Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, яким просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем припинені у грудні 2015 року з причини втрати взаєморозуміння, взаємної поваги, внаслідок чого в сім'ї склалась конфліктна обстановка. Вважає примирення з відповідачем неможливим, оскільки вони разом тривалий час не проживають, і кожний протягом цього часу живе власним життям. У підготовче судове засідання позивач не прибула, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, строку на примирення не потребує. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище без змін, судовий збір у розмірі 704,80 гривень, сплачений нею за подання даного позову, просить залишити за її рахунок. Відповідач до зали судових засідань не прибув. Також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, із доводами позову погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує. Строку на примирення не потребує. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 13 серпня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 558. Також встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.1 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що шлюбні відносини між сторонами тривалий час не підтримуються. Як зазначає позивач, причиною розладу їх стосунків стала втрата взаєморозуміння, взаємоповаги, та як наслідок, конфліктна обстановка, сварки. Позивач на розірванні шлюбу наполягає; відповідач позов визнає, з його доводами погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує, строку на примирення не потребує. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у заяві зазначила про бажання залишити прізвище без змін. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач просить покласти судові витрати на неї, суд вважає можливим залишити сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 гривень за рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved