overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач вчасно аліменти на утримання дитини не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.05.2018 року в сумі 39726,16 грн.. Просила стягнути заборгованість зі сплати аліментів в сумі 39726,16 грн. та неустойку за невчасну сплату аліментів в період з лютого 2015 року по квітень 2018 року в сумі 12050,20 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2015 року. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.05.2018 року в розмірі 39726,16 грн.. Проведений позивачем розрахунок щодо розміру пені за невчасну сплату аліментів відповідач не оспорив, про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів не заявив. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Стягнення безпосередньо заборгованості зі сплати аліментів законодавством не передбачено, отже вимога про стягнення заборгованості в сумі 39726,16 грн. є безпідставною, тому задоволенню не підлягає. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, відповідач не оспорює правильність проведеного розрахунку, позов в частині стягнення пені підлягає задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач вчасно аліменти на утримання дитини не сплачував, утворив заборгованість станом на 31.07.2015 року в сумі 7462,97 грн.. Просила стягнути неустойку за невчасну сплату аліментів в період з серпня 2014 року по липень 2015 року в сумі 11722,60 грн.. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав, поведений позивачем розрахунок розміру пені не оспорив. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.06.2014 року. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.08.2015 року в розмірі 7462,97 грн.. Проведений позивачем розрахунок щодо розміру пені за невчасну сплату аліментів відповідач не оспорив, про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів не заявив. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, відповідач позов визнав в повному обсязі, не оспорює правильність проведеного розрахунку, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.08.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач вчасно аліменти на утримання дитини не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.02.2019 року в сумі 95106,07 грн.. Просила стягнути неустойку за невчасну сплату аліментів в період з 01.06.2016 року по 30.11.2019 року в сумі 15781,36 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті судової влади), відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.08.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2011 року. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.02.2019 року в сумі 95106,07 грн.. Сума неустойки за невчасну сплату аліментів за період з 01.06.2016 року по 30.11.2019 року згідно проведеного позивачем розрахунку становить 15781,36 грн. Проведений позивачем розрахунок щодо розміру пені за невчасну сплату аліментів відповідач не оспорив, про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів не заявив. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, відповідач не оспорює правильність проведеного розрахунку, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на її користь. Відповідач аліменти не сплачує, утворив заборгованість станом на 01.01.2016 року в сумі 19133,75 грн.. Просила стягнути неустойку за невчасну сплату аліментів в сумі 22300,80 грн.. Представник позивача позовні вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився, свої пояснення та заперечення не надав. За таких обставин, справу розглянуто у відсутність відповідача та його представника. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі №2-1731/11 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання повнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку до досягнення дітьми повноліття. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.01.2016 року в розмірі 22300,80 грн.. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-1477цс15, 6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Позивачем проведено розрахунок відповідно до висловленої ВСУ правової позиції за зазначеною в ній формулою, встановлено, що розмір пені за прострочення сплати аліментів в зазначений позивачем період становить 6123,84 грн.. Проведений позивачем розрахунок відповідачем не оспорений, його правильність не спростована. Про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів відповідач не заявив. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачем зменшено розмір позовних вимог, то внесений в більшому розмірі судовий збір підлягає поверненню, понесені позивачем судові витрати стягуються з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на її користь. Відповідач аліменти не сплачує, утворив заборгованість станом на 01.02.2020 року в сумі 27787,50 грн.. Просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з січня 2019 року по 01.02.2020 року в сумі 27787,50 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, відзив та будь-яких інших заяв не подав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2012 року по справі №2-2779/11 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 07.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.02.2020 року в розмірі 27787,50 грн.. Позивач просить стягнути з нього пеню за невчасну сплату аліментів в період з січня 2019 року по січень 2020 року включно в сумі 27787,50 грн.. Згідно ст.196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно проведеного позивачем розрахунку, правильність якого відповідачем не ос порена, в період з січня 2019 року по січень 2020 року розмір пені становить 27787,50 грн.. Про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів відповідач не заявив. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на її користь. Відповідач аліменти не сплачує, утворив заборгованість станом на 01.05.2020 року в сумі 28523,62 грн.. Просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2019 року по 01.05.2020 року в сумі 64834,55 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем проживання, розміщення оголошення на сайті суду), відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.03.2006 року по справі №2п-1651/06 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 23.02.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.04.2020 року у справі № 279/939/19 з [PERSON] на її користь стягнуто 1333,03 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 27.11.2018 року по 01.02.2019 року. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість за періол з лютого 2019 року по 01.05.2020 року в розмірі 28523,62 грн.. Згідно ст.196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів відповідач не заявив. Суд при проведенні розрахунку пені встановив, що обрахована позивачем сума перевищує 100% заборгованості по аліментах (яка згідно довідки-розрахунку наданої позивачем становить 28523,62 гривень). Розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 21882,71 гривень. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на її користь. Відповідач аліменти не сплачує, утворив заборгованість станом на 01.10.2017 року в сумі 18500 грн.. Просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 7768 грн.. Позивача позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився, свої пояснення та заперечення не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність відповідача та його представника. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі №2-4168/2010 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.10.2017 року в розмірі 18500 грн.. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-1477цс15, 6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України в редакції, що діяла до 08.07.2017 року, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Позивачем проведено розрахунок відповідно до висловленої ВСУ правової позиції за зазначеною в ній формулою, встановлено, що розмір пені за прострочення сплати аліментів в зазначений позивачем період становить 7768 грн.. Проведений позивачем розрахунок відповідачем не оспорений, його правильність не спростована. Про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів відповідач не заявив. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на її користь. Відповідач аліменти не сплачує, утворив заборгованість станом на 09.02.2015 року в сумі 52076,62 грн.. Просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2007 року по 08.02.2015 року в сумі 52076,62 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~ Відповідач належним\~чином повідомлявся\~про судовий\~розгляд справи\~(направлення\~судових повісток\~за місцем\~проживання,\~розміщення оголошення\~на сайті\~суду),\~відзив на\~позов та\~інших заяв\~не подав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.12.2005 року по справі №2-3543/05 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 01.11.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~ Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість за період з 01.10.2007 року по 08.02.2015 року в розмірі 52076,62 грн.. Згідно ст.196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів відповідач не заявив. Суд при проведенні розрахунку пені встановив, що обрахована позивачем сума не перевищує 100% заборгованості по аліментах (яка згідно довідки-розрахунку, наданої позивачем, становить 52076,62 гривень). Розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 52076,62 гривень. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої відповідачем не оспорено, позов підлягає задоволенню. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником 50/100 частин будинку [ADDRESS]. Відповідач попереднім власником був зареєстрований в будинку і на момент його відчуження з реєстрації не знятий. В будинку не проживає, з реєстраційного обліку не знімається. Просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом оголошення в пресі, про причини неявки не повідомив. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, яке являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства щодо права користування чужим майном (сервітут). Позивач являється власником 50/100 частини житлового будинку [ADDRESS] з 25.07.2013 року, в якому попереднім власником зареєстрований відповідач. В даний час відповідач житловою площею квартири позивача не користується, однак з реєстраційного обліку в добровільному порядку не знімається. В даному житловому приміщенні відповідач зареєстрований до набуття позивачем права власності на житло, витрат по його утриманню не несе, за користування ним позивачеві не сплачує, добровільно припинив користування ним. З зазначеного випливає, що відповідач мав право на користування спірним житловим приміщенням. З позивачем правовідносини щодо надання права на користування житлом у відповідача не виникли, після зміни власника згоди позивача на продовження користування його майном не отримав. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,406,ч.2 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки між сторонами не виникли правовідносини найму житлового приміщення, то норми житлового законодавства, які регулюють припинення права користування житловим приміщенням, застосуванню не підлягають. Враховуючи, що відповідач не був наділений позивачем правом користуватись належним їй майном, користування ним припинив добровільно, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, за користування ним позивачеві оплати не проводив та не проводить, він втратив право на користування ним, тому вимога позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved