Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до Приватного підприємства «Укр-Петроль» про стягення боргу за договором купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному фонді ТОВ «Агротекс» та штрафних санкцій. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.11.2007 р. між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу частки у статутному фонді ТзОВ «Агротекс». Згідно умов договору він зобов»язався передати у власність відповідача частку розміром 99,9% статутного фонду товариства. В свою чергу, відповідач зобов»язався в порядку та на умовах, визначеним у договорі прийняти та оплатити частку. У п.4.1 договору визначено, що розрахунок між сторонами здійснюється шляхом перерахування коштів відповідачем в сумі 756500 грн. на рахунок продавця після надання покупцю оригіналів документів реєстраційного посвідчення про реєстрацію права власності за ТзОВ «Агротекс» та довідку про право власності на об»єкти нерухомого майна товариства. Зазначає, що зобов»язання перед відповідачем по даному договору він виконав в повному обсязі, надавши документи зазначені у п. 4.1. договору. Відповідач не виконав умови договору, оскільки не здійснив оплату за цим договором, тому просить стягнути з відповідача суму основного боргу, що становить 756500 грн., 282 931 грн. - інфляційних збитків, 121 185,08 грн. - три проценти річних та 180 542, 61 грн. пені. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні подав заяву про зменшення позовних вимог в якій просить стягнути із відповідача 756500 грн. основний борг, 57887,79 грн., що становить три проценти річних, 3782,50 грн. - інфляційні збитки. Зменшенні позовні вимоги підтримав, в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Додатково пояснив, що 15.04.2008 р. [PERSON] передав відповідачу документи, котрі зазначені у договорі купівлі-продажу. Після цього відповідач повинен був здійснити оплату за цим договором, однак цього не зробив. Зазначив, що права позивача порушені з 16.04.2008 р. Оскільки позивач звертався у 2010 р. до Броварського міськрайонного суду Київської області із аналогічним позовом, котрий ухвалою суду від 12.08.2011 р. повернуто йому, тому згідно положень ст. 264 ЦПК України строк позовної давності було перервано. Відтак, строк позовної давності починається заново і його слід рахувати з 13.08.2011 р. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Мандзик П.І. в судовому засіданні вимоги не визнав. Пояснив, що з 16.04.2008 р. позивачу було відомо про порушення його права, а тому на даний час сплив строк позовної давності. Звернення до суду із позовом у листопаді 2010 р. не перериває строк позовної давності, оскільки позов було повернуто з підстав порушення правил підсудності. Подав заяву про застосування строку позовної давності та просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2007 р. між Приватним підприємством «Укр-Петроль» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному фонді (капіталі) ТзОВ «Агротекс». Згідно умов п. 1.1. [PERSON] зобов»язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність ПП «Укр - Петроль» частку розміром 99,9% статутного фонду (капіталу) ТзОВ «Агротекс», а ПП «Укр - Петроль» зобов»язалось в порядку та на умовах, визначених договором, прийняти та оплатити названу частку. У п. 3.1. сторони визначили ціну договору, яка становить 757500 грн., з яких 1000 грн. попередня оплата, котра сплачена відповідачем, що не оспорюється сторонами. Відповідно до ч. 4.1. договору сторони передбачили, що розрахунок здійснюється шляхом перерахування коштів ПП «Укр - Петроль» в сумі 756500 грн. на рахунок [PERSON], після надання останнім оригіналів документів: реєстраційного посвідчення про реєстрацію права власності за ТзОВ «Агротекс» на нерухоме майно, довідку - характеристику на операторну автозаправочної станції, що знаходиться в м. Київ, вул. Пшенична,1-а. Таким чином, сторони узгодили, що відповідач зобов»язаний перерахувати кошти за цим договором лише після надання вищевказаних документів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України зобов»язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. З дослідженої судом розписки від 15.04.2008 р. встановлено, що 15.04.2008 р. [PERSON] передав представнику ПП «Укр - Петроль» документи, котрі вказані у договорі, що не оспорюється відповідачем. Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. З урахуванням вимог п.4.1 та ч.1 ст. 530 ЦК України, ст. 69 ЦПК України відповідач з 16.04.2008 р. зобов»язаний був перерахувати позивачу визначену п. 4.1 договору суму, котра становить 756500 грн. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач після надання відповідачу документів, визначених договором не здійснив перерахунок коштів, внаслідок чого заборгував позивачу 756500 грн. Представник відповідач на судовий розгляд не надав суду жодних належних та допустимих доказів, котрі б підтвердили сплату позивачу 756500 грн. за договором купівлі-продажу від 08.11.2007 р. та не спростував доводи позивача. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи те, що відповідач не виконав умови договору, зокрема не сплатив коштів за предмет договору в розмірі 756500 грн. в порядку визначеному цим договором, таким чином порушив зобов»язання. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач порушив грошове зобов»язання по умовах договору, тому зобов»язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції, котра становить 3782,50 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 57887,79 грн. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення про порушення прав особи. Такий правовий аналіз зазначених норм та обставин відповідає викладеним у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 р. у справі №6-116 цс13 висновкам. Дане судове рішення згідно положень 360-7 ЦПК України є обов»язковим для всіх судів, які зобов»язанні привести свою судову практику у відповідність із цим рішенням. Оскільки позивачу, починаючи з 16.04.2008 р., було відомо про порушення умов договору купівлі-продажу, тобто про порушення свого права відповідачем, тому перебіг позовної давності слід рахувати з 16.04.2008 р. Враховуючи те, що позов пред»явлено 03.02.2014 р., а перебіг позовної давності розпочався з 16.04.2008 р., тому суд приходить до висновку, що він поданий з пропуском строку позовної давності. У п. 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Будь-яких фактичних даних, які б свідчили про зупинення строку позовної давності чи про переривання перебігу строку позовної давності, суду не надано. Посилання представника позивача на те, що пред»явленням у 2010 р. позову до ПП «Укр - Петроль» про стягнення боргу до Броварського міськрайонного суду Київської області, котрий ухвалою суду від 12.08.2011 р. повернуто для подання до належного суду, строк позовної давності перервався є безпідставним, оскільки за змістом ч.2 ст. 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред»явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону. Подання позову з недодержанням правил підсудності перериває перебіг позовної давності з дня такого подання лише у випадку відкриття судом провадження у справі з порушенням правил підсудності і за умови подальшої передачі судом справи для розгляду за встановленою підсудністю іншому суду на підставі ст. 116 ЦПК України. Оскільки позов пред»явлений у листопаді 2010 р. [PERSON] до ПП «Укр-Петроль» про стягнення боргу ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області повернутий позивачу для подання до належного суду і не передавався цим судом за підсудністю Володимир-Волинському міському суду, тому пред»явлення позову у 2010 р. з порушенням правил підсудності та повернення у зв»язку з цим позовної заяви не перериває перебіг позовної давності. У випадку, якщо заяву було повернуто із-за порушення правил підсудності, перебіг позовної давності переривається з того дня, коли заяву подано до суду з додержанням вимог ЦПК України. Проте, після повернення позовної заяви позивач, усунувши допущене порушення правил підсудності, повторно звернувся до суду 03.02.2014 р., однак на день подачі цього позову трирічний строк позовної давності сплив. Крім того, суд звертає увагу на те, що умова п.9.1. договору в якому передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань за цим договором, не впливають на строк позовної давності, оскільки умова договору про те, що він діє до повного виконання зобов»язань не є умовою про збільшення позовної давності, так як остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (ч.1 ст. 251, ст. 256 ЦК України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу. Даним пунктом визначено термін дії кредитного договору, а не строк виконання зобов»язання. Враховуючи, що представником відповідача подано заяву про застосування відповідно до п.4 ст. 267 ЦК України строку позовної давності, при цьому позивач не подавав заяви про поновлення строку позовної давності і доказів щодо поважності причин його пропуску, оскільки вважає, що строк позовної давності не пропустив, хоча з огляду вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що строк позовної давності пропущений, оскільки він не переривався та не зупинявся, тому в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності позивачем.

Outcome: dismissed