Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. 22.06.2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та проживала з ним разом до листопада 2015 року. Від шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.07.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 682. Рішенням від 28.03.2016 року, винесеним Нікопольським міськрайонним судом, шлюб між ними був розірваний. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. З січня 2016 року і до цього часу відповідач жодного разу не провідав доньку, життям її не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, про що говорить його особисте ставлення до дитини. Він жодним чином не піклується про доньку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не забезпечує медичного огляду, лікування. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Викладене негативно впливає на психічний та фізичний розвиток дитини. Все це свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов'язків. Крім цього, 05.04.2016 року по справі № 182/806/16-ц, з відповідача рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на утримання доньки було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини. Однак, відповідач зовсім не сплачує аліменти, ухиляється від виконання батьківського обов'язку про належне утримання та забезпечення дитини. Відповідно до довідки від 02.01.2018 року, виданої Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 31.12.2017 року складає 25 878,00 гривні. Їх донька продовжує знаходитись на її повному матеріальному утриманні. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Зважаючи на вищевикладені обставини, у відповідності з п.2 ст.164 Сімейного кодексу України, враховуючи, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки [PERSON], не надає їй як матеріальної, так і моральної допомоги, не цікавиться її життям, не відвідує її, на постійній основі з донькою не спілкується, ні піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє до неї жодного інтересу, вказані обставини є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, 23 січня 2018 року [PERSON] написав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], чим підтверджує, що доля доньки та її життя його не цікавлять. Нею створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. У доньки є окреме місце для занять та ігор, спальне місце. Дитина займається в гуртках, в дошкільних навчальних закладах. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. За таких обставин звернулась до суду і просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], громадянина України, щодо дитини [PERSON], [INFO], в зв'язку із ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. А також стягнути з [PERSON] на свою користь судовий збір у сумі 705, 20 грн. В судове засідання сторони не прибули. Позивачка та представник третьої особи надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повертались за сплином терміну зберігання. Тому був повідомлений судом про розгляд справи на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі\~ст.150\~Сімейного кодексу\~України,\~батьки зобов'язані\~піклуватися про\~здоров'я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка народилась в м.Нікополі Дніпропетровської області (а.с.7). Анастасія проживає разом з мамою позивачкою по справі (а.с.9, 14-15). Батько неповнолітньої [PERSON] - громадянин України [PERSON], [INFO], не займається вихованням, утриманням, забезпеченням, навчанням та лікуванням доньки, ніде не працює, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], які складають станом на 31.12.2017 року 25 878, 00 грн. (а.с.10, 13). Крім того, відповідачем по справі 23.01.2018 року було написано нотаріально завірену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав (а.с.13). Служба у справах дітей Нікопольської міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] (а.с.39-41). З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи думку служби у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved