Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 03 червня 2008 року між юридичною особою Закритим акціонерним товариством Перший Український [PERSON] банк, правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТ „ПУМБ, тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.09) згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 6495368. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 75\~000 доларів США, а відповідач зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 03.06.2011 року відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який встановлено в додатку № 1 до кредитного договору. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,49% річних, а п. 3.1.2. кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно. Позивач належним чином виконав свої договірні зобовязання, передбачені кредитним договором своєчасно та в повному обсязі надав грошові кошти шляхом переказу суми кредиту з позичкового рахунку на картковий рахунок відповідача, відповідно до п.2.3.2. кредитного договору, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 450144634 від 03.06.2008 Відповідач [PERSON] виступила поручителем відповідача [PERSON], про що між нею та позивачем був укладений відповідний договір поруки № 6501071 від 03.06.2008 року. Згідно з п.1.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Таким чином, відповідач [PERSON] відповідає перед позивачем в тому ж обсязі, що й відповідач [PERSON] Починаючи з 03.04.2009 року відповідач [PERSON] припинив виконання зобовязань за кредитним договором, зазначена подія була кваліфікована позивачем як подія, яка передбачена пп.1 п. 3.5.7. кредитного договору, яка виявилась в затриманні сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом на строк понад 1 (один) календарний місяць. Виникнення несприятливої події згідно з п.3.5.7. кредитного договору надало позивачу право вимагати у відповідача достроково повернути виданий йому кредит разом із розрахованими процентами. На підставі вищевикладеного у звязку з настанням події, передбаченої пп. 1 п. 3.5.7. кредитного договору, позивачем 09.06.2009 цінним листом направлена на адресу відповідача [PERSON] вимога достроково повернути кредит та проценти за користування кредитом, яку повернуто без вручення адресату у звязку із закінченням строку зберігання. Згідно з п.3.5.8. кредитного договору, відповідач зобовязаний виконати предявлені йому позивачем вимоги в повному обсязі в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Відповідно до п.3.1. договору поруки 09.06.2012 було направлено вимогу поручителю про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів , яку повернуто без вручення адресату через закінчення строку зберігання. Однак, в порушення вимог п.3.5.8. кредитного договору та п.3.2 договору поруки відповідачі не виконали законні вимоги позивача, викладені у зазначених вище вимогах. Станом 05.09.2012 року прострочена заборгованість по кредиту та процентами становить заборгованість за основною сумою кредиту 59\~169,47 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.03.2009 по 05.09.2012 - 30\~417,03 доларів США., сума пені за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором 95\~285,11 гривень; сума штрафу за невиконання обовязку дострокового повернення кредиту, передбаченого пп. 4.3.5 кредитного договору, 5\~994,75 гривень; сума штрафу за невиконання умов страхування 36\~375,00 гривень. Під час розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 102\~206,90 доларів США та 137\~654 гривень 86 копійок, у тому числі заборгованість за сумою кредиту 59\~169 47 доларів США , заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.06.2010 року по 01.06.2015 року у розмірі 43037,43 доларів США, пеня -95285,11 гривень, штраф за порушення обовязків страхування 36375 гривень, штраф за порушення обовязку дострокового повернення кредиту -5994,75 гривень та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], позов підтримала, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], позов визнав. В судовому засіданні підтвердив обставини викладені у позовній заяві і не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], позов не визнав. В судовому засіданні пояснив, що на його думку позивачем пропущений строк предявлення вимоги до поручителя відповідача [PERSON], що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Просить в задоволенні позовних вимог предявлених до відповідача [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги предявлені до відповідача [PERSON] підлягають задоволенню, а позовні вимоги предявлені до відповідача [PERSON] задоволенні не підлягають у звязку з наступним. Судом встановлено, що 03 червня 2008 року між юридичною особою Закритим акціонерним товариством Перший Український [PERSON] банк, правонаступником всіх прав та зобовязань якого є ПАТПУМБ, тип якого змінено за рішенням зборів акціонерів (протокол № 53 від 22.04.09) згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 6495368. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 75\~000 доларів США, а відповідач зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 03.06.2011. відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який встановлено в додатку № 1 до кредитного договору. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,49% річних, а п. 3.1.2. кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно. Згідно п. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої договірні зобовязання, передбачені кредитним договором своєчасно та в повному обсязі надав грошові кошти шляхом переказу суми кредиту з позичкового рахунку на картковий рахунок відповідача, відповідно до п.2.3.2. кредитного договору, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 450144634 від 03.06.2008 року. Відповідач [PERSON] виступила поручителем відповідача [PERSON], про що між нею та позивачем був укладений відповідний договір поруки № 6501071 від 03.06.2008 року. Згідно з п.1.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Таким чином, відповідач [PERSON] відповідає перед позивачем в тому ж обсязі, що й відповідач [PERSON] Починаючи з 03.04.2009 року відповідач [PERSON] припинив виконання зобовязань за кредитним договором, зазначена подія була кваліфікована позивачем як подія, яка передбачена пп.1 п. 3.5.7. кредитного договору, яка виявилась в затриманні сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом на строк понад 1 (один) календарний місяць. Виникнення несприятливої події згідно з п.3.5.7. кредитного договору надало позивачу право вимагати у відповідача достроково повернути виданий йому кредит разом із розрахованими процентами. На підставі вищевикладеного у звязку з настанням події, передбаченої пп. 1 п. 3.5.7. кредитного договору, позивачем 09.06.2009 цінним листом направлена на адресу відповідача [PERSON] вимога достроково повернути кредит та проценти за користування кредитом, яку повернуто без вручення адресату у звязку із закінченням строку зберігання. Згідно з п.3.5.8. кредитного договору, відповідач зобовязаний виконати предявлені йому позивачем вимоги в повному обсязі в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Відповідно до п.3.1. договору поруки 09.06.2012 року було направлено вимогу поручителю про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів , яку повернуто без вручення адресату через закінчення строку зберігання. Однак, в порушення вимог п.3.5.8. кредитного договору та п.3.2 договору поруки відповідачі не виконали законні вимоги позивача, викладені у зазначених вище вимогах. Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення відповідачем строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань за кожен день прострочення, тобто за період з 07.10.2011 по 05.09.2012, що становить 95 285,11 гривень Згідно з п.5.5. кредитного договору за кожний випадок порушення відповідачем обовязків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6. кредитного договору, відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 1% (один відсоток) від суми одержаного кредиту. У звязку з невиконанням п. 4.3.5. кредитного договору відповідач зобовязаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 1% (один відсоток) від суми одержаного кредиту. Відповідно до п. 5.4 кредитного договору за кожний випадок порушення відповідачем обовязків щодо поновлення дії договору страхування, відповідач зобовязаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку має бути укладений договір страхування. Зокрема, пунктом 4.3.5. кредитного договору встановлено обовязок позичальника при отриманні від банку вимоги про дострокове повернення кредиту повернути кредит в повному обсязі достроково разом із нарахованими процентами за користування кредитом і штрафними санкціями (якщо такі будуть мати місце) в порядку і строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 614 ЦК України неналежне ставлення до виконання цього обовязку свідчить про вину особи, яка є безумовною підставою для накладення відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно з п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (пені). Таким чином заборгованість за кредитним договором складає 102\~206,90 доларів США та 137\~654 гривень 86 копійок, у тому числі заборгованість за сумою кредиту 59\~169 47 доларів США , заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.06.2010 року по 01.06.2015 року у розмірі 43037,43 доларів США, пеня -95285,11 гривень, штраф за порушення обовязків страхування 36375 гривень, штраф за порушення обовязку дострокового повернення кредиту -5994,75 гривень, що підтверджується розрахунком та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5: „у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог предявлених до відповідача [PERSON]І, суд виходить з наступного. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Пункт 2.1. Кредитного договору передбачає що виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується договором поруки з фізичними особами. Таким договором, є договір поруки № 6501071 від 03.06.2008 року, згідно якого [PERSON] поручилася за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору № 6495368 від 03.06.2008 року. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, „основне зобовязання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. [PERSON], як поручитель, первинно взяла на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 03.06.2011 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв'язку з порушенням [PERSON] графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 05.06.2009 року вимогу про дострокове повернення суми кредиту та пов'язаних із ним платежів не пізніше тридцяти календарних днів з дня звернення тобто до 06.06.2009 року. Таке повідомлення було направлено на адресу [PERSON] та [PERSON]. Крім того слід зважити, що заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в [PERSON] у звязку з несплатою ним поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У відповідності до положень статті 3 Договору позичальник зобовязується проводити погашення Кредиту відповідно до графіка повернення кредиту, відповідно до графіка повернення кредиту, кредит повертається щомісячними платежами до 3 числа кожного місяця. Як вбачається у доданому розрахунку заборгованості та позовної заяви заборгованість виникла 03.04.2009 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Таким чином прострочення [PERSON] по кредитному договору № 6495368 від 03.06.2008 року відбулося 04.04.2009 року, тобто на наступний день після 03 числа місяця в якому повинна бути оплата чергового платежу. Отже ПАТ «ПУМБ» набув права вимагати виконання зобов'язання від [PERSON] 04.04.2009 року та поручителя [PERSON]. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення „предявлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь- якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття „строк чинності поруки повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Так, зважаючи на вищевикладене такий, шестимісячний строк для звернення до поручителя з дня останнього платежу сплинув 04.10.2009 року. Крім того зважаючи на використання позивачем свого права дострокового повернення кредиту передбаченого ст. 1050 ЦК України строк для звернення до поручителя сплинув 07.01.2010 року. Проте позовні вимоги до [PERSON] за цим позовом ПАТ «ПУМБ» заявив лише 24.09.2012 року (дата підписання позовної заяви), тобто після того як сплинули всі строки пред'явлення вимоги до поручителя. Таким чином, є підстави вважати договір поруки таким що є припиненим на підставі закону зокрема ч. 4 ст. 559 ЦК України., а тому заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] безпідставні. Тотожна правова позиція викладена у правовій позиції по справі №6-53 цс 14 Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17.09.2014 року. Таким чином строк пред'явлення вимоги до [PERSON] позивачем пропущений. Крім того, стаття 258 ЦК України передбачає, що спеціальна позовна давність у один рік застосовується при стягненні неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до повного виконання зобовязання. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Як зазначив сам позивач в позовній заяві прострочення позичальника за основним зобов'язанням відбулося 03.04.2009 року, таким чином саме від цієї дати необхідно починати відраховувати позовну давність за нарахування неустойки за договором. У відповідності до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог предявлених до відповідача [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до платіжного доручення від 18.09.2012 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 3219 гривень на користь держави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial