Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюб між сторонами було розірвано 27.04.2010 р., від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивач декілька місяців спілкувалась з відповідачем проте допомоги по догляду та утриманню за дитиною не отримала. Через деякий час відповідач перестав відповідати на телефонні дзвінки, за місцем проживання був відсутній. Відповідач остаточно припинив спілкування з позивачем та їх дитиною, вихованням дитини не займається, матеріальну допомогу не надає. Позивач в своєму позові також просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, а саме 50% від суми оплати за придбані ліки, обстеження дитини та курси терапії у сумі 6 384 грн., так як у дитини є певні проблеми зі здоров`ям і вона потребувала спеціалізованої медичної допомоги, а саме лікування зору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи надав письмові пояснення, в яких просив розглядати справу за відсутності представника органу опіки та піклування та надав висновок. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9) 27.04.2010 р. шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с.10) Рішенням Слов`яносербського районного суду від 02.07.2010 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно починаючи з 06.04.2010 р. (а.с.11,12) На даний час дитина проживає разом із своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , в орендованій квартирі, що підтверджується договором оренди квартири від 01.07.2021 р. (а.с.14,15) Батько малолітньої [PERSON] не приймає участі у навчанні та вихованні дитини, що підтверджується характеристикою ХЗОШ №78 ХМР.(а.с.17) Допитаний у якості свідка [PERSON] показав суду, що позивач є його матір`ю, а відповідач його вітчим, мати познайомилась з вітчимом у 2007 році, у 2008 році у них народилась донька [PERSON] . З моменту народження доньки вітчим почав відсторонюватись від участі у навчанні, вихованні та лікуванні дитини. Через рік вітчим пішов з сім`ї до іншої жінки, з цього моменту він взагалі перестав спілкуватись з донькою. В 2014 році вони переїхали до міста Харкова з міста Слов`яносербськ у зв`язку із початком бойових дій. Мати повідомила вітчиму про переїзд до іншого міста, проте він ніяк на це не відреагував та навіть ніколи не телефонував. Зі змісту висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.09.2021 року вбачається, що Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Згідно відповіді Харківського районного управління поліції №2 ГУНП у Харківській області від 07.09.2021 р. [PERSON] із заявами про неправомірні дії [PERSON] стосовно здійснення перепон у спілкуванні батька з донькою [PERSON] у період з 01.01.2016 р. по 07.09.2021 р. до Харківського районного управління поліції №2 ГУНП у Харківській області не звертався. Ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, надає чітке визначення поняття ухилення від виконання батьківських обовязків, наприклад не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечуються необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ніяких доказів, які б спростовували докази позивача та зроблені на підставі них висновки суду, відповідачем не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом тощо). Так судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] у лютому 2020 р. мала захворювання очей та потребувала лікування, що підтверджується довідкою лікаря [PERSON] ТОВ «Ай-Кью Клінік» від 19.02.2020 р., діагноз дитини: Алергічний кон`юнктивіт обох очей та призначено лікування.(а.с.13) Проте суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, так як позивачем не надані докази оплати за придбання ліків, обстеження дитини та курси терапії, а також відсутні докази того, що дитині за рекомендаціями лікаря раз на три місяці необхідно проходити курс терапії. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial