Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним\~ позовом 10.12.2018 року мотивуючи тим, що з 09.06.2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні та виховується нею одноособово, батько, відповідач у справі, ухиляється від утримання сина і добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, працездатний, інших осіб на утриманні не має. Вона доглядає за сином [PERSON] до 3-х річного віку, тому також потребує матеріальної допомоги. Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дитину в розмірі 1/4\~ частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку. Ухвалою суду від 14.01.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2019 року позову заяву [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання, задоволено в повному обсязі. 20.03.2019 року при складанні повного тексту рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання, судом не було вирішено позовну вимогу щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки його доходу щомісячно до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку, хоча така вимога була заявлена позивачем та не було вирішено питання щодо судового збору за вказану вимогу. Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Так, позивач просила в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь кошти на\~ особисте утримання та надала до суду докази: довідку про отримання державної допомоги, з якої вбачається, що вона перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради і їй призначена допомога при народженні дитини та довідку з місця роботи в якій зазначено, що вона з 12.12.2018 року по 02.10.2021 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та довідку Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, згідно із якою позивач разом із сином проживають за однією адресою. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, оскільки єдиний її дохід це державна допомога, яка виплачується управлінням соціального захисту населення, відповідач в добровільному порядку дружину не утримує, здорова та працездатна особа, проти стягнення коштів на утримання дружини заперечує, однак не надав до суду належних\~ та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень чи спростування доводів позивача, а довідки Державного центру зайнятості Ставищенської районної філії Київської області від 25.01.2019 року (а.с.19), згідно із якою [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Ставищенській районній філії КОЦЗ з 13.12.2018 року недостатньо для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи №357/14593/18, провадження № 2/357/152/19, дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі, оскільки вимоги\~ щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки його доходу щомісячно до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку, заявлялись позивачем у позовній заяві про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання, подавались відповідні докази, а відповідачем подано відзив щодо даних вимог, однак\~ стосовно даної позовної вимоги не було ухвалено рішення, а тому суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), щомісячно, починаючи з 10.12.2018 року по 02.10.2021 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, з матеріалів справи вбачається, що судом не вирішено питання про судові витрати щодо позовної вимоги про стягнення коштів на особисте утримання, а тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання щодо стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 704,80 грн. в дохід держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved