Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 06.12.2018 року мотивуючи тим, що з 15.04.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не\~ склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, розбіжності поглядів на життя та життєві цінності, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому просила шлюб розірвати. 14.01.2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, після розлучення залишити їй прізвище «Голованенко» та залишити за нею судові витрати. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання\~ шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4\~ ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.04.2015 року у відділі ДРАЦС РС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 329, від спільного життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, примирення між ними неможливо, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ухвалою суду від 14.01.2019 року була звільнена від сплати судового збору, а відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову, тому суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору в розмірі 352,40 грн., а 50% судового збору компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved