Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 13 березня 2018 року між сторонами було укладено шлюб. До реєстрації шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися та фактично припинені. Відповідач відмовляється від добровільного утримання як дитини, так і позивача, хоча може та повинен надавати таку допомогу. Позивач не працевлаштована, так як доглядає малолітню дитину, джерел доходу, крім соціальних виплат на дитину вона не має, тому їй важко належним чином утримувати доньку та себе. Між тим, відповідач працездатного віку, інших утриманців на своєму утриманні він не має, тому може та зобов'язаний утримувати як дитину, так і її до досягнення донькою трьох років. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 2000,00 грн., починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву згідно з якою просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 117 (а.с. 4) 13 березня 2018 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3)вбачається, що до реєстрації шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач по справі, а позивач - матір'ю. Донька на теперішній час мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 1415 про реєстрацію місця проживання (а.с. 5). З матеріалів позовної заяви також вбачається, що відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дружини не надає, хоча є працездатною особою, інших утриманців не має. Позивачка ж на сьогоднішній день не працює, доглядає за малолітньою дитиною до досягнення нею трьох років, не має ніяких доходів крім соціальних виплат на дитину. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 4 статті 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з правилами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до статті 182 СК України, враховуючи відсутність обставин, які б могли свідчити про інше, робить висновок, що відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання позивача, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00, щомісяця, починаючи стягнення з 05 жовтня 2018 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved