Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.02.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 123. Від сумісного життя мають неповнолітньою дитину: [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, їх шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. В сім»ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво-важливих питань, між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Відповідач постійно погрожував їй та вчиняв бійки. На даний час вона з ним не проживає, так як він вигнав її з будинку та забрав ключі. За таких обставин, подальше сумісне життя вважає неможливим. Дошлюбне прізвище відновлювати не буде. 18.09.2017 відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. 09.10.2017 Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою у прийнятті зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитинивідмовив. В судовому засідання позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Наполягала на розірванні шлюбу, на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти його розірвання, але вказав, що є також вина позивача, в тому що сімя розпалась. Також вказав, що існує спір про місце проживання дитини, а тому буде звертатись з позовом до суду в загальному порядку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16.02.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 123. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, не погоджуються на примирення та спільно бажають розірвати шлюб. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 320 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved