Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свій позов аргументувала тим, що вони з відповідачем 30.11.2013 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу з відповідачем у них народилась донька [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком записаний та являється відповідач по справі [PERSON] Їхнє спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо один від одного. Дитина на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вона не працює у зв'язку з тим, що перебуває у декретній відпустці, тому вона разом з дитиною вимушена проживати лише за рахунок соціальної допомоги, яку вона отримує по догляду за дитиною. Відповідач на утримання дитини ніякої матеріальної допомоги не надає, має можливість утримувати дитину. Він працює слюсарем-електриком в вагонній дільниці ст. Жмеринка, має постійну заробітну плату, матеріально забезпечений. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з ч. 3 ст. 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2013, (а.с.4); [INFO] в них народилася донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON] (а.с.5), який матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, згідно довідки виданої квартальним комітетом «Першотравневий» від 14.11.2014 дитина на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні(а.с.7). Згідно довідки виданої вагонною дільницею ст. Жмеринка ДТГО «Південно західна залізниця» від 11.11.2014, відповідач працює слюсарем-електриком та має стабільний дохід(а.с.6). Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Судові витрати слід стягнути з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved