overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем від якого у них є малолітня дочка. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати її шлюб із відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини та залишити дитину на проживання з матірю. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених у ньому та просила його задовольнити, а відповідач не заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 01.03.2014 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №299. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягує з нього, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача та в дохід держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, проживають окремо, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і з врахуванням уточнення вимогпросить розірвати шлюб із відповідачем. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 13.07.1991 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованого Вересівською сільською радою Житомирського району Житомирської області, актовий запис №5. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем від спільного проживання в шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дитини у добровільному порядку не виконує зобовязання по утриманню сина, позивач просила суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 33% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що він матеріально допомагає дитині, однак підтверджень у нього немає. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД №229608 від 18.10.2011 року. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків, а саме з 2013 року дитина проживає з матірю, яка займається її вихованням та матеріальним утриманням. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, суд бере до уваги те, що дитина проживає разом з позивачем, а також матеріальний стан платника аліментів. Враховуючи матеріальне становище дитини, позивача та відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення у справі, суд позов задовольняє частково. Також, на підставі статей 79, 84, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дитини у добровільному порядку не виконує зобов'язання по утриманню дочки, позивач просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 1500 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Оскільки відповідач до суду на вказаний час не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. 12.08.2012 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 12.08.2012 року. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.12.2012 року. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків, а саме протягом двох років дитина проживає з матір'ю, яка займається її вихованням та матеріальним утриманням. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у матеріальному утриманні дитини, що прямо передбачено чинним законодавством. У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем в судовому засіданні не доведено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти у частці від доходу, що передбачено приписами статті 183 Сімейного кодексу України. . Також, на підставі статей 79, 84, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дитини у добровільному порядку не виконує зобовязання по утриманню сина, позивач просила суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 25% від усіх видів доходу, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установлений законом порядку, клопотань, заяв від відповідача до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БК №157769 від 27.12.2008 року. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків, а саме з 01.07.2016 року дитина проживає з матірю, яка займається її вихованням та матеріальним утриманням. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи положення ст.181 СК України, аліменти слід стягнути у частці від доходу відповідача, що відповідатиме заявленій позивачем вимозі 25%, тобто у розмірі ? частини. При визначенні розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, суд бере до уваги те, що дитина проживає разом з позивачем, а також матеріальний стан платника аліментів. Враховуючи матеріальне становище дитини, позивача та відповідача, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Також, на підставі статей 79, 84, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають на вихованні спільню малолітню дочку. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати її шлюб із відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач визнав позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 13.07.2013 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1007. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягує з нього, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача та в дохід держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають на вихованні спільню малолітню дочку. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати її шлюб із відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, дитину залишити на вихованні матері. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач визнав позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 09.08.2008 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирській області, актовий запис №38. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягує з нього, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача та в дохід держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільних синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дитини у добровільному порядку не виконує зобов'язання по утриманню дітей, позивач просила суд стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, до досягнення повноліття дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини, з дня звернення до суду, а не з жовтня 2015 року. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 05 жовтня 2002 року сторони по справі уклали шлюб. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 липня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від подружнього життя сторони мають синів - [PERSON] - [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], та [PERSON] - [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER]. Відповідач [PERSON] від утримання дітей ухиляється та не надає належної матеріальної допомоги на утримання синів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, суд бере до уваги те, що діти проживають разом з позивачем, а також матеріальний стан платника аліментів. Оскільки представник відповідач не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу),але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також, на підставі статей 79, 84, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дитини у добровільному порядку не виконує зобов'язання по утриманню доньки, позивач просила суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву від 29.06.2016 року про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установлений законом порядку, клопотань, заяв від відповідача до суду не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.05.2007 року. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків, а саме з 2013 року дитина проживає з матір'ю, яка займається її вихованням та матеріальним утриманням. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, суд бере до уваги те, що дитина проживає разом з позивачем, а також матеріальний стан платника аліментів. Враховуючи матеріальне становище дитини, позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Також, на підставі статей 79, 84, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved