Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2012 року вирішено стягувати з боржника, відповідача по справі - [PERSON] на користь позивачки - [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки-розрахунок державного виконавця відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків та має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2020 року в сумі 40141,25 грн. А тому, позивач просить стягнути з відповідача 13500,48 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2020 року по 01.10.2020 року. Справа як малозначна розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та клопотань не подано. Про судовий розгляд відповідач повідомлений належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2012 року по справі №2-2779/11 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 07.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.10.2020 року в розмірі 40141,25 грн. Рішенням Коростенського міськрайонного судуЖитомирської області від 25.05.2020 року з відповідача на користь позивачса стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2019 року по 31.01.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, судом встановлено, що заборгованість виникла з вини відповідача, тобто особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Виникнення заборгованості з вини позивача чи інших осіб судом не встановлено. Позивач скористався своїм правом на стягнення неустойки (пені). З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення починаючи з лютого 2020 року, що складає: лютий 2020 року: нарахована сума аліментів 2 112,75 грн.; пеня (1%) - 21,13 грн. х 29 днів = 612,77 грн. - сума неустойки (пені); березень 2020 року: нарахована сума аліментів 2 112,75 грн.; пеня (1%) - 21,13 грн. х 31 день = 655,03 грн. - сума неустойки (пені); квітень 2020 року: нарахована сума аліментів 2 112,75 грн.; пеня (1%) - 21,13 грн. х 30 днів = 633,90 грн. - сума неустойки (пені); травень 2020 року: нарахована сума аліментів 2 112,75 грн.; пеня (1%) - 21,13 грн. х 31 день = 655,03 грн. - сума неустойки (пені); червень 2020 року: нарахована сума аліментів 2 112,75 грн.; пеня (1%) - 21,13 грн. х 30 днів = 633,90 грн. - сума неустойки (пені); липень 2020 року: заборгованість 0,00 грн. серпень 2020 року: нарахована сума аліментів 2 112,75 грн.; пеня (1%) - 21,13 грн. х 31 день = 655,03 грн. - сума неустойки (пені); вересень 2020 року: заборгованість -1,00 грн. а всього на загальну суму 3844,66 грн., що частково менше від суми вказаної позивачем. Про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів відповідач не заявив. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial