Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту точної площі земельної ділянки та визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її брат - [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12 квітня 2018 року справа № 753/23045/17. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовані на території Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Позивач після смерті [PERSON] спадщину прийняла шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, являється єдиним спадкоємцем, проте, оформити спадкові права на зазначену земельну ділянку не може, у зв`язку із наявними розбіжностями точної площі земельної ділянки у правовстановлюючих документах та у електронній базі даних ДЗК, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала до суду письмову заяву, просила розгляд справи проводити без її участі, позові вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд проводити без його участі на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги визнав, просить позов задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Заявниця за даними паспорта серії [NUMBER] є [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Борщів Радомишльського району Житомирської області. Згідно актового запису про народження № 3, складеного 03.02.1960 Борщівським сільським ЗАГСом Житомирської області, [PERSON] народилася [INFO] у с. Борщів Радомишльського району Житомирської області, її батьком є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно актового запису про шлюб заявниці з [PERSON] № 1149, складеного 08.08.1991 відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, до реєстрації шлюбу в неї було прізвище [PERSON] , а після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка [PERSON] . У Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України наявний запис про народження [PERSON] , який народився [INFO] у с. Борщів Радомишльського району Житомирської області, його батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] [PERSON] помер [INFO] у віці 45 років у с. Борщів Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області 19.09.2008. До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , входить земельна ділянка, кадастровий номер 1825080600:04:000:0143 площею 3,40 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420504. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12 квітня 2018 року справа № 753/23045/17, яке набрало законної сили, встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] у селі Борщів Радомишльського району Житомирської області є рідним братом [PERSON] , [INFO] , уродженки села Борщів Радомишльського району Житомирської області. З відповіді Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області на запит суду вбачається, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 316/2008 на підставі заяви від 23.04.2008 року [PERSON] про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні, позивач отримала в нотаріальному порядку декілька свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті її брата, у спадковій справі наявна також постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2019 № 993/02-31. З Постанови державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2019 № 993/02-31 слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 1825080600:04:000:0143 площею 3,40 га, оскільки існують розбіжності у площі вказаної земельної ділянки у правовстановлюючих документах та у електронній базі даних ДЗК, оскільки згідно з інформації, наявної у Державному земельному кадастрі, земельна ділянка з кадастровим номером 1825080600:04:000:0143 має площу 3,2468 га. Згідно Витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки площа земельної ділянки із кадастровим номером 1825080600:04:000:0143 становить 3,3971 га. Усунути неточності у зазначенні площі земельної ділянки в позасудовому порядку позивачу не представляється можливим, згідно відповіді Радомишльського відділу ГУ Держгеокадастру у Житомирській області рекомендовано звернутися до суду (а.с.25). Пунктом 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» регламентовано, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Статтями 41, 55 Конституції України регламентовано, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для встановлення факту точної площі земельної ділянки та визнання за позивачем права власності на неї в порядку спадкування за законом, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved