Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 28 липня 2007 року, зареєстрований у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1923; стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2007 року. У даному шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у них не склалось, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та поваги, почали виникати сварки, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначає, що з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, тому просить його розірвати. На момент пред`явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання доньки, яка після розірвання шлюбу проживає з нею. Зазначає, що відповідач є працездатним, а тому може утримувати їхню спільну дитину, що є його обов`язком. Просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 28.07.2007 року уклали шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1923, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , проте, міцної сім`ї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім`ї, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Конфлікт в сім`ї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між ними втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи із зазначеного положення у разі відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання спір з приводу стягнення аліментів вирішується судом. З огляду на зазначене положення та враховуючи відсутність домовленості сторін щодо способу утримання дитини відповідачем між ними виник спір, який вирішується судом. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , відтак, зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивач, матеріальне становище відповідача, який є працездатного віку, відсутність інформації щодо утримання інших осіб, а також однаковий обов`язок обох батьків утримувати дитину та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 79, 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину та одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 19.10.2020 року. Згідно з вимогами ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 908 грн. судового збору. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved