Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач, звернувшись з даним позовом до Медвинської сільської ради Богуславського району, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,323 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, посилаючись на те, що 17 липня 2004 року померла її баба [PERSON], а 29 квітня 2010 року померла її мати [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але належним чином не оформила, а тому після смерті матері відкрилася спадщина, яку вона фактично прийняла за заповітом у своє володіння і користується нею, а коли вона звернулась до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою оформити спадщину, то їй було відмовлено, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця [PERSON], що і явилось підставою для звернення до суду. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилась, але письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі, без застосування технічних засобів, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Медвинської сільської рада Богуславського району в попереднє судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про визнання заявленого позову та про розгляд справи без його участі. Третя особа - управління Держкомзему у Богуславському районі, в судове засідання свого представника не направило, натомість подано заяву, в якій просять суд справу розглянути без участі представника, заперечень проти позову не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що [PERSON] являється онукою померлої та спадкоємцем на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 29 квітня 2010 року у віці 59 року в с.Медвин Богуславського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Із копії заповіту від 14 квітня 2010 року видно, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Із копії заяви від 01 липня 2010 року вбачається, що [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщини після смерті матері [PERSON] Із копії державного акту про право приватної власності на землю серії ІУ-КВ №106494 від 11 липня 2005 року видно, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 1,323 га, розташовану на території Медвинської сільської ради Богуславського району, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 02 квітня 2014 року видно, що [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], виданим бути не може, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку (державний акт) був виданий після смерті спадкодавця [PERSON]. Із ч.1 ст.1235 ЦК України видно, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для задоволення заявленого позову. На підставі ст.1235 ЦК України,

Outcome: approved