Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить виділити їй в натурі її частку у вигляді 65/200 житлового будинку [ADDRESS] , яка буде складатися із житлових та не житлових приміщень та терас літ. а3, а4 згідно варіанту розподілу домоволодіння відповідно до експертного висновку; встановити за позивачем право користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодінь згідно висновку експерта; котельню 1-3 із газовим котлом та обладнанням за для обігріву усього будинку [ADDRESS] залишити у сумісному користуванні; залишити у сумісному користуванні водяну свердловину з водяним насосом та водяні труби за для перекачки води по території земельної ділянки всієї прибудинкової території, каналізаційні лінії та каналізаційний сток, які забезпечують відвід води у вказаному будинку, електрощиток, який обслуговує весь будинок; виділити позивачу відповідну частину паркану та заборонити відповідачу демонтувати зовнішній паркан прибудинкової території будинку, який буде огороджувати частину земельної ділянки прибудинкової території будинку [ADDRESS] ; та залишити у сумісному користуванні газові труби, які підводять газ до газового котлу у котельні. Позовні вимоги мотивовані наступним. Відповідно до рішення суду від 04.11.2014 року за позивачем визнано право власності на 65/200 частину житлового будинку літ. «А-2» загальною площею 333,2 кв.м., у тому числі житловою 118,9 кв.м., допоміжною - 214,3 кв.м.; житлової прибудови літ. а1, а2 - ганки; а3, а4 -тераси, а5-балкон, що розташовано за адресою: [ADDRESS] . Друга частина вказаного домоволодіння належить відповідачу. Станом на 10.01.2008 року право власності на вказаний будинок оформлено на позивача не було. Спірне домоволодіння було збудоване позивачем та відповідачем за сумісні кошти у період спільного з відповідачем проживання однією сім`єю. Ще до прийняття вказаного будинку в експлуатацію, позивач з дітьми вже мешкала у будинку. Між позивачем та відповідачем виникли суперечки щодо порядку користування вказаним будинком та прибудинковою територією, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідачем подані заперечення на позов, в яких він просить не залишати у сумісному користуванні котельної з котлом, водяної свердловини, каналізаційних ліній, електрощітка, газового вводу (ніяких комунікацій); зобов`язати позивача створити свої лицьові рахунки та підключити окремі послуги електропостачання, газифікації, водопостачання, водовідведення і встановити свої прилади для теплозабезпечення; не надавати право користування земельною ділянкою позивачу; та не стягувати судовий збір посилаючись на те, що відповідачем була придбана земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , на якій він побудував спірний будинок в 2003 році, та зробив в ньому відповідні комунікації. Після цього відповідач вселився до вказаного будинку, та привів до нього позивача, яка народила відповідачу двох дітей. За позивачем рішенням суду було визнано право власності на 65/200 частин вказаного домоволодіння, на виконання якого відповідачем було віддано позивачу відповідну частину будинку. Всі комунікації були проведені за рахунок самого відповідача, тому вони розподілу не підлягають, та просить не надавати земельну ділянку позивачу у користування. Доказів, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні спірним будинком матеріали справи не містять. Позивачем було подано відзив на докази відповідача, в яких вона зазначила, що земельна ділянка служить для обслуговування самого домоволодіння, а тому їх відокремлення не є можливим, та всі комунікації були проведені до будинку після його здачі в експлуатацію, та доказі того, що вони проведені лише за особисті кошти останнього надані не були, та відповідач надав лише одну кімнату у домоволодінні, в якій відключене опалення. Позивач та її представник - адвокат Пелішенко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили здійснити виділ житлового будинку відповідно до ІІ варіанту проведеної експертизи, та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до наданого варіанту експертизи. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення до суду не надходило. Від відповідача надійшла до суду заява, в якій він зазначив, що наданий висновок є неприйнятним, та вважає за необхідне узаконити самовільно побудовані споруди та потім проводити виділення часток в натурі з їх урахуванням. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування з урахуванням інтересів дітей. 06.10.2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 12.10.2017 року в задоволенні клопотання [PERSON] про відстрочення судового збору відмовлено, та вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 5-денного строку для усунення недоліків, які усунені позивачем - 18.10.2017 року. Ухвалою судді від 24.10.2017 року відкрито судове провадження по вказаній справі. Ухвалою суду від 01.02.2018 року по справі призначено судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, та провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 24.09.2018 року відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 13.03.2019 року витребувано у КП «ХМБТІ» належним чином копію інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] . Судом повторно надіслано справу до ХНДІСЕ ім. Бокаріуса для проведення експертизи відповідно до ухвали від 01.02.2018 року у зв`язку з її не виконанням. 21.01.2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №27648 від 06.12.2019 року. Ухвалою суду від 24.01.2020 року відновлено провадження по справі. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народились діти: [PERSON] , 2005 р.н., та [PERSON] , 2007 р.н. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2011 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей- [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.09.2011 року і до досягнення ними повноліття. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2014 року, яке набуло законної сили, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , з 2004 року по серпень 2011 року включно; у порядку поділу майна жінки і чоловіка, що проживають однією сім`єю, але не одружених між собою, визнано за позивачем право власності на 65/200 часток житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; виділено та передано [PERSON] майно на суму 30100 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості її частки в праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 21667,50 грн.; та вирішено питання про розподіл судових витрат. Між сторонами виник спір щодо розподілу вказаного домоволодіння, та виділення відповідної частки домоволодіння в натурі, та встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №27648 від 06.12.2019 року на розсуд суду надано 3 варіанти розподілу спірного домоволодіння, та відповідні три варіанти порядку користування земельною ділянкою. Виділити [PERSON] в натурі її частину 65/200 житлового будинку по [ADDRESS] є можливим із зазначенням переобладнань, які необхідно здійснити. Відповідно до І варіанту виділу житлового будинку і надвірних будівель пропонується виділити І співвласнику - позивачу (ідеальна частка 65/200) - в житловому будинку літ. «А-2»: тамбур 1-2 площею 2,9 км., кухню 1-4 площею 26,4 кв.м., комору 1-5 площею 2,7 кв.м., санвузол 1-6 площею 4,2 кв.м., частину кухні-їдальні 1-10 площею 22,2 кв.м., частину коридору 1-12 площею 14,9 кв.м., житлову 1-13 площею 18,0 кв.м., житлову 1-14 площею 26,2 кв.м., частину санвузла 1-15 площею 7,1 кв.м.; в літ. а7 - котельню 1-3 літ. 4,2 кв.м.; ганок літ. а1, ганок літ. а8. Відповідно до ІІ варіанту виділу житлового будинку і надвірних будівель пропонується виділити І співвласнику - позивачу (ідеальна частка 65/200) - в житловому будинку літ. «А-2»: тамбур 1-2 літ. 2,9 кв.м., кухня 1-4 площею 26,4 кв.м., комора 1-5 площею 2,7 кв.м., санвузол 1-6 площею 4,2 кв.м., частину кухні=їдальні 1-10 площею 11,5 кв.м., частину коридору 1-12 площею 12,6 кв.м., житлову 1-13 площею 18,0 кв.м., житлову 1-14 площею 26,2 кв.м., частину санвузла 1-15 площею 7,1 кв.м., в літ. а7 - котельню 1-3 літ. 4,2 кв.м.; ганок літ. а1, ганок літ. а8. Відповідно до ІІІ варіанту виділу житлового будинку і надвірних будівель пропонується виділити І співвласнику - позивачу (ідеальна частка 65/200) - в житловому будинку літ. «А-2»: тамбур 1-2 площею 2,9 кв.м., кухню 1-4 площею 26,4 кв.м., комору 1-5 площею 2,7 кв.м., санвузол 1-6 площею 4,2 кв.м., частину кухні-їдальні 1-10 площею 22,2 кв.м., частину коридору 1-12 площею 14,9 кв.м., житлову 1-13 площею 18,0 кв.м., житлову 1-14 площею 26,2 кв.м., санвузол 1-15 площею 11,6 кв.м., в літ. а7 - котельню 1-3 літ. 4,2 кв.м.; ганок літ. а1, ганок літ. а8. До кожного варіанту виділу наведений перелік переобладнань. І, ІІ та ІІІ варіанти порядку користування земельною ділянкою: частина земельної ділянки площею 300,0 кв.м. під житловим будинком літ. А-2 залишається в загальному користуванні співвласників. І співвласнику на 65/200 частини виділяється в користування земельна ділянка площею 325 кв.м. Так як частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 175 кв.м. (325-300*1/2), у тому числі під будівлями. Границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на ділянки: від житлового будинку літ. «А-2» по прямій лінії довжиною 25,0м, далі повернув направо по прямій лінії довжиною 6,90м, потім повернув направо по прямій лінії довжиною 22,0м, далі по прямій лінії довжиною 3,42м до житлового будинку літ. «А-2» (додаток №7 до висновку). Позивач наполягає на ІІ варіанті виділу домоволодіння, відповідно до якого пропонується виділити І співвласнику - позивачу (ідеальна частка 65/200) - в житловому будинку літ. «А-2»: тамбур 1-2 літ. 2,9 кв.м., кухня 1-4 площею 26,4 кв.м., комора 1-5 площею 2,7 кв.м., санвузол 1-6 площею 4,2 кв.м., частину кухні=їдальні 1-10 площею 11,5 кв.м., частину коридору 1-12 площею 12,6 кв.м., житлову 1-13 площею 18,0 кв.м., житлову 1-14 площею 26,2 кв.м., частину санвузла 1-15 площею 7,1 кв.м., в літ. а7 - котельню 1-3 літ. 4,2 кв.м.; ганок літ. а1, ганок літ. а8. По запропонованому варіанту необхідно здійснити наступні переобладнання: у житловому будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , в приміщенні 1-10 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином у приміщення: коридор площею 11,5 кв.м., кухня-їдальня площею 79,9 кв.м.; улаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-10; в приміщенні 1-12 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: коридор площею 12,6 кв.м., коридор площею 15,5 кв.м.; в приміщенні 1-15 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: санвузол площею 7,1 кв.м., санвузол площею 4,5 кв.м.; демонтувати віконний проріз між приміщеннями 1-13 та ІІ; улаштувати віконний проріз в приміщенні 1-13; улаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-15 та 1-14; улаштувати сходи в приміщенні І між І та ІІ поверхами співвласнику [PERSON] ; обладнати квартири самостійними системами опалювання та електропостачання. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданого [PERSON] , площа земельної ділянки по [ADDRESS] складає 1000 кв.м., про що також зазначено в виготовлених технічних паспортах станом на 10.01.2008 року та 30.03.2018 року. Відповідно до частини першої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку. Частиною першою статті 318 ЦК України передбачено, що кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Суд вважає за необхідне зазначити, що можливість виділу спірного будинку в натурі за ІІ варіантом, який фактично склався між сторонами, підтверджується висновком експерта №27648 від 06.12.2019 року, оскільки це можливий варіант розподілу домоволодіння з урахуванням порядку користування, що склався і для здійснення запропонованого варіанту розподілу проводити необхідно переобладнання житлового будинку, на які погоджується сама позивач. Також визначений порядок користування земельною ділянкою у спірному домоволодінні є варіантом з урахуванням порядку користування земельною ділянкою, що склався, та графічно відображеного у додатку 7 вказаного висновку експерта. Таким чином, суд вважає, що виходячи зі змісту статтей 183, 358, 364 ЦК України, слід задовольнити позовні вимоги [PERSON] за ІІ варіантом висновку судової будівельно-технічної та земельно -технічної експертизи №27648 від 06.12.2019 року року, який враховує інтереси кожного з співвласників. Що стосується вимоги відповідача про узаконення самовільних побудов, то слід зазначити, що при вказаному виділі самочинно збудовані споруди не враховуються, та їх узаконення не відноситься до компетенції суду. Також суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимог про залишення у сумісному користуванні проведених комунікацій, оскільки виділена позивачу частина будинку та прибудинкових споруд є самостійним об`єктом нерухомості, та їх доля вказаним висновком експерта вирішена не була. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2220 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial