розміру пені, то суд вважає за необхідне застосувати до цієї частини позовних вимог, у відповідності до статей 258 та 266 ЦК України, спеціальну позовну давність в один рік, а також врахувати положення ч.3 ст. 509 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності зобов»язання та підстав його виникнення і ч.3 ст. 551 ЦК України, щодо співрозмірності неустойки наслідкам порушення, ступені виконання зобов»язання позичальником, та приходить до висновку, що оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, то є підстави для суттєвого зменшення її. Також стягненню з відповідачки підлягають судові витрати, які викликані порушенням законних прав та інтересів позивача внаслідок її дій, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та ст.ст. 23, 258, 266, 509, 525, 533, 551, 1049 ЦК України,

Outcome: approved