Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо поділу майна, яке було придбане ними під час шлюбу, зокрема, земельної ділянки та недобудованого житлового будинку на ній. Отже з урахуванням уточнень позивач просила: 1) визнати спільною сумісною власністю сторін 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 7110136400:03:013:0183, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: м. Черкаси вул. Зінченка 42, - та провести поділ такого майна між сторонами в рівних частках, визнавши за [PERSON] та за [PERSON] право власності по 1/4 частині на таку земельну ділянку; 2) визнати спільною сумісною власністю сторін 1/2 частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, конструкцій, споруд, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім'ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Зінченка 42, а саме: приміщення №2 (квартира №2) ступенем будівельної готовності 94 % та навісу №2 (прибудований до приміщення №2) ступенем будівельної готовності 43%, згідно висновку №21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017, проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс», та провести поділ такого майна між сторонами в рівних частках, визнавши за [PERSON] та [PERSON], як забудовниками, право власності по 1/4 частині будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, конструкцій, споруд, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім'ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Зінченка 42, а саме: приміщення №2 (квартира №2) ступенем будівельної готовності 94 % та навісу №2 (прибудований до приміщення №2) ступенем будівельної готовності 43%, згідно висновку №21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017, проведеної ТОВ «Контакт - Сервіс»; Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач надав суду заперечення, в яких зазначив що позовні вимоги визнає частково в частині поділу земельної ділянки. В обґрунтування заперечень зазначив, що незавершений будівництвом обєкт, який розташований на спірній земельній ділянці, не може бути предметом розподілу між сторонами, оскільки право власності на нього ще не виникло. Участь сторін та третьої особи у будівництві такого обєкту не рівнозначна, оскільки будівництво не завершене і співмірність розміру часток можливо визначити лише по його закінченню. Просив задовольнити позов частково і визнати за кожним із сторін право власності по 1/4 частці на земельну ділянку, а врешті позовних вимог відмовити. В судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що спірна земельна ділянка була придбана під час перебування сторін у шлюбі за рахунок спільних коштів. Наполягали, що спірна земельна ділянка та будівельні матеріали є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і на теперішній час майно має бути поділено між сторонами в рівних частках. Просили задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає частково в частині поділу земельної ділянки, а в іншій частині вимог просив відмовити. Також просив взяти до уваги, що на придбання земельної ділянки та здійснення будівництва сторони брали у третьої особи позики в розмірі, що еквівалентно 8000доларів США, а тому зобовязання за таким правочином також підлягає врахуванню під час поділу майна. Представник третьої особи в судовому засіданні також зазначила, що позовні вимоги є частково обґрунтованими в частині поділу земельної ділянки, а в іншій частині не підлягають до задоволення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані суду письмові докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2012р., який рішенням суду від 02.11.2016р. розірваний /а.с.8/. Під час перебування у шлюбі з позивачем, відповідачем разом з [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2012р., було придбано в рівних частках земельну ділянку площею 718кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вул. Зінченка, 42, м. Черкаси /а.с.10/. Згідно відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку належить [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/ Згідно відомостей будівельного паспорту №325-бн від 22.05.2013р., виданого департаментом містобудування Черкаської міської ради, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 05.06.2013р., [PERSON] та [PERSON] розпочато будівництво двоповерхового житлового будинку на дві сім'ї та господарських споруд /а.с.12-15/. До теперішнього часу будівництво зазначеного будинку не завершене. Відповідно до ескізного проекту /а.с.72-95/ зазначений житловий будинок складається з двох рівнозначних частин приміщення №1 (частина №1) та приміщення №2 (частина №2) /а.с.93-94/. Як зазначила позивач, і це не заперечується сторонами, даний житловий будинок будувався з метою його подальшого використання для проживання двох сімей: сім'ї сторін та сім'ї третьої особи. При цьому за попередньою домовленістю забудовників частина будинку, що охоплює приміщення №1 після завершення будівництва мала перебувати у користуванні [PERSON], а інша частина приміщення №2 у користуванні позивач і відповідача. Внаслідок такої домовленості кожен із забудовників здійснював будівництво належної йому частини за рахунок власних коштів, а конструктивні елементи будинку, які входять до складу обох частин будинку (фундамент, суміжні стіни т.і.), будуються спільними зусиллями забудовників. Згідно висновку №21/17/Буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс» /а.с.148/ ступень будівельної готовності незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім'ї та господарських споруд до нього, що за адресою: вул. Зінченка, буд. 42, м. Черкаси складає: Приміщення №1 житлового будинку на дві сім'ї (квартира №1) - 61%; Приміщення №2 житлового будинку на дві сім'ї (квартира №2) - 94%; Навіс №1 (прибудований до приміщення №1) - 38%; Навіс №2 (прибудований до приміщення №2) - 43%. На теперішній час право власності на незавершений будівництвом житловий будинок не реєструвалося і будинок не вводився в експлуатацію. Відповідно до експертного висновку ТОВ «Земельне бюро», що складений 19.10.2016р., ринкова вартість незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку складає 650000 грн. /а.с.9/. Вартість спірної земельної ділянки відповідно до умов договору купівлі-продажу від 19.12.2012р. складає 101750грн (розмір ціни за якою земельна ділянка набута покупцями) /а.с.10/. Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо порядку розподілу майна, придбаного ними за період шлюбу, а тому позивач звернулась до суду з зазначеним позовом і стверджує, що спірне майно є об'єктом спільної сумісної власності сторін і має бути поділене між ними в рівних частках. Тож спір між сторонами виник з правовідносин щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, і регулюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та Сімейного кодексу України (далі СК). Відповідно до ч.1 ст.2, ч.9 ст.7 СК сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами СК на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.4 ст.368 ЦК майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст.61 СК якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Варто звернути увагу, що Верховний Суд України у постанові від 24.05.2017р. 6-843цс17 зазначив, що норма ч.3 ст.61 СК кореспондує ч.4 ст.65 СК, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об'єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім'ї, а не власні, не пов'язані з сім'єю інтереси одного з подружжя. Враховуючи зазначене доводи представника відповідача стосовно того, що придбання земельної ділянки та будівництво житлового будинку здійснювалось, зокрема, за рахунок власних коштів відповідача, які він позичив у сестри [PERSON] суд сприймає критично і зауважує, що кошти набуті відповідачем за договором позики, які брались в інтересах сім'ї, є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак і майно, придбане за ці кошти для забезпечення сім'ї, також є спільною сумісною власністю подружжя. Беручи до уваги презумпцію статусу майна, набутого подружжям за час перебування їх у шлюбі, в контексті спірних правовідносин даної справи судом не встановлено обставин, які б спростували презумпцію того, що 1/2 частина спірної земельної ділянки, а також частина незавершеного будівництвом житлового будинку, що мала після закінчення будівництва перебувати у користуванні сторін, не є обєктом спільної сумісної власності сторін. За таких обставин таке майно підлягає поділу між сторонами. При цьому суд зауважує, що обєктом поділу є 1/2 частка спірної земельної ділянки, тобто та частка, право власності на яку на теперішній час зареєстроване за відповідачем, а також будівельні матеріали, конструктивні елементи, обладнання, конструкції, споруди, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім'ї та господарських споруд до нього. З огляду на зміст заперечень відповідача і третьої особи суд звертає увагу, що окремим предметом поділу є не частина незавершеного будівництвом житлового будинку, а будівельні матеріали, конструктивні елементи, обладнання і конструкції, які були використані в процесі будівництва. Зазначені обєкти є речами, які не є нерухомим майном, як обєкт цивільних прав в розумінні положень ст.ст.177, 179, 181 ЦК. Такі речі є рухомим майном і визначення їх правового статусу та належності певній особі має значення при створенні та набутті права власності на новостворене нерухоме майно. Отже такі речі можуть бути предметом поділу. Визначаючи можливість та спосіб поділу такого майна варто звернути увагу, що відповідно до статей 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.71 СК). Згідно ч.2 ст.71 СК неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Разом з тим, системний аналіз змісту ст.71 СК в контексті положень ст.ст.183, 364, 365, 370 ЦК свідчить, що у разі неможливості реального поділу неподільної речі між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При цьому відповідно до ст.372 ЦК у звязку з поділом земельної ділянки між сторонами право спільної сумісної власності припиняється, а за сторонами підлягає визнанню право власності на належну кожному з них ідеальну частку. За таких обставин спірна 1/2 частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: вул. Зінченка, 42, м. Черкаси, - кадастровий номер 7110136400:03:013:0183 є об'єктом спільної сумісної власності сторін і підлягає поділу між ними шляхом визначення розміру їх ідеальних часток, тобто визнання за кожним із сторін права власності на 1/4 частку земельної ділянки, а тому вимоги про поділ земельної ділянки підлягають до задоволення. Щодо поділу будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, конструкцій, споруд, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім'ї та господарських споруд до нього, то в цьому контексті суд ще раз наголошує, що предметом поділу є не обєкт незавершеного будівництва, як складна річ, або окремі його приміщення, а саме матеріали з яких цей обєкт виготовлений, оскільки відповідно до а.1 ч.3 ст.331 ЦК до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), а отже таке право підлягає судовому захисту. Під час розгляду справи встановлено, що спільним сумісним майном сторін є матеріали, з яких здійснювалось будівництво частини №2 житлового будинку, до складу якої за ескізним проектом входить приміщення №2, яка відповідно до того ж ескізного проекту після завершення будівництва житлового будинку в цілому має бути рівною до частини №1, яка охоплює приміщення №1. Проте ця обставина є умовною і може змінитись під час здійснення будівництва, внаслідок чого по закінченню будівельних робіт співвідношення таких частин може бути нерівнозначним. В цьому контексті слід звернути увагу, що розмір часток співвласників в новоствореному обєкті будівництва визначається після завершення його будівництва за угодою співвласників (забудовників) і залежить від багатьох факторів, які визначають реальний фактичний вклад кожного із них у будівництві. Натомість на теперішній час стан будівельної готовності частин житлового будинку є різним, що дає підстави стверджувати про нерівнозначність вкладу сторін та третьої особи у будівництво житлового будинку в цілому, а відтак твердження позивача, що спільним сумісним майном сторін є загальна 1/2 частина матеріалів, які використані для будівництва в цілому житлового будинку, є помилковим. До того ж сторонами не надано суду доказів на підтвердження співвідношення вартості будівельних матеріалів, використаних забудовниками (сторони і третя особа) під час будівництва. Зазначене унеможливлює визначення загального розміру частки будівельних матеріалів, що належить позивачу і відповідачу у незавершеному будівництвом обєкті - двоповерховому житловому будинку на дві сім'ї з господарськими спорудами. Проте, згідно висновку №21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017р., проведеної ТОВ «Контакт-сервіс», умовно можна виокремити частину житлового будинку, що виготовлена в процесі будівництва з метою її подальшої експлуатації та користування саме позивачем і відповідачем - приміщення №2 (квартира №2) ступенем будівельної готовності 94% та навіс №2 (прибудований до приміщення №2) ступенем будівельної готовності 43%. Аналіз даного експертного висновку в системному звязку із «Ескізним проектом на будівництво житлового будинку на дві сім'ї, господарських будівель по вул. Зінченко, 42 в м. Черкаси», розробленим ПП «КФТФ» «Колор» в 2013р., за яким здійснювалось будівництво житлового будинку в цілому, свідчить про можливість ідентифікації певної частини майна, використаного під час будівництва. З огляду на домовленість забудовників (позивач і відповідач з одного боку та третя особа з іншого), то частина будівельних матеріалів, за рахунок яких відбулось створення частини №2 житлового будинку є спільною сумісною власністю позивача і відповідача, а відтак може бути предметом поділу між ними. Беручи до уваги обставини даного спору та особливості даного виду майна (будівельні матеріали, конструктивні елементи, обладнання і конструкції), то судом не встановлено можливості здійснення реального поділу такого майна між сторонами, а тому воно підлягає розподілу шляхом визначення розміру ідеальних часток співвласників. Згідно експертного висновку №21/17/Буд. під час будівництва спірного житлового будинку були створені певні конструктивні елементи бетонний стрічковий фундамент; зовнішні несучі стіни - з термоблоків товщиною 250 мм, товщина зовнішніх стін з декоративним штукатуренням - 270 мм; внутрішні перегородки - з стандартних шлакоблоків 390x190x188 мм, тобто шириною 190 мм; міжповерхове перекриття: над квартирою № 1 - дерев'яне, несучі дерев'яні балки з бруса (лаги), контр лаги, обрішотка з дощок, над квартирою № 2- залізобетонне (з плит перекриття); дахове покриття (покриття над 2 поверхом) - дерев'яне; несучі дерев'яні балки з бруса (лаги), контр лаги, обрішотка з дощок та з утепленням з очерета (над квартирою № 2) та без утеплення (над квартирою № 1 - незакінчене); дах - крокви, кільковий брус та мауерлати - з дерев'яних брусів, суцільний настил з дощок по кроквам; покрівля - з метало черепиця з утепленням, гідробарєром та паробарєром; за повернення віконних отворів - металопластикові зовнішні двері, деревяні внутрішні двері; система опалення - індивідуальний опалювальний котел; нагрівальні прилади - радіатори; система водопостачання - індивідуальна свердловина; система водопостачання; електропостачання; каналізація - з водовідводом побутових стоків в міську мережу побутової каналізації. Натомість зазначені обєкти використовувались для обох частин житлового будинку, що враховується судом при визначенні частки, яка належить на праві власності позивачу і відповідачу. Отже визначаючи можливість поділу такого майна суд посилається на даний експертний висновок, який має використовуватись як додаток до судового рішення задля більш детального його розуміння. За таких обставин суд дійшов висновку за необхідне визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім'ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: вул. Зінченка, 42, м. Черкаси, - за рахунок яких відбулось створення приміщення №2 (квартира №2) ступенем будівельної готовності 94% та навіс №2 (прибудований до приміщення №2) ступенем будівельної готовності 43%, згідно висновку №21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017р., проведеної ТОВ «Контакт-сервіс», та поділити її між сторонами шляхом визначення розміру ідеальних часток кожного із співвласників на засадах рівнозначності. За таких обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати складаються із судового збору, сплаченого позивачем за подання позову в розмірі 1879,50 грн. /а.с.1/ та витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 6500грн.. Беручи до уваги особливості спірних правовідносин, ступень задоволення позовних вимог,

Outcome: partial