Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод, вказавши в позовній заяві, що їй належить на праві власності житловий будинок № 18 по вул. Зеленій в с. Поди, Вільнянського району, Запорізької області. В 2007 році до неї звернулась відповідачка [PERSON] з проханням прописати її у вказаному будинку з метою отримати роботу. Позивач дозволила відповідачу прописатися у належному їй будинку. Якийсь час відповідачка проживала у спірному будинку, але з 2010 року виїхала, і з цього часу не проживає в будинку, своїх речей не тримає, комунальні послуги не сплачує. Наявність зазначеної реєстрації відповідача створює [PERSON] перешкоди у здійсненні права власності. У звязку з чим вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт, що вона дійсно не проживає у спірному будинку з 2010року, за послуги по утриманню будинку не платить, але просила суд в задоволенні позову відмовити, мотивуючи це тим, що їй немає де зареєструватися. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] є власником житлового будинку № 18 по вул. Зеленій в с. Поди, Вільнянського району, Запорізької області (а.с. 5). У вказаному будинку зареєстрована з 2007року [PERSON] (а.с.8). В судовому засіданні було зясовано, що відповідач є зареєстрованою в будинку позивача за згодою власника, та не проживає в ньому з 2010р., що підтверджується поясненнями самої відповідачки, актом огляду жилого приміщення (а.с. 4). Досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідачка перешкоджає у користуванні будинком, належних їй речей та майна в будинку немає, оплату комунальних послуг за спірний будинок відповідачка не здійснює, добровільно залишила спірне жиле приміщення, до звернення до суду з зазначеним позовом вселитися у спірний будинок не намагалась, тобто не проживає у спірному будинку понад шість місяців без поважних причин, вибула на постійне проживання у інше приміщення, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням у спірному будинку, підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. На підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку № 18 по вул. Зеленій в с. Поди, Вільнянського району, Запорізької області створює для позивача перешкоди у здійсненні нею права власності, користування і розпорядження належним їй жилим приміщенням, а тому порушене право підлягає захисту. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved