Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві власності її бабусі, [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №490 від 07.10.2016 року. Померла залишила заповіт, приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу МаркеловоюІ.М. та зареєстрований в реєстрі за №275, яким все своє майно, майнові права та обов'язки заповіла їй. Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини за заповітом, отримала відмову, оскільки до житлового будинку проведено самовільну добудову. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомемайно. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого Коломийською міською дердавною нотаріальною конторою 20.04.1987 року та зареєстрованого в реєстрі за № Д-235 (а.с.13); свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 20.04.1987 року, зареєстрованого вреєстрі за номером Д-237 (а.с.14); договору дарування, посвідченого Коломийською нотаріальною конторою 01.06.1987 року та зареєстрованого в реєстрі за № Д-371 (а.с.15-16). [INFO] року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №490 від 07.10.2016 року. (а.с.6). Померла залишила заповіт, посвідчений 30.05.2000 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу та зареєстрований вреєстрі за № Д-275, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] З метою оформлення спадщини після смерті бабусі, позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову через те, що спадкодавцем до житлового будинку проведено самовільну добудову без дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до ч. 4 ст.3 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права не нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової державної реєстрації таких прав. Як зазначено у п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.0.05.2013 року при вирішення спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Так, реконструкція та добудова до спірного будинку була проведена до 2004 року. На момент закінчення вказаного будівництва не була передбачена обов»язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності на будівлі та споруди була введена згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначений нормативний акт хоча і передбачав державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: копію свідоцтва про смерть [PERSON] від 07.10.2016 року; копію заповіту від 30.05.2000 року, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, яке буде належати мені із чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось заповіла [PERSON]; копії свідоцтва про право власності, посвідченого Коломийською міською дердавною нотаріальною конторою 20.04.1987 року та зареєстрованого в реєстрі за № Д-235 (а.с.13); свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 20.04.1987 року, зареєстрованого в реєстрі за номером Д-237 (а.с.14); договору дарування, посвідченого Коломийською нотаріальною конторою 01.06.1987 року та озареєстрованого в реєстрі за № Д-371 частини спірного житлового будинку [PERSON] належав житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в в м. Коломия по вул. Козланюка, 4; виписку з інвентаризаційних матеріалів згідно якої [PERSON] належав спірний житловий будинок з добудовами та реконструкцією; постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори від 26.06.2017 року, згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що спадкодавцем здійснено самочинну добудову до вказаного будинку без дозволу на виконання будівельних робіт; виписку з інвентаризаційних матеріалів №58643 від 16.05.2017 р.; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, видане державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори 26.06.2017 року, копію технічного паспорта на будинок від 25.05.2017 року, згідно якого спірний житловий будинок складається із: житлового будинку - літ. «А», прибудови літ.«А1», мансарди літ. «А2», літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральні літ. «Ж», гараж літ. «З», вимощення -І, ІІ, ІІІ, ІV, огорожа «№1,2,3,4», криниця «№5»,які збудовані до 1990р.; довідку про технічний стан нерухомого майна згідно якої спірний житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями не відноситься до самочинного будівництва; пенсійне посвдчення позивача - інваліда 1 групи, - вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину на спірне будинковолодіння, яке знаходиться на успадкованій для його обслуговування земельній ділянці, а тому набула право власності на спірне будинковолодіння. На підставі викладеного та ст. 16, 328, 376, 392, 1218, 1268 ЦК України та

Outcome: approved