Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, зазначивши що вони з відповідачем являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. З метою оздоровлення та розвитку дитини [PERSON] з дитиною щорічно виїздили на море за межі України, відповідач завжди надавав дозвіл на це, однак на теперішній час не може сприяти оздоровленню дитини, оскільки перебуває у розшуку, місце його перебування невідомо, підтримують зв»язок лише в телефоном режимі. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України [PERSON], [INFO] без дозволу та супроводу батька до Руспубліки Туреччина або Арабської Республіки Єгипет на період з 10 вересня 2016 року до 16 жовтня 2016 року. Сторони в судове засідання не з»явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач та представник третьої особи не заперечували проти їх задоволення. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази \~в їх сукупності, судом встановлено. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-КГ №123946 батьками [PERSON], [INFO] являються [PERSON] та [PERSON]Ю.(а.с.9) З рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.07.2012 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-КГ №003408 та свідоцтва про шлюб серії І-КГ №103019, [PERSON] змінила прізвище на «Мацюра». Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із п. 1 п. 4-5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно нотаріально посвідчених заяв від 09.04.2014, 09.04.2015, 15.02.2016 відповідач [PERSON] неодноразово добровільно надавав згоду на виїзд його малолітнього сина за кордон як у супроводі матері, так і у супроводі бабусі.(а.с.15-17) Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Каховського ВП ГУНП в Херсонській області від 10.08.2016, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, місце його знаходження встановити не можливо у зв»язку з чим його оголошено в розшук. У поданій до суду заяві відповідач повідомив, що не може прибути в судове засідання у зв»язку з його відсутністю в м.Каховці, проти надання дозволу на виїзд сина за межі України у вказаний період не заперечує. Позивач належним чином обґрунтувала необхідність виїзду дитини за кордон, чітко визначила держави прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, без дозволу батька. Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тому суд виходить з того, що неможливість одного з батьків надати дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі іншого з батьків, не повинна суперечити інтересам дитини та порушувати її право на відпочинок та оздоровлення. Будь яких даних про те, що поїздка матиме негативні наслідки для дитини або наміру позивача на умисно не повернутися з-за кордону судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved