Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, та просила ухвалила рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні квартирою №102 в житловому будинку №26 по вул. Г.Тикви в м. Покров Дніпропетровської області шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач в судовому засіданні позов визнала повністю та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позові, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надав клопотання про розгляд справи без участі третьої особи. При розгляді справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки ( 6 місяців) провадиться в судовому порядку.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 червня 2003 року по 19 вересня 2014 року. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року шлюб був розірваний. 03 жовтня 2003 року, тобто перебуваючи у шлюбі, подружжя придбали за договором купівлі - продажу та зареєстрували на ім'я позивача[ADDRESS] в житловому будинку № 26 по вул. Г.Тикви в м. Покров Дніпропетровської області, яка мала статус спільної сумісної власності подружжя (а.с.10) 01 вересня 2014 року сторони уклали та нотаріально посвідчили договір дарування, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняла в дар ? частку квартири № 102, що розташована в будинку № 26 по вул. Г.Тикви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області (а.с.12). На даний час, згідно довідки про перевірку паспортного обліку від 14.09.2017 року, в квартирі зареєстрована позивач, її малолітня донька [PERSON] та відповідач [PERSON], який фактично з липня 2014 року в ній не проживає, що підтверджується також показами свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України у разі відсутності особи, яка не є членом сімї власника будинку, житлове приміщення зберігається за нею на протязі шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, вказаних у переліку до цієї статті. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Разом з тим, як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення. Відповідно до вимог ст. 346 ЦК України право власності, зокрема, припиняється у разі відчуження власником свого майна. Тобто, фактично з 01 вересня 2014 року внаслідок укладення договору дарування ? частини квартири [ADDRESS], право власності нею колишнього чоловіка [PERSON] вказаною квартирою вже припинено. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вище вказаною адресою підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved