Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в якій вказує, що під соціальним обслуговуванням Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з червня 2015 р. перебуває родина [PERSON], матері малолітньої [PERSON], [INFO], в звязку із ухиленням від виконання батьківських обовязків. На даний час малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] Громадянка [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але вже близько року її фактичне місце перебування та проживання невідоме. За час роботи із сімєю [PERSON] неодноразово попереджалась про необхідність працевлаштування, створення відповідних умов для проживання малолітньої дитини. Також, неодноразово проводились профілактичні та соціально-педагогічні бесіди з метою підвищення виховного потенціалу та розяснення наслідків неналежного виконання батьківських обовязків, але покращення не відбулося. Зазначають, що відповідач повністю ігнорувала рекомендації працівників служби у справах дітей міської ради та Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, уникає зустрічей та не відповідає на телефонні дзвінки. Зі слів [PERSON], матері [PERSON], її донька з квітня 2017 р. пішла з дому, залишила свою малолітню доньку та по даний час не приходить, життям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає. Відповідно до характеристики, наданої загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, мати вихованням [PERSON] не займається, до навчального закладу не приходить, протягом всього періоду навчання була у школі два рази. В цьому навчальному році у школі не була. Батьківські збори не відвідує. Навчанням своєї доньки не цікавиться. Згідно з інформацією Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції , протягом 2016 р. [PERSON] тричі притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1,2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Таким чином, відповідач без поважних причин самоусунулася від виховання малолітньої доньки, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоровя та майбутнє дитини. Дане питання розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 28.02.2018 року на якому прийняте рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], в звязку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, просять суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], по відношенню до малолітньої [PERSON] у звязку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 800 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача не зявився, однак надіслав до суду письмову заяву з проханням справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судовому засіданні вказала, що дійсно відповідач не виконує свої батьківські обовязки належним чином, не піклується про свою дитину, не бачиться з нею, у звязку із чим вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно її доньки та стягнути аліменти. [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно її доньки та стягнути аліменти. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін та третіх осіб, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року народилась [PERSON], матірю якої є відповідач [PERSON]. Встановлено також, що з червня 2015 під соціальним обслуговуванням Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді р. перебуває родина [PERSON], матері малолітньої [PERSON], [INFO], в звязку із ухиленням від виконання батьківських обовязків, що підтверджується листом Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді № 01-17/111 від 26.01.2018 року. Відповідно до характеристики, наданої дошкільним навчальним закладом №23 від 24.11.2015 р., [PERSON] в закладі не зявлялась. [PERSON] називає її «[PERSON]», згадує дуже зрідка, бажання бути з нею не проявляє. Дитина часто називає бабусю «мамою». Відповідно до характеристики, наданої загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №35 від 17.01.2018 р., [PERSON] не займається вихованням своєї неповнолітньої доньки [PERSON], до навчального закладу не приходить, протягом всього періоду навчання була у школі два рази. В цьому навчальному році у школі не була. Батьківські збори не відвідує. Навчанням своєї доньки не цікавиться. Вихованням та навчанням дитини займається бабуся. Згідно з інформацією комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Садгора» від 12.01.2018 р., дитину доглядає і виховує [PERSON] На прийом до лікаря протягом 2017 р. з приводу профілактичних оглядів з дитиною двічі зверталась бабуся. Згідно з інформацією Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції № 2941/123/41/01-2016 від 23.05.2016 р., станом на 21.05.2016 р., [PERSON] тричі притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1,2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обовязків по вихованню дітей). Окрім того, із листа Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції 3 4828/123/41/01-2016 від 22.08.2016 року вбачається, що станом на 2016 рік по [ADDRESS] проживала [PERSON] разом з неповнолітньою донькою. За місцем проживання брудно, не прибрано, розкинуті речі, відповідач разом із співмешканцем систематично зловживає спиртними напоями, на вказану адресу неодноразово викликались працівники поліції. Встановлено також, [PERSON] неодноразово попереджалась про необхідність працевлаштування, створення відповідних умов для проживання малолітньої дитини. Також, неодноразово проводились профілактичні та соціально-педагогічні бесіди з метою підвищення виховного потенціалу та розяснення наслідків неналежного виконання батьківських обовязків. Із письмової заяви [PERSON] від 03.02.2016 на адресу служби у справах дітей встановлено, що відповідач пів року до цього не проживала разом із донькою та не цікавилась її життям, однак обіцяє виправитись, перестати вживати спиртні напої. Той факт, що відповідач в лютому 2016 року повернулась додому та зобовязалась виконувати свої батьківські обовязки, підтверджується письмовою заявою [PERSON] від 09.02.2016 року. Наказом начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 12.02.2016 року, [PERSON] було взято на облік як таку, що опинилась в складних життєвих обставинах у звязку із неналежним виконанням батьками своїх обовязків. Однак, як встановлено із письмових заяв [PERSON] на адресу Чернівецького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, її донька [PERSON]. з квітня 2017 р. пішла з дому, залишила свою малолітню доньку та по даний час не приходить, життям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає, просить позбавити її батьківських прав. В даний час малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом із бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] відповідно до довідки ПП «Садгора-Сервіс» № 774 від 12.02.2018 року. Окрім того, факт неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обовязків по вихованню неповнолітньої доньки підтверджується письмовими поясненнями поясненнями свідків. Так, відповідно до пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданих до органів опіки та піклування, малолітня [PERSON] проживає разом із своєю бабусею, яку називає мамою, з 2010 року по 2017 рік. Мати дитини [PERSON] з дня народження дитини, віддала її своїй матері та не згадує про неї. Серед інших письмових доказів, судом досліджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/594 від 15.03.2018 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої доньки, в якому взято до уваги вищенаведені обставини, де йдеться фактично про самоусунення матері від виконання своїх батьківських обовязків, а тому з метою захисту інтересів неповнолітньої визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 129/6 від 13.03.2018 року вирішено надати до суду висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч. 1 ст 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, беручи до уваги викладене у своїй сукупності, встановлено, що [PERSON], не проявляє інтересу до виховання своєї неповнолітньої доньки [PERSON], її життям не цікавиться, оскільки не відвідує її у навчальному закладі, не водить до лікарні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, матеріально добровільно не допомагає, взагалі не спілкується з дитиною протягом тривалого часу. Все це свідчить про те, що [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків за власним бажанням за відсутності перешкод у реалізації такого права. Встановити причини такої поведінки, її поважність чи необґрунтованість, в судовому засіданні не виявилось можливим, оскільки відповідач до суду не зявилась, однак факт неналежного виховання відповідачем своєї дитини та свідомого нехтування своїми обовязками доведено належними, допустимими та достовірними доказами, які суд оцінив кожен окремо та дав їм належну оцінку в сукупності. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до відповідача крайній захід впливу у вигляді позбавлення батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини. Окрім того, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, зокрема і те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» визначений прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, який становить з 01.01.2018 року 1860,00 гривень на місяць. Враховуючи викладене, розмір аліментів призначених судом на неповнолітню [PERSON], не може бути меншим ніж 930 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial