Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом прибирання паркану та перебудови паркану. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з жовтня 2015 року вона зазнає негативний вплив від сусідства з відповідачем, оскільки остання будує триповерховий житловий будинок за адресою: м. Дніпро, вул. Боженка (Хортицька), 54, без відповідних документів, що дають право виконувати будівельні роботи, а також з порушенням державних будівельних та санітарно-технічних норм, що створює позивачу перешкоди в користуванні належною їй будинком та земельною ділянкою, розташованими за адресою: м.Дніпро, вул. вул. Боженка (Хортицька), 52/2. Так, було демонтовано паркан, який розмежував земельні ділянки № 52 та № 54 по вул. Хортицькій в м. Дніпро та побудовано новий глухий цегляний паркан висотою 2,7 м, розташований в притул до стіни гаража, належного до домоволодіння № 52/2, що заважає стоку дощових вод з покрівлі гаражу та спричиняє руйнування цієї будівлі. Також паркан затінює город на земельній ділянці належній позивачу, чим унеможливлюється ведення городу на прибудинковій території. Крім того, [PERSON] зазначає, що під час демонтажу попереднього паркану було вилучено чавунну каналізаційну трубу, що знаходилась під парканом. У звязку із зазначеним позивач просила суд усунути їй перешкоди в користуванні належним їй на праві власності домоволодінням № 52/2, розташованим по вул. Хортицькій в м. Дніпро, зобовязавши [PERSON] прибрати з території домоволодіння № 54 по вул. Хортицькій в м. Дніпро встановлені за межами даної земельної ділянки металевий паркан та малі архітектурні форми: побутовий будиночок та вбиральню; також зобовязавши відповідача перебудувати цегляний паркан на межі земельних ділянок № 54 та № 52 по вул. Хортицькій в м. Дніпро згідно з державними будівельними нормами, правилами та стандартами. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надання оголошення в засобах масової інформації з викликом відповідача у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник Дніпропетровської міської ради при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Представник КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, просив ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України. Представники Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані та добуті докази, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і з Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в технічному паспорті на домоволодіння № 52 по вул. Боженка в м. Дніпропетровську, виданому КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 27 жовтня 2006 року, міститься інформація про те, що [PERSON] та [PERSON] належить по 39/100 частин зазначеного домоволодіння /а. с. 24-28/. З відповіді Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської міської ради № 3/2675 від 18 серпня 2016 року, наданої на запит керівника ГО «ОУН «Дух нації» [PERSON], вбачається, що в містобудівному кадастрі відсутні відомості щодо будівництва за адресою: м. Дніпро, вул. Хортицька, 54 /а. с. 29/, а згідно з відповіддю Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області №12/2039, наданої на аналогічний запит, будівельні роботи виконуються без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт щодо обєктів будівництва що належить до І-ІІІ категорії складності, що є порушенням ст. ст. 34, 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 11 ЗУ «Про архітектурну діяльність» та п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13 квітня 2011 року /а. с. 30/. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельної ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію й природні якості землі. Тому якщо власник або співвласник будинку зведенням будівель і споруд погіршує права решти учасників спільної власності чи інших осіб, у тому числі погіршує для них екологічну ситуацію, то вони відповідно до ст. ст. 55, 124 Основного Закону та інших актів законодавства мають право заявляти в суді вимоги до знесення цих будівель і споруд (незалежно від того, зводились вони з відповідного дозволу чи без нього) або усунення допущених порушень іншим шляхом. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Так, стороною позивача ані при зверненні до суду з даним позовом, ані в судовому засіданні не надано жодного належного доказу того, що відповідач дійсно перешкоджає [PERSON] в користуванні земельною ділянкою та домоволодінням № 52/2 по вул. Хортицькій в м. Дніпро, не надано доказів того, що паркан, зведений на земельній ділянці відповідача, зведений з порушенням норм діючого законодавства. У відповідності до положень\~статті 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може прийняти до уваги позицію сторони позивача стосовно наполягання на своїх позовних вимогах, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується. Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, у звязку з чим вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed