Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщеннямза адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилась, її представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 71). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 61-63, 68-70), причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Третя особа у судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 47). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.10.1999 року серії [NUMBER], витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії [NUMBER], довідки КП «ЖУК» Лозівської міської ради №42 від 16.02.2017 року, належить право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-32). Договір купівлі-продажу квартири від 13.10.1999 року був укладений між [PERSON], який діяв за себе і від імені [PERSON] та [PERSON]. Зі свідоцтва про шлюб та свідоцтва про його розірвання, виданих відповідно 18.07.1997 року та 24.12.2002 року встановлено, що [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с .27-28). В даній квартирі зареєстровані донька позивача [PERSON] та син позивача - відповідач [PERSON] (а.с. 33,36,42). Відповідач не мешкає у зазначеній квартирі з 2006 року по теперішній час без поважних на те причин, його особистих речей у квартирі не виявлено, що підтверджується актом від 09.02.2017р., складеним та завіреним головою ОСББ «1-2» Коломацьким В.В. у присутності свідків (а.с. 29). Згідно свідоцтва про шлюб, свідоцтва про встановлення батьківства, свідоцтва про народження, відповідач має сім'ю на території Російської Федерації (а.с.24-26). Позивач не чинив ніяких перешкод для проживання відповідача в даній квартирі. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач у вказаному будинку не проживає більше одного року, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved