Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, який в подальшому уточнював, до суду, у якому просив поділити в натурі житловий будинок А-2 загальною площею 194,3 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS] , визнати за ним право власності на відокремлену частину житлового будинку А-2 та господарські будівлі, що відповідають розміру 2/3 частки у спільному майні, визнати за ним право користування земельною ділянкою, розташованою за вказаною вище адресою, відповідно до 2/3 частки у праві власності на житловий будинок, встановити порядок користування ним та відповідачем земельною ділянкою, розташованою за вищезгаданою адресою, відповідно до розміру часток у праві власності на майно, що є об`єктом спільної часткової власності. Мотивував свої вимоги тим, що на підставі рішення Виконавчого комітету Пустомитівської селищної Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 09 червня 1983 року № 180 його батьку [PERSON] надана у безстрокове користування земельна ділянка з земель присадибного фонду в [ADDRESS] площею 1000 км. м. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд. Надалі, приймальною комісією здійснено прийомку індивідуального житлового будинку та господарських споруд, які розміщені на садибі [ADDRESS] за вказаною вище [ADDRESS] , про що складно акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 29 квітня 1987 року. На підставі рішення Виконавчого комітету Пустомитівської міської Ради народних депутатів від 11 листопада 1990 року № 510 здійснено добудову другого поверху вказаного індивідуального житлового будинку. 10 червня 1992 року двоповерховий індивідуальний житловий будинок прийнятий та введений в експлуатацію. Зауважує, що [INFO] його батько помер, внаслідок чого він його мати [PERSON] , та сестра [PERSON] успадкували по 1/3 частки майна. 24 березня 2015 року його мати [PERSON] подарувала йому свою 1/3 частку нерухомого майна, розташованого за вищевказаною адресою. Відтак, він набув право власності на 2/3 частки спірного житлового будинку. Вказує, що він житловим будинком та земельною ділянкою не користується, оскільки такі зайняті відповідачем з вересня 2013 року, з якою у нього виникають постійні спори щодо порядку користування майном. Вважає, що таким чином порушуються його права на вільне володіння та користування належним йому майном. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити. Разом з позовною заявою позивач подав до суду також заяву про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Ухвалою судді від 29 квітня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 05 травня 2015 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом заборони відповідачу або іншим особам за її дорученням вчиняти дії щодо спірного житлового будинку, пов`язані з перебудовою, переплануванням, капітальним ремонтом (заміною вікон, вхідних, міжкімнатних дверей, підлоги, міжкімнатних перегородок, міжповерхового перекриття, даху, заміною системи опалення, водопостачання, водовідведення, газопостачання, електропостачання тощо), а також щодо земельної ділянки, на якій вказаний будинок розташований. Ухвалою від 05 травня 2015 року заява позивача про забезпечення позову задоволена, відповідачу заборонено вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку А-2, який знаходиться по [ADDRESS] , пов`язані з перебудовою, переплануванням, капітальним ремонтом (заміною вікон, вхідних дверей, міжкімнатних дверей, підлоги, міжкімнатних перегородок, міжповерхового перекриття, даху, заміни системи опалення, водопостачання, водовідведення, газопостачання, електропостачання), а також щодо земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок А-2. В судовому засіданні 03 червня 2015 року представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про витребування інвентарної справи у ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на спірне будинковолодіння та про витребування у Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області інформації щодо розміру земельної ділянки, який закріплений за спірним будинковолодінням. Ухвалою від 03 червня 2015 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зобов`язано надати суду належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на будинковолодіння [ADDRESS] , Пустомитівську міську раду Львівської області зобов`язано надати суду інформацію який розмір земельної ділянки закріплений за будинковолодінням [ADDRESS] . 20 серпня 2015 року представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявив клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи по справі. Ухвалою від 20 серпня 2015 року клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судової будівельно-технічної експертизи - задоволено, по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТзОВ «Судове експертно-розрахункове бюро». Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 25 лютого 2016 року від ТзОВ «Судове експертно-розрахункове бюро» до суду надійшов висновок № 22/15 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 450/805/15-ц (провадження № 2/450/940/15) від 16 лютого 2016 року. 22 березня 2016 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він вказав бажаний порядок розподілу спірного будинковолодіння відповідно до висновку № 22/15 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 450/805/15-ц (провадження № 2/450/940/15) від 16 лютого 2016 року. Протокольною ухвалою від 24 березня 2016 року провадження у справі відновлено, уточнені позовні вимоги прийняті. У судовому засіданні 25 травня 2016 року представник відповідача [PERSON] просив допитати [PERSON] у якості свідка, а також здійснити допит експерта [PERSON] . Протокольною ухвалою від 25 травня 2016 року клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено в частині допиту експерта [PERSON] . У судовому засіданні 05 липня 2016 року представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 450/1537/16-ц. Протокольною ухвалою від 05 липня 2016 року представнику відповідача [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. У судовому засіданні 08 вересня 2016 року представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою від 08 вересня 2016 року клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено, по справі призначена повторна судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам ТзОВ «Гал-Світ». Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 14 грудня 2016 року на адресу суду від ТзОВ «Гас-Світ» надійшов висновок № 059/16 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 450/805/15-ц від 05 грудня 2016 року. 27 січня 2017 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 450/1537/16-ц. 30 січня 2017 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про об`єднання позовних вимог в одне провадження, у якій він просив об`єднати в одне провадження цивільні справі № 450/805/15-ц та № 450/1537/16-ц. Ухвалою від 30 січня 2017 року клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі задоволено, провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 450/1537/16-ц. У задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про об`єднання цивільних справі відмовлено. Ухвалою від 19 травня 2020 року провадження у справі відновлено. Позивач та його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи як шляхом направлення кореспонденції на їхні поштові адреси, так і шляхом розміщення оголошення про виклик позивача у судове засідання на офіційному веб-сайті суду, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності або про відкладення судового розгляду не подали. Відповідач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи як шляхом направлення кореспонденції на їхні поштові адреси, так і шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача у судове засідання на офіційному веб-сайті суду, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності або про відкладення судового розгляду не подали. Представник третьої особи Служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області Мота В.І., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак 30 липня 2015 року і 25 травня 2016 року подав заяви, у яких просив розгляд справи проводити за його відсутності, щодо позовних вимог поклався на розсуд суду. Враховуючи те, що позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, а також те, що їхня неявка не перешкоджає розгляду справи і доказів, які наявні у матеріалах справи, достатньо для прийняття рішення, та у зв`язку з відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд продовжує розгляд справи за відсутності сторони позивача. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17704895 від 12 лютого 2008 року вбачається, що [PERSON] належить на праві власності 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17705003 від 12 лютого 2008 року, [PERSON] належить на праві власності 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17705124 від 12 лютого 2008 року стверджується, що [PERSON] належала на праві власності 1/3 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Договором дарування 1/3 частки житлового будинку встановлено, що [PERSON] подарувала [PERSON] належну їй 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35355586 від 24 березня 2015 року, позивач зареєстрував право власності на набуту ним на підставі згаданого договору дарування 1/3 частку вищевказаного житлового будинку 24 березня 2015 року. Відтак, позивач набув право власності на 2/3 частки спірного будинку. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частинами 1, 2 статті 367 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року із змінами, виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Висновком № 059/16 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 450/805/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третьої особи Служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, складеним 05 грудня 2016 року судовим експертом [PERSON] , запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку та господарських споруд. Дослідивши вказаний висновок, суд вважає, що перший варіант поділу житлового будинку є більш оптимальним, оскільки менш затратним, більшою мірою відповідає ідеальним часткам співвласників. Крім того, при застосуванні цього варіанту грошова компенсація [PERSON] менша, ніж при другому варіанті. Так, згідно з першим варіантом поділу житлового будинку співвласнику 2/3 частки житлового будинку [PERSON] слід виділити в натурі наступні приміщення у житловому будинку [ADDRESS] , відповідно до таблиць № 1, № 3 до висновку експертизи № 059/16: Основний житловий будинок літ «А-1»: 1-й поверх: 1-1 - частина коридору площею 19,0 кв.м.; 1-2 - котельня площею 5,7 кв.м. Площа першого поверху становитиме 24,7 кв.м. Житлова надбудова літ. «А'-1»: 2-й поверх: 1-10 - хол (коридор) площею 47,7 кв.м.; 1-11 - житлова кімната площею 24,5 кв.м.; 1-12 - житлова кімната площею 20,8 кв.м.; 1-13 - житлова кімната площею 6,3 кв.м. Площа другого поверху/житловій надбудові становитиме 99,3 кв.м. Разом по житловому будинку площа переданих [PERSON] приміщень становить 124 кв.м. Вартість вказаного майна дорівнюватиме 358679 грн. Співвласнику 1/3 частки житлового будинку [PERSON] слід виділити в натурі наступні приміщення у житловому будинку [ADDRESS] , відповідно до таблиці № 1 до висновку експертизи № 059/16: Тамбур літ. А-1: І - приміщення площею 4,3 кв.м. Основний житловий будинок літ. «А-1»: 1-1 - частина коридору площею 12,2 кв.м.; 1-4 - кухня площею 8,6 кв.м.; 1-6 - житлова кімната площею 26,0 кв.м.; 1-7 - житлова кімната площею 14,1 кв.м.; 1-8 - вбиральня площею 1,8 кв.м.; 1-9 - ванна площею 3,3 кв.м. Площа першого поверху становитиме 66,0 кв.м., разом з тамбуром - 70,3 кв.м. Окрім цього відповідно до висновку експерта співвласнику 1/3 частки житлового будинку [PERSON] також варто виділити погріб літ. «пг», вартість якого дорівнює 74982 грн. Вартість вказаного майна дорівнюватиме 228414 грн. Щодо поділу господарських споруд суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. І приналежність, і основна річ є фізично самостійними речами, але головна річ має самостійне значення, а її приналежність - залежне, допоміжне і слугує найкращому використанню головної речі і сприяє функціонуванню головної речі і не має сама по собі самостійного господарського значення. Статтею 187 ЦК України визначено, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Враховуючи норми ст.ст. 186, 380, 381 ЦК України господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на такі будівлі і споруди як на окремі об`єкти визнаватися не може. Відповідно до вказаного висновку експерта співвласнику 2/3 частки житлового будинку [PERSON] слід виділити в натурі гараж, позначений в таблиці № 4 до висновку експертизи № 059/16 літерою «Г», вартість якого становить 35037 грн., співвласнику 1/3 частки житлового будинку [PERSON] слід виділити в натурі літню кухню, позначену в таблиці № 4 до висновку експертизи № 059/16 літерою «Б», вартість якої становить 76732 грн., а також вбиральню літ. «В», вартість якої дорівнює 2795 грн. Сукупна вартість поділеного майна становить 701657 грн. За такого поділу вартість виділеного [PERSON] в натурі майна становить 396511 грн. і відповідає 56/100 (396511 : 701657) частці. Вартість виділеного [PERSON] майна дорівнює 305146 грн. і відповідає 44/100 (305146 : 701657) частці. Відтак, розмір компенсації за зменшення ідеальної частки у праві власності [PERSON] після поділу житлового будинку становить 71260 грн. 30 коп. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про зобов`язання сторін встановити розділяючу перегородку в приміщенні коридору літ. 1-1 першого поверху, обладнати відокремлені частини жилого будинку незалежними системами опалювання, газопостачання, електрозабезпечення, водопостачання, водовідведення, а також щодо зобов`язання позивача облаштувати самостійний вихід/вхід з/до відокремленої частини жилого будинку суд зазначає наступне. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно роз`яснень, наданих судам у пп. 6, 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. При поділі житлового будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до вимог ст. 152 ЖК Української РСР обов`язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо. Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання. До такого висновку також прийшов Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року (провадження 61-10614св18). Вирішуючи такі спори, суд з урахуванням вимог ст. 12 ЦПК України з метою всебічного і повного з`ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист повинен відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а у необхідних випадках: висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов`язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку. Висновком № 059/16 судової будівельно-технічної експертизи від 05 грудня 2016 року запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку. Як при першому, так і при другому варіанті поділ будинку можливий лише при умові встановлення розділяючої перегородки у коридорі 1-1, влаштування окремого обліку споживання електроенергії (вартість робіт визначається спеціалізованими організаціями після складання проектно-кошторисної документації), переобладнання системи опалення, влаштування системи газопостачання своєї частини будинку (вартість робіт визначається спеціалізованими організаціями після складання проектно-кошторисної документації), а також зазначено, що роботи з переобладнання будинку слід погодити у встановленому законом порядку. При цьому сторонами не надано суду доказів на підтвердження того, чи відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам житлові приміщення, а також чи погоджені такі роботи з місцевими органами, які фактично залишаться в користуванні сторін після обрання першого чи другого варіантів, сторонами не надано. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання сторін вчинити певні дії, пов`язані з переобладнанням будинку є передчасними, а тому задоволенню не підлягають. При цьому суд не приймає до уваги висновок № 22/15 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 450/805/15-ц (провадження № 2/450/940/15), складений 16 лютого 2016 року експертом Бочуляк Р. П., у зв`язку значною кількістю неточностей і істотними недоліками такого. Крім того суд враховує також те, що судовий експерт [PERSON] , будучи двічі викликаним у судове засідання для надання пояснень щодо свого висновка, у такі не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Щодо встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, суд зазначає наступне. Рішенням Виконавчого комітету Пустомитівської селищної Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області № 180 від 09 червня 1983 року [PERSON] у безстрокове користування надана земельна ділянка площею 1000 кв.м. за адресою [ADDRESS] , для будівництва індивідуального житлового будинку по проекту № 0Б-М-4/79 житловою площею 59,8 кв.м., загальною площею 90 кв.м. та господарської споруди по проекту № ГБ-6/78. Типовим договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинка на праві приватної власності, укладеним між Виконавчим комітетом Пустомитівської селищної Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області та [PERSON] встановлено, що останньому на підставі рішення Виконавчого комітету Пустомитівської селищної Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області № 180 від 09 червня 1983 року передана у безстрокове користування надана земельна ділянка площею 1000 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Пустомитівської селищної Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області № 168 від 14 травня 1987 року встановлено, що [PERSON] затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . З матеріалів інвентаризаційної справи на будинковолодіння [ADDRESS] вбачається, що вказана вище земельна ділянка не була приватизована. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 травня 1999 року, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями померлого [PERSON] є сторони, а також його дружина [PERSON] . Вказана обставина стверджується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 5 п. 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Таким чином, встановивши між [PERSON] та [PERSON] порядок користування спірною земельною ділянкою, не будуть враховані інтереси [PERSON] , оскільки така як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] , також має право на користування вказаної ділянкою та на її приватизацію. Слід зазначити, що сторони не заявляли клопотань про залучення [PERSON] співвідповідачем або третьою особою по справі. Враховуючи вказане, суд вважає позовні вимоги про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між сторонами передчасними. У зв`язку з описаним вище не можуть бути поділені ворота № 1, огорожі №№ 2, 3, 4, замощення №№ 5, 6, оскільки такі не призначені для обслуговування будинку, є самостійними речами і знаходяться на земельній ділянці. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, якими він мотивував позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2046 грн. 24 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи вказане, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 05 травня 2015 року, підлягають скасуванню.

Outcome: partial