Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивований тим, що шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO]. Зважаючи на те, що відповідач після фактичного припинення шлюбних відносин не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.12.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. На сьогоднішній день дана сума стягуваних аліментів є надзвичайно малою та недостатньою для того, щоб задовольнити потреби дитини. При цьому розмір аліментів передбачений в сумі 400 грн. щомісячно суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки дана сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільної додаткової допомоги як батько дитини на утримання дитини не надає, участі у додаткових витратах на утримання дитини не бере, вихованням дитини не займається та не цікавиться. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача, а саме: стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав викладених в позовній заяві просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказав на перешкоди в спілукванні з дочкою і наявність на утриманні малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON] [INFO]. Відповідно до виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Вінниці від 16.12.2010 року, суд вирішив стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного виконавчого листа постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження. [PERSON] разом із своєю донькою проживають за адресою [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї від 05.12.2017 року. Судом встановлено, що матеріальне становище стягувача аліментів та неповнолітньої дитини змінилося, так як дитина з кожним роком потребує все більше грошей на утримання, а розмір аліментів передбачений в сумі 400 грн. щомісячно суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки дана сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так судовм встановлено, що на час стягнення аліментів прожитковий мінімум на дитину відповідного віку складав в грудні 2010 року - 799 грн. В грудні 2017 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає 1860 гр-н. За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року №2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів, враховує те, що відповідач фізично здоровий та працюючий та отримує посадовий оклад в розмірі 3750,00 грн. на місяць, інших фізичних осіб на його утриманні не має, що вбачається з показань відповідача в судовому засіданні, а тому зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні доньки, взаємний обовязок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим змінити розмір та спосіб стягуваних аліментів утримання дитини, та встановити їх в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином з відповідача підлягає стягнення 640,00 грн. в дохід держави. Суд вважає за можливе вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу задовльнити частково - в розмірі 1100,00 грн., при цьому суд керується ст. 137 ЦПК України, приймає до уваги складність справи, виконаний адвокатом обсяг робіт, відсутність кошторису та акту виконаних робіт, з заначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих ослуг та виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved