Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, позовні вимоги у встановленому законом порядку уточнила, просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 25.08.2017 року, також просить ухвалити про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося, протягом тривалого часу не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Примирення вважає неможливим, пояснила про відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. Категорично наполягає на розірванні шлюбу, такий крок є нею обміркований. Також просить прийняти до уваги те, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки добровільно не надає, не займається вихованням дитини. Ствердила, що сама немає змоги самостійно матеріально забезпечувати дочку. Просить позов задоволити. У підтвердження вимог покликається на копію свідоцтва про народження дитини та інші документи. У судове засідання позивач не з`явилась, заявою до суду просить справу слухати у її відсутності і позов задоволити в повному об`ємі. Враховуючи представлені документи, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечила. Оглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9), шлюб між сторонами зареєстровано 25.08.2017 року. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , батьками якої є позивач і відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). У відповідності до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них. В ході судового розгляду встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, котрий можна вважати тривалим періодом, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач навела мотиви погіршення стосунків такі, як виникнення конфліктних ситуацій на побутовому ґрунті, непорозуміння в сімейних відносинах. Тому дані обставини свідчать про порушення інтересів як позивача так і відповідача в разі продовження шлюбу. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до переконання про недоцільність збереження даного шлюбу і ухвалює про його розірвання. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні даного спору, суд враховує наступні обставини. З письмових пояснень позивача вбачається, що [PERSON] дійсно проживає з неповнолітньою дитиною, батьком якої є відповідач. Згідно пояснень, остання не має можливості сама забезпечити належне утримання їх спільної дитини. Встановлено, що відповідач, самоусунувся від обов`язку по утриманню дитини, хоча такий в рівній мірі покладений на обох батьків і закріплений в сімейному законодавстві. Дану обставину суд приймає при ухваленні рішення. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд погоджується з думкою позивача про стягнення таких у 1/4 частці від заробітку відповідача. Враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність утриманців. Вирішуючи даний спір суд звертає увагу на відсутність у відповідача осіб, крім дитини, яким за Законом зобов`язаний надавати утримання. Тому беручи до уваги всі наведені обставини, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.01.2019р. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі. Як вбачається з оригіналу квитанції (а.с. 8), позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. за вимогу про розірвання шлюбу. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 768,40 грн. При цьому у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів, оскільки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved