Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом та просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності. Зазначила, що відповідачка була зареєстрована у цій квартирі як дочка, однак у 2007 році пішла з дому, свої речі забрала, місця проживання свого не сказала. Після залишення квартири відповідач не з'являлась, її місцезнаходження позивачу невідомо, тому просила визнати її такою, що втратила право користування спірною квартирою. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, ставлення до позову не висловив, причину неявки не повідомив. Вислухавши представника позивача, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.156 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житлового будинку користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Зі свідоцтва про право власності на житловий будинок та довідки Фурсівської сільської ради 1984 судом встановлено, що відповідач була зареєстрована у [ADDRESS] як дочка домовласниці - [PERSON] Як вбачається з акту від 20.06.2015 р., затвердженого секретарем Фурсівської сільської ради Білооцерківського району Київської області , з 2007 року відповідач перестав проживати у квартирі [ADDRESS], нинішнє місце проживання невідоме. Представник позивача пояснила, що відповідач без поважних причин більше року не користується квартирою, однак добровільно не зняв місце своєї реєстрації, що покладає на позивача додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Доказів того, що він з поважних причин не користується належною позивачу квартирою протягом строків, встановлених домовленістю або законом, відповідач суду не надав. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача доведені та ґрунтуються на законі, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.8,10,11,60,88, 209,215,223-228, 293- 296 ЦПК України, суд -

Outcome: approved