Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування послалась на те, що 23.11.2009 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,82 га.,\~ з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександрівської сільської ради, масив №34, ділянка №3, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД №030085 від 21.07.2003 р. За життя [PERSON] заповіт не склав. Будучи спадкоємцем першої черги за законом вона звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріусом в усній формі було відмовлено у вчиненні нотаріальних у звязку з тим, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності на земельну ділянку. Крім того вона зазначає, що крім неї, є інші спадкоємці першою черги, які надали письмові заяви про відмову у прийняти спадщини, таким чином вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка бажає прийняти спадщину. В судове засідання представник позивача [PERSON], не зявився надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність. Представник відповідача Олександрійської сільської ради Лиманського району Одеської області, в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 23.11.2009 року в с. Іспас Вижницького р-ну Чернівецької області у віці 83 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] 1-МИ №070274 від 24.11.2009 року /а.с.10/ Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,82 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради, масив №34, ділянка №3, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, /а.с.11/. Відповідно до довідки №200 від 28.03.2016 року, яку видано Іспаською сільською радою Вижницького району Чернівецької області, убачається, що на день смерті [PERSON] з ним в одному будинку мешкали [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON]- донька, які є спадкоємцями першої черги /а.с.15/ Відповідно до заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 28.03.2016 року, засвідченні секретарем виконавчого комітету Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, [PERSON], убачається, що спадкоємці першої черги за законом, які проживали разом із померлим на день його смерті, засвідчили, що на спадкове майно [PERSON] не претендують /а.с. 16-18/. На підтвердження своїх родинних відносин позивачка надала суду копію свідоцтва про одруження виданого 28.07.1979 року про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], та копію свідоцтва про народження [PERSON] серії IV-ЯР № 309415 виданого 15.02.1959 р., де у графі батько зазначено «Якивюк Григорій Семенович» /а.с.8-9/ Як вбачається із листа державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чергівецької області від 08.12.2017 року, що після смерті [PERSON], померлого 23.11.2009 року, спадкова справа не заводилась, зазначене також підтверджується інформаційною довідкою №49855250 зі спадкового реєстру/а.с.31-32/ Статтею 1216\~ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно дост. 1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1ст.\~1221\~ЦК України визначено, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а частиною 3ст. 1268\~ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 зазначеного кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ч. 1ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а згідно ч. 3 вказаної статті за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 23Постанови Пленуму\~верховного суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що відповідно до ст.\~67\~Закону України\~«Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст.1270, ст.1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і не надала суду доказів у порядку ст. 81 ЦПК України, які б підтверджували, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вона вважається такою, що не прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Крім цього, [PERSON] пропустила визначений законодавцем строк для прийняття спадщини, однак питання про поновлення такого строку позивачкою не порушувалось. Окрім цього суд зазначає, що не приймає до уваги свідоцтво про народження серії IV-ЯР № 309415 виданого 15.02.1959 р., як підтвердження родинних відносин із померлим, оскільки у свідоцтві про народження прізвище заявниці зазначено, як «Якивюк» та прізвище батька має розбіжності із свідоцтвом про смерть /а.с.8/. Таким чином оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач не прийняв спадщину у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що вказаний позов є передчасним та відсутні правові підстави для його задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed