Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку №8 по вул. Линьова, 8 в с. Удачне Мелітопольського району Запорізької області, зазначивши, що відповідач є її онукою, яка зареєстрована в належному їй на праві власності житловому будинку, однак, в належному їй будинку вона ніколи не проживала і не проживає, до будинку вона не зявляється, претензій щодо проживання в будинку не предявляє, а тому може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщення. Позивач в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, не повідомила суд про причини неявки, про місце та час судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим заочно розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за позивачем зареєстровано право власності на будинок №8 по вул. Линьова 8 в с. Удачне Мелітопольського району Запорізької області /а.с.7,11/. Вказана обставина також підтверджується копіями рішень Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2015 року та 22 квітня 2016 року, з урахуванням змін внесених ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року /а.с.6,8-10/. Згідно довідки Фруктовської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 650 від 08 серпня 2016 року [PERSON] зареєстрована в будинку №8 по вул. Линьова, 8 в с. Удачне Мелітопольського району Запорізької області, але не мешкає за вказаною адресою більше одного року /а.с.12/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року в будинку №8 по вул. Линьова, 8 в с. Удачне Мелітопольського району Запорізької області не проживає, її речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не предявляла. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має прав вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved