Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до Деснянського районного суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, припинили сімейні відносини та мають різні погляди на сімейне спільне життя. Збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. В зв`язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу дитина буде мешкати разом з позивачем. 20.05.2019 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва, після отримання відповіді з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА про зареєстроване місце проживання відповідача - відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 11.06.2019 року. Ухвалою суду від 11.06.019 року, яка занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засіданні у вказаній справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача, про те, що остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. У випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. У даному випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Письмовими доказами підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 25.08.2012 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за №505, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Як вбачається з поданої позовної заяви, сімейне життя між сторонами по справі не склалося. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є не доцільним. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, що становить 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved