Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшенням позовних вимог, просила стягнути з ДП «Антонов-Фінанс» заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з листопада 2015 року по вересень 2016 року, середній заробіток за період затримки розрахунку за період з жовтня 2016 року по серпень 2017 року. Позивач надала суду заяву про розгляд за її відсутності та підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Уповноважений у відповідності до ч. 1 ст. 42 ЦПК України представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, жодної заяви суду не направив. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 21 листопада 2006 року по 01.09.2016 року позивач [PERSON] працювала у ДП «Антонов-Фінанс», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 17). Наказом №6-к від 01.09.2016 року [PERSON] звільнена з посади менеджера з персоналу ДП «Антонов-Фінанс» з 30.09.2016 р. за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП (а.с. 5). Після звільнення позивачу повернули належним чином оформлену трудову книжку, проте в порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі. Відповідно до довідки-розрахунку ДП «Антонов-Фінанс» № 69 від 30.09.2016 р. розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати позивачу [PERSON] за період з листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року становить 47 894,89 грн., з урахуванням компенсації за невикористану відпустку за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року (16 днів) в сумі 3 267,84 грн. (а.с. 6,7). Це свідчить про те, що відповідачем визнається факт наявності заборгованості по заробітній платі. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, позовні вимоги позивачів про стягнення частини невиплаченої заробітної плати на день звільнення обґрунтовані та підлягають задоволенню. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Крім того, вимога позивачів про стягнення заборгованості на підставі ст. 117 КЗпП України за час затримки виплати заборгованості за період з дня звільнення по день розгляду справи, також підлягає задоволенню. Відповідно до довідки ДП «Антонов-Фінанс» № 68 від 30.09.2016 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 225,32 грн., а середньомісячний заробіток складає 4 957,02 грн. (а.с. 7). Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тобто, з дня звільнення працівника з роботи - 01.10.2016 року по вересень 2017 року, затримка розрахунку складає 11 місяців Отже, беручи до уваги розрахунок позивача, загальний розмір середнього заробітку за час затримки до вересня 2017 року складає: 4 957,02 грн. * 11 місяців ( за період прострочення) = 54 527,22 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1024,22 грн., оскільки позивач звільна від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved