Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбних відносин у сторін народилися син та донька. У забезпеченні та вихованні дитини відповідач участі не бере. Просить позов задовольнити повністю відповідно до положень Сімейного кодексу України. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. 06 серпня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, причини неявки до суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 10.11.2021 року прийняв ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05.11.2018 року у справі № 761/27284/18. Від шлюбних відносин у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. У позовній заяві позивач не змогла визначити конкретну тверду суму аліментів, які підлягатимуть стягненню. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивачки в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Тому, суд,

Outcome: approved