Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком по [ADDRESS], в якому він зареєстрований та проживає майже із дня народження і в якому також зареєстровані його батьки - батько [PERSON] та мати [PERSON], поскільки на безпідставну письмову вимогу відповідача, як власника, постачальними організацями було припинено подачу електроенергії та газопостачання в будинок, із-за чого можливості проживати в будинку не стало і він та його мати [PERSON] змушені проживати в інших місцях - у родичів, хоча для цього відсутні відповідні умови. Просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом підключення будинку до мереж електропостачання та газопостачання впродовж десяти днів з моменту набуття судовим рішенням законної сили. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав і пояснив, що просить відновити його право на нормальні умови проживання в будинку, в якому виріс, зареєстрований та проживає, поскільки іншого житла у нього немає і в даний час він вимушений проживати поза межами дому. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали і пояснили, що в даний час позивач навчається в Сумському професійному ліцеї №6 міста Суми, проживає в гуртожитку, де і повинен бути зареєстрованим. В будинку [ADDRESS] буває рідко - по вихідних. Заяви про відключення від електро- та газопостачання написав з метою уникнути можливої заборгованості за послуги, якими користуються позивач та його мати [PERSON], проживаючи у належному йому на праві власності домогосподарстві. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] - з позовом згодна і просить його задовольнити. Суд, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що у власності відповідача [PERSON] перебуває житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], який він отримав по договору дарування і в який разом з ним вселились, як члени сім»ї, - бувша дружина, з якою шлюб розірваний відповідно до рішення Буринського районного суду Сумської області від 20.02.2012 року та син - позивач по справі [PERSON]. Після вселення члени сім»ї в установленому Законом порядку були зареєстровані за місцем проживання і місце реєстрації ні одним з них не змінено до даного часу. Через деякий час після після винесення судом рішення про розірвання шлюбу із-за частих сварок та скандалів між бувшим подружжям за усною домовленістю між ними відповідач [PERSON] перейшов жити із спірного будинку в інше місце, а позивач [PERSON] та його мати - бувша дружина відповідача - залишились проживати за місцем реєстрації без укладення будь-яких договорів та умов. З вересня 2014 року позивач розпочав навчання у професійному ліцеї №6 міста Суми і в дні навчання проживає в гуртожитку по [ADDRESS], будучи зареєстрованим в будинку [ADDRESS]. З вечора п»ятниці кожного тижня по вечір недільного дня позивач проживав у спірному будинку, як син власника. Вищевказане підтверджується поясненнями сторін, свідка [PERSON], копією договору дарування будинку, посвідченого державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори Сумської області 11.12.2003 року за р.№1781 та зареєстрованого в КП «Буринське БТІ» 13.01.2004 року в книзі №15 за р.№3518, копією Державного акта на правовласності на землю серії [NUMBER] на ім»я [PERSON] від 16.12.2004 року, копією св-ва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.07.1997 року, копією рішення Буринського районного суду Сумської області від 20.02.2012 року по справі №1802/270/2012 про розірвання шлбу між [PERSON] та [PERSON], довідкою депутата Буринської міської Ради Шинкарьової О.К. про місце проживання [PERSON], випискою з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] де з 23.03.1999 року значаться прописаними (згідно штампів паспортного столу Буринського РВ УМВС України в Сумській області) [PERSON] та [PERSON], довідками Буринського РС УДМС України в Сумській області від 02.03.2016 року за №18/382 та №18/383. При досягненні їх сином - позивачем [PERSON] - 16-річного віку та отриманні паспорта - відповідальними працівниками Буринського РС УДМС України в Сумській області датою прописки в паспорті та реєстраційних документах зазначили дату його народження - [INFO], тобто більш раніший період, ніж дата реєстрації батьків у домоволодінні, що підтвердили сторони та також видно із копії паспорта серії [NUMBER] від 09.08.2013 року, довідки Буринського РС УДМС України в Сумській області від 02.03.2016 року №18/381. Вказані докази узгоджені між собою, доповнюють один одного, проти них не заперечують сторони, а тому суд визнає їх достовірними. Згідно вимог ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Відповідно до ст.156 ч.4 Житлового кодексу України «До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу». Стаття 64 ЖК України гласить: «До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки». Таким чином суд вважає, що позивач [PERSON] правомірно використовував житло по [ADDRESS], як син власника, тобто член його сім»ї. Той факт, що дата його реєстрації зазначена раніша, ніж дата реєстрації батьків у домоволодінні, не може слугувати підставою для того, що визнати неправомірним користування житлом зі сторони позивача, поскільки факт родинних відносин з відповідачем, факт та правомірність проживання його у спірному домоволодінні ніким не оспорюється. Суд також не може прийняти до уваги доводи відповідача, що проживання [PERSON] в будинку в даний час не є законним, так як в дні навчання він проживає в іншому населеному пункті, а в будинку проживає лише у вихідні дні, спростовується показами самого відповідача в тій частині, що він не заперечує, що вказаний будинок є житлом позивача майже із самого народження, а також те з реєстрації за вказаною адресою позивач не знімався і питання про проведення реєстрації проживання сина в іншому місці самим відповідачем до даного часу не ставилось, проживання [PERSON] в іншому населеному пункті викликано тимчасовою необхідністю - навчанням в учбовому закладі. 21.09.2015 року філія «Буринський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» провела відключення живлення електроенергії у клемах лічильника №4139176, який знаходиться всередині будинку, що належить [PERSON] і з яким 30.04.2014 року укладено договір про користування елекричною енергією №142001116 - на підставі його заяви про тимчасове припинення постачання електроенергії в зв»язку з неплатоспроможністю. 25.09.2015 року Буринським цехом Конотопського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Сумигаз» будо припинено газопостачання в будинок [ADDRESS] на підставі письмової заяви споживача [PERSON], на ім»я якого, як власника, відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Вказане підтверджується поясненнями сторін, довідкою філії «Буринський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» №76-6/1216 від 02.10.2015 року, повідомленням Буринського цеху Конотопського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Сумигаз» №12 від 16.02.2016 року. Посилання відповідача про те, що написати заяви про відключення від мереж електро- та газопостачання його змусила неплатеспроможність ніякими іншими доказами, крім його показань про те, що він не працює і доходів не має, не підтверджуються. Надані ним копії квітанцій про оплату за використання електроенергії не містять як даних про нарахування значних розмірів платежів так і про наявність заборгованості за спожиту електроенергію. Про сплату яких-небудь сум за спожитий природній газ відповідач доказів не надав, пояснивши, що таких платежів він не вчиняв, поскільки на платежі за споживання природного газу в домоволодінні нараховувалась субсидія. При цьому він не заперечив на пояснення третьої особи [PERSON], що та пропонувала відшкодувати йому вчинені платежі за спожиту електроенергію, але відповідач відмовився. В зв»язку з наведеним вище суд вказані посилання до уваги не приймає. Відключення житлового будинку від електроживлення та газопостачання поставило позивача в неможливі для нормального проживання умови що змусило його покинути свій будинок та проживати у родичів, що підтверджується поясненнями позивача, третьої особи, свідка [PERSON], що не заперечує і сам відповідач. В силу ст.41 ч.7 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, а відповідно до ст.47 вказаного Основного Закону - кожен має право на житло і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі Закону за рішенням суду. Відповідно до ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, житлові права охороняються законом. В силу ст. 156 ЖК України: «Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням». Поскільки між сторонами ніколи не укладались будь-які угоди про порядок користування житлом по [ADDRESS], на переконання суду, факт того, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні ним житлом доведений позивачем у повному обсязі, крім того визнаний самим відповідачем, який згоден з тим, що після відключення світла та газу проживання в будинку неможливе і тому син пробував жити у квартирі з його батьками, а потім перейшов в житло, де проживають батьки його бувшої дружини. Таким чином суд вважає, що дії відповідача [PERSON] порушили законні права його сина - члена сім»ї - [PERSON] в частині користування житловим будинком, які і повинні бути відновлені, а тому позов підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved