Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 27.11.2014 року мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу має сина [PERSON], [INFO]. Вони проживали однією сім'єю в не приватизованій квартирі [ADDRESS]. В даній квартирі, крім них, зареєстровані син чоловіка від попереднього шлюбу [PERSON] та онук [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Відповідач та його син фактично ніколи не проживали в [ADDRESS], в квартирі відсутні їхні речі, за останні декілька років вони жодного разу не з'являлись до квартири, комунальні послуги ніколи не сплачували, участі в утриманні житла не приймали. Відповідач і його син проживають за адресою: [ADDRESS]. В порядку ст.ст.71,72 ЖК УРСР, позивач просить визнати [PERSON], [INFO] та його сина [PERSON],[INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що її чоловік, який помер [INFO] року, [PERSON] отримав спірну квартиру в 2001 році, в 2003 році вони одружились і вона, а потім і син [PERSON], були зареєстровані в даній квартирі, відповідач і його син також зареєстровані в квартирі, однак ніколи в ній не проживали. До смерті чоловіка питання про вселення у квартиру у відповідачів не виникало. Представник позивача, адвокат за договором, Поліщук Володимир Анатолійович в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідно до трьох актів ЖЕК [PERSON] та його син [PERSON] в спірній квартирі не проживали. З відповіді з дитячої поліклініки вбачається, що [PERSON] з моменту народження спостерігався за іншою адресою, а саме за місцем проживання та реєстрації його матері. Відповідач звернувся до позивача в жовтні 2014 року з вимогою про вселення до квартири, однак на даний момент він вже втратив право на житло, оскільки не проживав у квартирі більше 6 місяців. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, надав до суду письмові заперечення проти позову. Представник відповідача, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що до смерті батька питання по вселенню у квартиру та вимог щодо зняття з реєстрації відповідача з онуком з житлової площі не виникало, оскільки батько допомагав відповідачу орендувати інше житло. Речі відповідача у квартирі були, він з батьком навідувався до квартири, інколи ночував там, коли позивача не було вдома. Відповідач та його дружина іншого житла в м. Біла Церква не мають. Відповідач має на праві власності 1/2 частину квартири в м. Миронівка. Представник третьої особи: Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради сектору опіки та піклування служби у справах дітей, за довіреністю у справі, Поліщук Віра Миколаївна в судовому засіданні покладається на розсуд суду при вирішенні справи з урахуванням інтересів дітей. Відповідач подав заяву до ССД 17.12.2014 року щодо порушення житлових прав дитини [PERSON], до цього жодних заяв не було. Представник третьої особи Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 6, за довіреністю у справі - Федоренко Альона Іванівна в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на розсуд суду, надала до суду письмові пояснення по справі. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у справі, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.58 ЖКУРСР єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видає, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.( ст.61 ЖКУРСР). Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 004366, виданого на підставі рішення виконкому від 09.11.2001 року № 366 ( а.с.4), [PERSON] з сім'єю з 4-х чоловік надано право на зайняття житлового приміщення житловою площею 41,6 кв.м., яке складається з 3-х кімнат у квартирі [ADDRESS], склад сім'ї: «[PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно копії заяви [PERSON] від 22.02.2001 року ( а.с.41) та довідки з місця проживання 2000 року ( а.с.42), вбачається, що він із сім'єю: дружина - [PERSON], сини: [PERSON] і [PERSON], та теща [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] В зв'язку з переводом [PERSON] до м. Біла Церква, він із сім'єю, крім тещі, став на квартирний облік при Білоцерківському міськвиконкомі та отримав ордер на заселення вільних квартир у місті Біла Церква, що підтверджено витягом з рішення № 366 від 09.11.2001 року ( а.с.45). З пояснень представника ЖЕК № 6 та додатків до пояснень ( картки форми 16 - а.с.60-62, заяви [PERSON] від 17.06.2003 року - а.с.67), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за спірною адресою зареєстрованими не були, на реєстраційний облік в м. Біла Церква стали, на підставі ордеру, [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] зареєстрований до батька з 13.09.2005 року. Отже, відповідач [PERSON] набув право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] в м. Біла Церква Київської області, на підставі ордера, як член сім'ї наймача. Також, судом встановлено, що спірна квартира не приватизована, знаходиться на балансі КПБМР ЖЕК №6, а особовий рахунок відкрито на ім'я [PERSON]. За життя наймача квартири [PERSON], питання щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири не виникало, ні наймач, ні наймодавець не звертались до них з даною вимогою, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб від 21.02.2007 року ( а.с.10), позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2003 року. [INFO] року в них народився син - [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження ( а.с.11). Відповідно до довідки ( форма 3) від 16.02.2014 року за № 657 ( а.с.5), за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 03.03.2004 року, [PERSON] з 13.09.2005 року, [PERSON] з 06.07.2010 року, [PERSON] з 17.06.2003 року. Отже, [PERSON] та [PERSON] були вселені в зазначену квартиру, як члени сім'ї наймача і набули рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням. Відповідно до свідоцтва про смерть ( а.с.12), [PERSON] помер [INFO] Як встановлено в судовому засіданні ні позивач ні відповідач, як повнолітні члени сім'ї наймача, не звертались до наймодавця ( ЖЕК) з вимогою про зміну договору найму та визнання їх наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. З квитанцій про сплату комунальних послуг ( квартплата), наданих представником позивача (а.с.47-50) та переліку сум ( а.с.63-66), вбачається в період з січня 2014 року по грудень 2014 року послуги сплачуються в розмірах зазначених в квитанціях за 4 осіб. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. ( ст.78 ЖК України) Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Згідно актів, затверджених ЖЕК № 6 від 16.10.2014 року, від 04.07.2014 року, від 12.03.2014 року ( а.с.6,7,8), [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS] взагалі не були присутніми в приміщенні квартири та не проживали в ній. Згідно копії паспорта відповідача [PERSON] та відомостей адресно - довідкового підрозділу ТО ДМСУ УДМСУ в Київській області ( а.с.19, 40), він з 07.06.1988 року по 13.12.2002 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 17.06.2003 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 04.12.2009 року ( а.с.115), відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією паспорта ( а.с.116). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва ( а.с.89). Відповідно до довідки Білоцерківської міської дитячої поліклініки від 13.11.2014 року за 622 ( а.с.9), [PERSON], [INFO], з дня народження по теперішній час знаходиться під медичним спостереженням за адресою: [ADDRESS]. З копії висновку СВМ Білоцерківського МВГУМВС України в Київській області, по результатах розгляду заяви гр. [PERSON] від 03.12.2014 року ( а.с.44), листа Служби у справах дітей від 23.12.2014 року за № 2303 ( а.с.46) та заяви до ЖЕК від 03.12.2014 року ( а.с.68), листа Прокуратури м. Біла Церква від 16.12.2014 року за № 3673/7074 ( а.с.94) вбачається, що відповідач заявив про порушення житлових прав 26.11.2014 року та 03.12.2014 року, тобто, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року та подачі позивачем даного позову до суду. З позовом про вселення відповідач звернувся до суду 15.12.2014 року ( а.с.106). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач неодноразово приїздив до будинку [ADDRESS] де жив його батько із сім'єю, сам відповідач із своєю сім'єю проживав в гуртожитку, в батьків дружини та орендував квартири. З акту обстеження умов проживання від 10.03.2015 року ( а.с.176) вбачається, що відповідач із сім'єю проживає в орендованій безкоштовно квартирі в одній кімнаті за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.161-165,190-194) вбачається, що за відповідачем та його дружиною в м. Біла Церква право власності на житло не зареєстровано, відповідач має на праві власності 1/4 частину [ADDRESS]. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що в спірній квартирі проживає позивач із сином, відповідач із сином ніколи в квартирі не проживали і ніколи їх не бачили їх будинку. Отже, відповідач та його син не проживали в спірній квартирі, з моменту реєстрації, що не заперечував представник відповідача, однак в силу життєвих обставин: одруження батька, народження в нього дитини та неприязних відносин до позивача, відповідач із сім'єю вимушений був проживати за іншими адресами, при цьому відповідач не втрачав інтерес до даного приміщення, перешкод у користуванні квартирою йому не чинилось до смерті батька, ключів від спірного житла він немає, а позивач не допускає до квартири, що є перешкодою у користування житлом. Відповідно до ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Зі змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведено, що порушуються її житлові права, враховуючи, що вона з відповідачем має рівні права на користування житловим приміщенням квартири, і при здійсненні своїх прав зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а саме не перешкоджати відповідачу в доступі до житлового приміщення. В порядку ст.88 ЦПК України за рахунок відповідачів компенсуються витрати позивача в разі задоволення його вимог, однак в даному випадку в позові відмовлено, тому і судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed