Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу № 132 від 16.06.1998 її прийнято на посаду швейцара учбового корпусу до Могилів-Подільського технологічного технікуму Вінницької області. 02.01.2016 позивач допустила порушення трудової дисципліни, оскільки не внесла до журналу «Приймання змін вахтерів» відомості про виникнення небезпечної ситуації та не повідомила про це керівника підрозділу. За дане порушення наказом № 2-к від 13.01.2016 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено їй догану. Разом з тим, відповідно до наказу № 3-к від 13.01.2016 за це ж порушення позивача звільнено з займаної посади відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає даний наказ незаконним, оскільки згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, а відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України і догана, і звільнення є дисциплінарними стягненнями. Тобто відповідач двічі наклав на неї дисциплінарні стягнення за вчинення одного порушення. З урахуванням даних обставин позивач просить скасувати наказ Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу Вінницького національного аграрного університету від 13.01.2016 № 3-к про звільнення її з займаної посади швейцара навчального корпусу та поновити її на даній посаді. Також просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у ньому та в додаткових письмових поясненнях до позову. Представник позивача просив суд позов задовольнити повністю. Пояснив, що наказами № 72-к від 14.09.2015 та № 2-к від 13.01.2016 відповідачем за неналежне та недобросовісне виконання посадових обовязків на позивача накладено дисциплінарні стягнення у виді доган. 13.01.2016 відповідачем також винесено наказ № 3-к про звільнення [PERSON] з посади швейцара навчального корпусу. Даний наказ та звільнення позивача є незаконними, оскільки не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зокрема, підставою для звільнення працівника має бути конкретне винне порушення норм трудового законодавства. Однак в наказі про звільнення [PERSON] не зазначено конкретні підстави її звільнення. Також відповідач двічі наклав на [PERSON] стягнення за одне й те саме порушення, оскільки за те, що позивач не записала в журналі «Приймання змін вахтерів» про виникнення пожеженебезпечної ситуації та не повідомила про це керівника підрозділу, 13.01.2016 їй згідно наказу № 2-к оголошено догану, а відповідно до наказу № 3-к її за це звільнено. Відповідно до ст. 147 КЗпП України звільнення за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни. Крім того, позивач є членом профспілкової організації працівників Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу Вінницького національного аграрного університету і відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України її звільнення можливе лише за наявності попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. При звільненні [PERSON] відповідач таку згоду не отримав. 15.04.2016 згідно з протоколом № 2 засідання профспілкового комітетупрацівників Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з вахтером [PERSON] Дана відмова профспілкової організації хоча і є необґрунтованою, однак це не свідчить про законність звільнення позивача. Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні. Вважає, що звільнення [PERSON] з посади швейцара навчального корпусу Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу Вінницького національного аграрного університету є законним, оскільки позивач систематично неналежним чином виконувала покладені на неї трудові обовязки, за що їй двічі оголошувались догани. 02.01.2016 вона порушила функціональні обовязки, бо не внесла в книгу чергувань запис про те, що загорівся подовжувач, і не підтримувала телефонний звязок з черговим гуртожитку. За це 13.01.2016 їй було оголошено догану та звільнено з займаної посади. Відмова профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивача є необґрунтованою та прийнятою з порушенням ст. 43 КЗпП України, а тому не може прийматись до уваги. Представник відповідача підтвердив, що саме за порушення функціональних обовязків 02.01.2016 позивачу оголошено догану та звільнено з займаної посади. Допитана в судовому засідання як свідок [PERSON] показала, що 02.01.2016 о 07 год. ранку заступила на зміну. Приблизно о 10 год. система відеоспостереження, встановлена на її робочому місці, потухла, а тому вона побігла в гуртожиток, де знаходилась чергова гуртожитку, щоб впевнитись, що у неї також не виникло таке пошкодження. Також вона попросила знайомого, який працює електриком, і він увімкнув лічильник і система запрацювала. Про дану подію вона записала на окремому аркуші, а не у журнал, оскільки розгубилась, та передала далі по зміні. За те, що вона зробила запис не в журналі 13.01.2016 їй було оголошено догану та звільнено з посади. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до запису в трудовій книжці [PERSON] 16.06.1998 прийнята вахтером учбового корпусу Могилів-Подільського технологічного коледжу (а.с. 4). Згідно копії доповідної заступника директора Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу [PERSON] від 04.01.2016 під час чергування [PERSON] 02.01.2016 в навчальному корпусі загорівся подовжувач, від якого живиться система відеоспостереження. Про даний випадок позивач не внесла запис до журналу «Приймання змін вахтерів» і не повідомила керівника підрозділу (а.с. 25). Своїми діями позивач порушила функціональні обовязки швейцара адміністративного корпусу коледжу, затверджених в.о. директора Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу 03.09.2012 (а.с. 46). По даному факту також складено [PERSON] перевірки журналу «Приймання змін вахтерів» (а.с. 24). Крім цього, наказом директора Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу Вінницького національного аграрного університету від 13.01.2016 № 2-к за безвідповідальне відношення до своїх функціональних обовязків швейцару навчального корпусу [PERSON] оголошено догану (а.с. 22). Також внаслідок даного порушення позивачем своїх обовязків її звільнено з займаної посади відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією наказу від 13.01.2016 № 3-к (а.с. 28) та записом в трудовій книжці позивача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно з п.п. 18, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Така ж позиція висловлена і в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2015 та 06.04.2016. Відповідно до ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення і повинно накладатись за конкретне винне порушення трудової дисципліни. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 02.01.2016 позивач допустила порушення трудової дисципліни, а саме порушила функціональні обовязки швейцара адміністративного корпусу коледжу, бо не внесла запис про виникнення небезпечної ситуації до журналу «Приймання змін вахтерів» і не повідомила про це керівника підрозділу. Відповідно до наказу № 2-к від 13.01.2016 за дане порушення позивачу оголошено догану. Також відповідач за вказане порушення наклав на позивача ще одне дисциплінарне стягнення звільнення з займаної посади, що свідчить про порушення відповідачем правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених\~пунктами 1\~(крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41\~цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Позивач є членом профспілкової організації працівників Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу Вінницького національного аграрного університету, що підтверджується копією квитка члена профспілки серії АП № 093453 (а.с. 74). Як встановлено в судовому засіданні, і не заперечував представник відповідача, при звільненні позивача з займаної посади відповідачем не отримано згоди або відмови у наданні згоди на її звільнення від профспілкової організації. Відповідно до протоколу № 2 засідання профспілкового комітету працівників Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу від 15.04.2016 вирішено відмовити у наданні згоди на розірвання трудового договору з вахтером [PERSON] (а.с. 79-80). При цьому члени профспілкового комітету встановили невідповідність фактів у доповідних заступника директора з АЧГ [PERSON] про порушення дисципліни [PERSON] Дані докази в сукупності свідчать про незаконність наказу Могилів-Подільського технолого-економічного коледжу Вінницького національного аграрного університету від 13.01.2016 № 3-к про звільнення позивача з займаної посади швейцара навчального корпусу відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Враховуючи такі обставини, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки відповідача останніми двома фактично відпрацьованими місяцями, що передували звільненню позивача є листопад та грудень 2015 року. Відпрацьовано 44 робочих дні та нарахована до видачі заробітна плата за листопад 2015 року 2100,88 грн., грудень 2015 року - 2151,00 грн. (а.с. 30). Отже, середньоденний заробіток позивача становить 1669,94 грн. + 1708,75 грн. = 4251,88 грн./44 робочі дні = 96,63 грн. Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу позивача, з урахуванням графіку роботи відповідача, становить 87 робочих днів - 12 днів у січні 2016 року, 21 день у лютому 2016 року, 22 дні у березні 2016 року, 21 день у квітні 2016 року, 11 днів у травні 2016 року. Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.01.2016 року по 19.05.2016 року становить: 96,63 грн. (середньоденний заробіток) х 87 робочих днів = 8406 грн. 81 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved