Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду з позовом до відповідачів про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай), посилаючись на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 травня 2017 року у справі № 545/647/17 за позивачем визнано в порядку спадкування право на земельну частку пай по КСП ім. Шевченка розміром 4,7 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) яке було посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0172310, виданого на підставі розпорядження Полтавської районної державної адміністрації від 26 грудня 1996 року за № 678 і зареєстровано 28 грудня 1996 року за № 310 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). На даний час [PERSON] не має змоги реалізувати своє право власності на успадковану земельну частку пай та виділити її в натурі, так як існує помилково виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка серії ПЛ № 0172581 на громадянку [PERSON] (справжнє по-батькові «Семенівна»), який їй на руки не видавався, що підтверджується листом Міськрайонного управління Держгеокадастру у Полтавському районі та м. Полтаві від 07.06.2017 року. [PERSON] померла 15.12.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Полтавського району 15.12.2006 року. Крім того [PERSON] за життя отримала також сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Маяк» розміром 6,98 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий на підставі розпорядження Машівської районної державної адміністрації від 31 липня 2001 року за № 283 і зареєстровано 3 серпня 2001 року за № 135 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» N 720/95 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Також відповідно до пунктів 3, 4 ст. 116 Земельного кодексу України Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Отже помилковість видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка серії ПЛ № 0172581 на громадянку [PERSON] (справжнє по-батькові «Семенівна») підтверджується вище викладеними положеннями чинного законодавства, згідно норм якого процес безоплатної приватизації землі громадянами носить виключно одноразовий характер по кожному виду використання земельних ділянок, в звязку з чим даний сертифікат є недійсним та підлягає визнанню таким у судовому порядку через порушення, фактом існування цього сертифікату, права позивачки на отримання земельної ділянки у власність. Прохала встановити факт того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка серії ПЛ № 0172581, виданий на імя [PERSON], належить померлій 15.12.2006 року [PERSON]. Визнати недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка серії ПЛ № 0172581, виданий на імя [PERSON], який належав померлій 15.12.2006 року [PERSON]. В судове засідання позивач та її представник не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Полтавського району не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, поклались на розсуд суду при розгляді справи. Однак в попередніх судових засіданнях представник сільської ради сільський голова [PERSON] надав пояснення в який вказав на те, що йому особисто відомо про обставини отримання [PERSON] сертифікату. Так вказав, що дійсно остання правомірно отримала право на земельну частку пай по КСП ім. Шевченка розміром 4,7 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки згідно сертифікату серії ПЛ № 0172581, виданого на підставі розпорядження Полтавської районної державної адміністрації від 26 грудня 1996 року за № 678 і зареєстровано 28 грудня 1996 року за № 581 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) як член КСП. І також отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Маяк» розміром 6,98 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який виданий на підставі розпорядження Машівської районної державної адміністрації від 31 липня 2001 року за № 283 і зареєстровано 3 серпня 2001 року за № 135 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Бо також була членом вказаного КСП. Отримала два сертифікати оскільки спочатку при розпаюванні жила в одному місці а потім переїхала в інше. Зазначив, оскільки [PERSON] отримала право на дві земельні частки (паї) то вона, оскільки мала право отримати лише одну ділянку, вибрала більшу за площею ділянку і отримала сертифікат і оформила право власності на частку (пай) по КСП «Маяк» оскільки ділянка була більша і склала 6,98 умовних кадастрових гектар. Через зазначені обставини сертифікат на право на земельну частку пай площею 4,7 умовних кадастрових гектар в КСП ім..Шевченка не отримувала оскільки використала своє право на отримання ділянки . Від представника відповідача - [PERSON] на адресу суду надійшло заперечення проти позову, в якому посилається на те, відповідач частково заперечує проти даного позову, а саме, що позовну вимогу щодо встановлення факту, що Сертифікат на право на земельну частку (пай)по КСП ім.Шевченка серії ПЛ №0172581, виданий на імя [PERSON], належить померлій 15.12.2006 року [PERSON], відповідач визнає в повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення. Щодо вимоги про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Шевченка серії ПЛ №0172581, виданий на імя [PERSON], який належав померлій 15.12.2006 року [PERSON] заперечує в повному обсязі з наступних підстав. Позивач в своєму позові посилається на те, що Сертифікат на земельну частку (пай) серії ПЛ №0172581 начебто виданий помилково та на руки власнику не видавався і тому позивач на даний час не має змоги реалізувати своє право власності на успадковану земельну частку пай та виділити її в натурі. Жодних доказів того, що вище вказаний сертифікат видано помилково позивач до матеріалів справи не надав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пайї з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. З даного положення виходить висновок, що [PERSON], правомірно включено до списку розпаювання, а факт того, що вона не отримала на руки Сертифікат на земельну частку(пай) не є підставою визнавати його таким, що видано помилково. Позивачем не надано доказів звернення до органів державної влади з приводу порушення її права, адже відповідно до п.7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Тому не зрозуміло яким чином порушуються права Позивача. В обгрунтування позову позивач посилається на ст. 116 Земельного кодексу України, згідно норм якого процес безоплатної приватизації землі громадянами носить виключно одноразовий характер по кожному виду використання земельних ділянок, в звязку з чим даний сертифікат є недійсним. Відповідач з даною позицією не погоджується, адже до набрання чинності Земельним кодексом України (01.01.2002 р.) не існувало законодавчих обмежень щодо видачі кількох сертифікатів на право на земельну частку (пай) одній особі, яка працювала у двох і більше сільськогосподарських підприємствах на момент їх розпаювання, тому отримала право на земельну частку цілком правомірно. Частиною 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем так і не було вказані обставини та факти порушення його прав. Представників третьої особи Головного управління держгеокадастру у Полтавській області до суду не з»явився викликався належним чином. Представник третьої особи Полтавської районної державної адміністрації на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо задоволення позову. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, позов таким, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 травня 2017 року у справі № 545/647/17 за позивачем визнано, в порядку спадкування, право на земельну частку пай по КСП ім. Шевченка розміром 4,7 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) яке було посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0172310, виданого на підставі розпорядження Полтавської районної державної адміністрації від 26 грудня 1996 року за № 678 і зареєстровано 28 грудня 1996 року за № 310 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). На даний час [PERSON] не має змоги реалізувати своє право власності на успадковану земельну частку пай та виділити її в натурі, так як відсутні вільні землі на території [PERSON] сільської ради і існує помилково виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка серії ПЛ № 0172581 на громадянку [PERSON] (справжнє по-батькові «Семенівна»), який їй на руки не видавався, що підтверджується листом Міськрайонного управління Держгеокадастру у Полтавському районі та м. Полтаві від 07.06.2017 року. [PERSON] померла 15.12.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Полтавського району 15.12.2006 року. Так встановлено, що [PERSON] отримала право на земельну частку пай по КСП ім. Шевченка розміром 4,7 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки згідно сертифікату серії ПЛ № 0172581, виданого на підставі розпорядження Полтавської районної державної адміністрації від 26 грудня 1996 року за № 678 і зареєстровано 28 грудня 1996 року за № 581 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) як член КСП. Крім того [PERSON] за життя отримала також сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Маяк» розміром 6,98 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий на підставі розпорядження Машівської районної державної адміністрації від 31 липня 2001 року за № 283 і зареєстровано 3 серпня 2001 року за № 135 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Право на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом успадкував відповідач-Росляков С.М. Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» N 720/95 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Також відповідно до пунктів 3, 4 ст. 116 Земельного кодексу України Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Отже помилковість видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Шевченка серії ПЛ № 0172581 на громадянку [PERSON] (справжнє по-батькові «Семенівна») підтверджується вище викладеними положеннями чинного законодавства, згідно норм якого процес безоплатної приватизації землі громадянами носить виключно одноразовий характер по кожному виду використання земельних ділянок, в звязку з чим даний сертифікат є недійсним та підлягає визнанню таким у судовому порядку через порушення, фактом існування цього сертифікату, мого права на отримання земельної ділянки у власність. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, но батькові прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві пре народження або в паспорті. У ст.140 ЗК України визначені підстави припинення права власності на земельну ділянку, яким є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Зважаючи на встановлені обставини та те, що відповідач не заперечував факт , що [PERSON] мала право на земельну частку пай в КСП ім..Шевченка суд вважає доведеним факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка серії ПЛ № 0172581, виданий на імя [PERSON], належить померлій 15.12.2006 року [PERSON]. Також огляду на викладене приймаючи до уваги той факт, що померла [PERSON] скористалась своїм правом на отримання земельної частки (паю) і отримала її суд вважає такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка серії ПЛ № 0172581, виданий на імя [PERSON], який належав померлій 15.12.2006 року [PERSON]. Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved