Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 11.05.2012 року, та мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач з осені 2014 року проживає окремо від них з дитиною, та жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Всі питання щодо виховання та утримання сина вона вирішує самостійно. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря як часто хворіюча. Рішенням Монастирищевського районного суду Черкаської області від 19.03.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, однак батько кошти не сплачує, має борг, який станом на 01.01.2018 року становить 29 640,25 грн. 04.10.2018 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав та інтересів малолітньої дитини, де було вирішено позбавити відповідача батьківських відносно його сина. Позивач подала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності, позов вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 19.07.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті спору. Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. В суді встановлено, що 11.05.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07.02.2018 року, виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO] , батьками записано - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON]. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.03.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, починаючи з 19.01.2018 року, і до повноліття дитини. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем 18.10.2018 року убачається, що станом на 01.10.2018 року загальний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становить 29640,25 грн. З наданих позивачем документів встановлено, що відповідач дитиною не цікавиться, вихованням та утриманням не займається. Відповідно до висновку Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 04.10.2018 року № 188/01-01-40, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] у зв`язку з тим, що батько ухилився від виховання та утримання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Таким чином, враховуючи надані докази, та обміркувавши їх обґрунтованість, суд дійшов висновку, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved