Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого посилалась на те, що має на праві власності земельну ділянку площею 14,9593 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. 06 лютого 2017 року вона уклала з відповідачем договір оренди цієї ділянки строком на десять років, оформленням якого займалась остання. Оскільки [PERSON], оформивши договір, різко змінила своє ставлення до неї, не сплачувала обіцяну суму орендної плати, то отримавши витяг з Єдиного реєстру прав власності на земельні ділянки, а також копію договору оренди, позивач дізналась, що його було укладено не на 10, а на 49 років. Тож, посилаючись на те, що [PERSON], надавши їй на підпис лише останню сторінку договору, з його текстом її не ознайомила, у той час, як самостійно вона його прочитати не могла через хворобу очей і неграмотність, позивач стверджує, що помилилась щодо строку дії договору, вважаючи, що уклала його на 10 років. За таких обставин, апелюючи до положень статті 229 ЦК України, та указуючи, що договір укладений внаслідок її помилки, а відповідач не бажає добровільно переглянути його умови, позивач просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 14,9593 га, розташованої в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, укладений 06 лютого 2017 року між нею та [PERSON] Провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2018 року. 06 вересня 2018 року підготовче провадження у справі було закрите, а справу призначено до розгляду по суті. В ході підготовчого провадження сторони самостійно та через своїх представників реалізували свої права на подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відзив, а так само, і на подання доказів і доведення їх переконливості перед судом, а під час судового розгляду справи по суті скористались своїм правом на вступне слово та допит свідків, викликаних в судове засідання у порядку ст. 91 ЦПК України, про що судом постановлено ухвали від 06 вересня 2018 року, від 21 вересня 2018 року та від 06 листопада 2018 року. Так, в судовому засіданні позивач посилалась на те, що має на праві власності земельну ділянку, якою тривалий час користувалися її донька відповідач по справі та зять [PERSON] З 2016 року вона проживала в будинку доньки приблизно протягом одного року. Коли почула від людей, що земельні ділянки здаються в оренду на сім десять років, то почала казати зятю, що хоче оформити письмовий договір оренди у юриста, на що останній погодився. Домовившись про розмір орендної плати у вигляді 0,5 тони зерна, масла та цукру, чи то зять, чи то донька почали оформляти документи аби укласти письмовий договір. З цією метою донька привезла її в смт. Арбузинку, однак, залишивши її в машині, пішла до чоловіка, який складав договір. Повернувшись з документами, [PERSON] сказала, де їх підписати, що вона й зробила, не прочитавши тексту. Оскільки вона хворіє на катаракту і має поганий зір, то попросила відповідачку прочитати їй умови договору, але з прочитаного нічого не зрозуміла і не запамятала. Вважала, що підписує договір оренди земельної ділянки на 10 років, оскільки перед цим домовлялась із своїм зятем [PERSON] саме про такий строк. Чи була обізнана відповідачка про домовленість укласти договір на десять років, вона не знає, оскільки перемовини про це вела лише із зятем, а чи той говорив про це доньці їй невідомо. Повернувшись додому, ввечері цього ж дня, відповідачка повідомила, що треба знову їхати в Арбузинку, бо в документах знайшли якусь помилку, але яку саме не сказала. Тоді вона подзвонила другій доньці аби та приїхала і допомогла розібратись з документами щодо оренди земельної ділянки, так як відповідачка не повертала їй державний акт на землю, нічого не пояснювала, договір зачитувати не хотіла, і взагалі його їй не надала, мотивуючи тим, що він ще перебуває на оформленні. Друга донька, яка проживає в Миколаєві, приїхавши в смт. Арбузинку, отримала витяг, з якого стало відомо, що договір оренди належної їй земельної ділянки укладено на не на 10, а на 49 років. В цей час, вона вже проживала в будинку доньки в м. Миколаєві та подзвонила до відповідачки аби дізнатись, як сталось, що договір укладено на такий тривалий строк, у той час, як вона із зятем домовлялась лише на 10 років. Однак, донька відповіла, що такий договір склав юрист. Вже після Нового року, відповідачка переслала договір, із змісту якого стало зрозуміло, що його дійсно було укладено на 49 років. Підписала його, оскільки довіряла рідній доньці, але остання, оформивши такий договір, ще й не сплачувала у повній мірі орендну плату, ні грошима, ні продуктами харчування. Тож, в судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову з підстав, що в ньому викладені, та пояснила суду, що влітку 2017 року їй подзвонила мати - позивач по справі, повідомивши про те, що їй потрібні кошти на операцію, однак, [PERSON] їй не дає орендну плату. Сказала, крім того, що договору оренди у неї немає, оскільки відповідач їй його не надала. Після цього, вона забрала матір до себе на проживання, однак, відповідач віддала лише її паспорт і ще деякі документи. Ні договору, ні державного акту на земельну ділянку не віддала. Мати неодноразово телефонувала [PERSON], а також писала їй листи аби дізнатись чому договір укладено на такий тривалий строк, але остання розмовляти не бажала. Коли вирішили розібратись самостійно, то вона, приїхавши в смт. Арбузинку, звернулась в підприємство «Меридіан», де й запитала про договір оренди землі, укладений між її матірю та сестрою відповідачкою у справі. Однак, працівник цього підприємства повідомив, що він лише складав договір на замовлення [PERSON], а його другий примірник можливо знайти у відділі Держгеокадастру. Тож, звернувшись туди, вона отримала витяг, з якого дізналась, що договір укладено на 49 років та зареєстровано у встановленому законом порядку. Їй відомо, що мати не бажала передавати свою земельну ділянку в оренду на такий тривалий строк, а коли запитала її про це, то матері стало зле і довелося викликати «швидку». Крім того, у договорі було записано, що розмір орендної плати складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і є мінімальним згідно закону, а сама нормативно-грошова оцінка не проводилась. Представник позивача стверджувала, що укладення договору оренди на 49 років фактично означає купівлю-продаж земельної ділянки, однак ніяких коштів відповідачка не сплачувала, лише в жовтні 2017 року дала 5\~000,00 гривень в якості орендної плати, незважаючи на те, що матері потрібні були кошти на лікування. За таких обставин, представник позивача посилалась на те, що позивач помилилась при укладенні договору оренди, оскільки не знала, що строк його дії становить 49 років, повірила своїй доньці відповідачці по справі, у той час, як остання вчинила нечесно, приховавши цей факт від матері, уклавши договір оренди на такий строк. Відповідач [PERSON], в свою чергу, проти позову заперечила повністю, просила в його задоволенні відмовити та пояснила суду, що її мати позивач по справі, прийнявши спадщину, має на праві власності земельну ділянку площею 14,96 га. Наразі вона орендує вказану земельну ділянку на підставі договору оренди, укладеного з матірю та вирощує сільськогосподарські культури. В листопаді 2016 року вони з позивачкою склали договір, а після новорічних свят вона займалась його реєстрацією. Заперечила той факт, що позивачка не знала умов договору, зокрема, і в частині строку його дії, та пояснила, що остання особисто його прочитала та підписала. При цьому, деякі пункти договору вона розяснювала матері особисто, у тому числі, й щодо 3% розміру орендної плати. Вона дійсно возила матір до смт. Арбузинка, але з метою виправлення помилки в ідентифікаційному номері, вказаному на останній сторінці договору. Сам же договір мати підписувала вдома, ще до новорічних свят, ретельно прочитавши його. Документи щодо оренди також позивачці не давала, так як остання їх не просила. Позивачка хотіла укласти договір на рік чи два, однак вона повідомила їй, що згідно закону земельна ділянка передається в оренду не менше, як на сім років, на що матір сказала лише «Ого», проте, конкретно не уточнила, що має на увазі. При цьому, вона не говорила, що хоче його укласти саме на 10 років. Умови, за якими укладено договір оренди, були написані чоловіком, який його виготовляв, в той час, як вона читала і знала, що строк дії договору становитиме сорок 49 років. Вказувала, що орендну плату сплачувала відповідно до умов договору, її розмір за ним становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а тому сплатила позивачці за 2017 рік 11\~403,00 грн., спочатку 9\~200,00 грн., пізніше решту. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву, просила в його задоволенні відмовити. Допитана за клопотанням представника позивача свідок [PERSON] суду показала, що позивача по справі знає, разом з нею працювали на свинофермі в с. Марянівці Арбузинського району Миколаївської області. Їй відомо, що наразі [PERSON] проживає у своєї доньки в м. Миколаєві, а належну їй земельну ділянку віддала доньці [PERSON]. Позивачка їй казала, що донька із зятем орендну плату їй не сплачують, хоча й оформили договір на тривалий строк. Казала, що договір не бачила, так як їй не давали документи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він працює державним реєстратором Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області. Йому відомо, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, оскільки він здійснював його реєстрацію після того, як всі необхідні документи були передані йому з Центру надання адміністративних послуг. Він памятає, що на початку 2018 року представник позивача зверталась до нього з приводу цього договору, повідомивши, що у [PERSON] немає його ні примірника, ні інформації про його реєстрацію, на що він видав їй витяг, де була інформація про строк дії договору на 49 років. Вона запитала, чому договір зареєстрований на такий тривалий строк. Свідок [PERSON] суду показав, що він працює директором ПП ФОП «[PERSON]А.». До нього звернулась [PERSON] з питання розробки договору оренди земельної ділянки, який він виготовив на основі Типового договору, однак, в обовязковому порядку зясувавши всі необхідні умови, про які домовились сторони. \~ \~ \~ \~При цьому було виготовлено три прошиті примірники договору два для сторін, які мають їх прочитати та підписати, і один для державного реєстратора. \~ \~ \~ \~Він памятає, як до нього приходила представник позивача [PERSON], запитувала про укладення договору, зокрема, щодо його строку. Пояснив, що він лише виготовляє примірними договорів, у той час, як всі їх суттєві умови мають бути узгоджені сторонами і повідомлені йому. Виготовлення договору замовляла [PERSON], [PERSON] він не бачив, так само як і того, коли і де остання його підписала. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що відповідач по справі доводиться йому дружиною. Деякий час її мати [PERSON] проживала разом з ними, але потім її забрала сестра дружини [PERSON] Ще коли позивач проживала разом з ними, то почала наполягати на укладенні письмового договору оренди земельної ділянки. Тоді дружина замовила його виготовлення у [PERSON], а коли він забрав виготовлений текст, то дав його позивачці аби та його прочитала. Остання, надівши окуляри та прочитавши текст договору сказала, що скільки не проживе, а тому він зрозумів, що позивач погоджується на такий строк дії договору оренди, який був у ньому зазначений. Про укладення договору строком на 10 років він з нею взагалі мови не вів, а наскільки [PERSON] хотіла його укласти, вона не говорила. Свідок [PERSON] суду показав, що позивачка у справі доводиться йому бабусею. Коли вона проживала разом з його батьками, то відносини були нормальними. Він особисто возив бабусю в смт. Арбузинка до [PERSON] для оформлення договору. Він бачив, як позивач читала договір ще вдома, до якого були додані всі необхідні документи. При цьому вона задавала різні питання, у той числі й щодо розміру орендної плати, на які отримувала відповідні розяснення. Допитана в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідок [PERSON] суду показала, що позивач це її матір, а відповідач сестра. [PERSON] разом із своїм чоловіком запропонувала матері укласти письмовий договір оренди земельної ділянки, оскільки раніше вони користувались нею за усною домовленістю. Вона знає від матері, що остання уклала письмовий договір оренди з відповідачкою на 10 років, але через деякий час, коли сестра отримала витяг, стало відомо, що строк його дії становить 49 років. Також мати казала, що договір особисто не читала, так само як і з його змістом її ніхто не ознайомив. Коли забирали матір до Миколаєва, то відповідач договору не віддала, стверджуючи, що він ще перебуває на оформленні в земельному відділі. Влітку вона запитала у [PERSON] чому сталось так, що договір оренди укладено на 49 років, на що він повідомив, що так сталось, мабуть, через помилку. Коли вона запитала, чому помилку не виправили, останній \~ \~ \~ \~нічого не відповів. Пояснювала, що матір не могла прочитати договір, оскільки має поганий зір та старі окуляри, у яких нічого не бачить. Договір підписала, бо думала, що укладає його на 10 років і довіряла відповідачу, як рідній доньці. За такого, суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши надані йому докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів,

Outcome: dismissed