Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до Прутівської сільської ради про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 17.04.1997 р. помер батько позивача [PERSON], якому на підставі державного акту на право власності належала земельна ділянка, площею 0, 71 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради. Спадкоємцем першої черги за законом став позивач, син померлого, який вступив в управління спадковим майном після смерті батька. Інших спадкоємців померлого немає. В звязку з тим, що державний акт на померлого виданий після його смерті постановою І Снятинської ДНК від 30.11.2017 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просила задоволити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача Прутівської сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує , просив справу розглядати за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть [PERSON] І-НМ №192727, виданого на [PERSON], слідує, що останній помер 17.04.1997 р., якому на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія IV-ІФ №010767, виданого 01.03.2001 р., належала земельна ділянка, площею 0, 71 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Прутівської сільської ради. З довідки від 05.12.2017 р. №1171, виданої Прутівською сільською радою слідує, що за померлим [PERSON], [INFO], який помер 17.04.1997 р. зареєстровано земельний пай ділянка №170 площею 0,71 га., який знаходиться в с. Пртувка. З свідоцтва про народження виданого на [PERSON], [INFO], слідує, що батьками останнього записано [PERSON] та [PERSON] Постановою І Снятинської районної державної нотаріальної контори від 30.11.2017 р. №2552/02-31, відмовлено [PERSON], [INFO] жителю [INFO] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 17.04.1997 р., на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0, 71 га, що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, у звязку із тим, що вищезгаданий державний акт на земельну ділянку виданий на імя померлого після його смерті. З довідки від 30.11.2017 р. №2554\\01-09, виданої І Снятинською районною державною нотаріальною конторою слідує, що після смерті [PERSON], померлого 17.04.1997 р., який проживав в [INFO], слідує, що згідно витягу зі Спадкового реєстру №50095499 від 30.11.2017 р., після смерті [PERSON], який помер 17.04.1997 р. і проживав в [INFO] спадкова справа не заведена. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,71 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Прутівської сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ІФ №016368, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №268 від 01.03.2001 р. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved