Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб між\~сторонами,\~зареєстрований 14.01.2015\~року народження;\~залишити неповнолітнього\~ [PERSON] ,\~2014\~року народження\~на виховання\~позивача.\~В обгрунтування\~вимог вказано,\~що подружнє\~життя не\~склалось,\~спільне господарство\~сторони не\~ведуть,\~шлюбних стосунків\~не підтримують,\~шлюб носить\~лише формальний\~характер.\~ Позивач переконана, що примирення та збереження шлюбу між сторонами не можливе та суперечить інтересам сторін. Позивач зазначила, що між сторонами відсутній спір щодо виховання неповнолітнього сина [PERSON] , син проживає та буде проживати з позивачем. Позивачем заявлено клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, матеріалів позову на поштову адресу відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №35 (а.с. 4). В шлюбі сторони стали батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористалась своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що примирення між сторонами не можливе, суд вважає за доцільне задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами. Суд вважає необґрунтованою вимогу про залишення неповнолітнього [PERSON] , 2014 року народження на виховання позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач стверджує, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання неповнолітнього сина. У позовній заяві відсутній виклад обставин, які б свідчили, що між сторонами наявний спір щодо здійснення виховання неповнолітнього сина, з посилання на відповідні докази. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в цій частині. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial