Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеної з ПАТ «Альфа-Банк» угоди про надання особистого кредиту №501087422 від 21.11.2018 [PERSON] надано кредит у розмірі 300 000 грн. із строком кредитування до 21.11.2022 з процентною ставкою 13,99% річних. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21.03.2020 становить 364 297,70 грн. та складається з: 223462,80 грн. - строкової заборгованості, 54071,15 грн. - простроченої заборгованості, 6979,14 грн. - строкової заборгованості по нарахованих відсотках та комісіях, 71 440,26 грн. - простроченої заборгованості по нарахованих відсотках та комісіях, 8344,35 грн. - суми штрафу. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала стосовно наявності заборгованості, проте заперечувала щодо її розміру, вказала, що вона періодично сплачувала кошти на погашення заборгованості але розмір основної заборгованості не змінювався. Неодноразово намагалася врегулювати питання наявного боргу із позивачем шляхом реорганізації заборгованості, але позивач позитивного для відповідача рішення так і не прийняв. При цьому відзиву на позов відповідачем не надано. До суду надійшла заява відповідача, яка ним не підписана, щодо долучення до матеріалів справи копії нотаріальної заяви [PERSON] від 26.06.2019, до якої не додано доказів направлення вказаних документів позивачу, у зв`язку з чим вона була повернута відповідачу без розгляду в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 21.11.2018 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання особистого кредиту №501087422, за умовами якої відповідачу надано кредит у розмірі 300000 грн. із строком кредитування до 21.11.2022 з процентною ставкою 13,99% річних. Відповідно до п.1 Умов споживчого кредиту, що містяться в оферті та акцепті угоди про надання кредиту, сплачується комісія за розрахунково-касове обслуговування, а саме за обслуговування кредиту в розмірі 1,25% від суми кредиту. Відповідно до п.1 Умов кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що містяться в оферті та акцепті угоди про надання кредиту, обов`язків мінімальний платіж встановлено в розмірі 5% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 грн. Сплата платежів з повернення кредиту здійснюється відповідно договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведено в тарифах, які є невід`ємною частиною цього договору. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21.03.2020 становить 364 297,70 грн. та складається з: 223 462,80 грн. - строкової заборгованості, 54 071,15 грн. - простроченої заборгованості, 6 979,14 грн. - строкової заборгованості по нарахованих відсотках та комісіях, 71 440,26 грн. - простроченої заборгованості по нарахованих відсотках та комісіях, 8 344,35 грн. - суми штрафу. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Стороною відповідача не було надано жодного належного доказу, який би спростовував висновки суду. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved