Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 05.12.2014 року мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1999 року та відповідно до рішення суду від 26.05.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], які проживають і перебувають на її утриманні. Будучи дружиною відповідача та матір'ю дітей, вона займалась веденням домашнього господарства, створенням комфортних умов для праці та навчання колишнього чоловіка, займалась вихованням дітей. В зв'язку з чим не могла постійно працювати, займати відповідну посаду та отримувати освіту , а відповідно не заробила кошти на своє утримання. Рішенням суду від 26.05.2014 року на утримання дітей з відповідача на її користь стягнуто аліменти, однак даних коштів недостатньо для забезпечення достойного життєвого рівня утримання дітей і зокрема дитини, яка хворіє і потребує постійного догляду та лікування. Вона, [PERSON], не працює, позбавлена можливості одержувати будь - які джерела доходу, матеріальне становище є вкрай нужденним, тому потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач [PERSON] працює на посаді генерального директора ТОВ «Інтер - ГТВ», одержує достойну заробітну плату, інших осіб , крім своїх дітей, на утриманні не має та має можливість надавати матеріальну допомогу. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому позивач в порядку ст.ст.76 ч. 4,88 СК України просить стягнути з відповідача на свою користь кошти на особисте утримання в розмірі 1/4 частини від його заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, однин із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може на давати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Відповідно ч.2 ст.114 СК України, моментом припинення шлюбу у разі його розірвання судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1999 року, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], що підтверджено копіями свідоцтва про народження дітей, копією рішення суду та копією паспорта позивача ( а.с.3-6, 8). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] в розмірі 1/2 частина з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16.04.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 06.06.2014 року. ( а.с. 3). Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], на яких стягнуто з відповідача аліменти в судовому порядку в розмірі 1/2 частина його заробітку, інших доходів не має, за час шлюбу не працювала, займалась домашнім господарством, піклувалась про членів сім'ї, що не заперечується відповідачем. Згідно медичного висновку № 28 від 06.09.2013 року, який дійсний до 13.09.2015 року (а.с.7), неповнолітній [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], встановлено діагноз ( патологічний стан): тяжка розумова відсталість. Відповідач [PERSON] працює генеральним директором ТОВ «Інтер - ГТВ» та отримує заробітну плату в середньому 32513,99 грн. щомісячно, відповідно до рішення суду з нього стягнуто аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частина його заробітку, проти стягнення з нього аліментів на утримання позивача в розмірі 1/4 частина його заробітку не заперечує. Отже, враховуючи зазначені вище обставини та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позивач має право на утримання від чоловіка після розірвання шлюбу, яке виникло у неї за час шлюбу у зв'язку з вихованням дітей, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, в зв»язку з чим вона не мала можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, починаючи з 05.12.2014 року (дата подання позову до суду) до 06.06.2017 року ( трирічний строк від дня розірвання шлюбу). Відповідно до ст. 88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною - інвалідом, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною - інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Позивач надала до суду копію медичного висновку № 28 від 06.09.2013 року в якому зазначено, що її дитина [PERSON] [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], і їй встановлено діагноз ( патологічний стан): тяжка розумова відсталість, що надає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 16 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року № 454/471/516. Позивачем не надано до суду доказів проте, що [PERSON] [INFO] встановлено інвалідність, вона проживає і перебуває під опікою матері та не може обходитись без постійного стороннього догляду. Отже, суд не вбачає підстав для застосування ст.88 Сімейного кодексу України щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її особисте утримання безстроково. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, тому стягує з [PERSON], [INFO], уродженця м. Біла Церква Київської області кошти на утримання [PERSON], [INFO], уродженки ст.Жангіз-Тобе, Самипалатинської області, Казахстан, в розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 05.12.2014 року до 06.06.2017 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь держави стягується судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: partial