Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся із справжнім позовом до відповідача [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу квартири недійсною та застосування наслідків її недійсності шляхом стягнення грошової суми в розмірі 216000 гривень, отриману відповідачем від позивача за виконання угоди. Вимоги мотивовані тими обставинами, що на момент укладання 17.06.2011 року між сторонами угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS], позивачу не було відомо про те, що відповідач - продавець за угодою, не набув законного права власності на спірну квартиру, тому не мав права відчужувати майно. У зв'язку з чим, позивач вважає, що він обізнався відповідно обставин угоди купівлі-продажу, яка має суттєве значення, тому такий правочин на його думку має бути визнаний недійсним. Також за правилами ст. 216 ЦК України відповідач має право повернути позивачу в натурі все, що він отримав на виконання цієї угоди, а саме: грошові кошти в розмірі 216000 гривень. Позивач та його представники у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, поважних причин неявки до суду не повідомив. У зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання, враховуючи думку позивача, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємовідносини сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2011 року між [PERSON] - продавцем та [PERSON] - покупцем був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Продаж вказаного нерухомого майна був здійснений за 216000 гривень, які продавець - [PERSON] отримав від покупця - [PERSON] у повному обсязі. Право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано у КП «БТІ та ДРОНМ» СМР. Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 08.02.2013 року, яке набрало чинності, за позовом [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], було витребувано квартиру [ADDRESS] із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON]. Анульовано відомості про реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] При цьому суд виходив з того, що попередній договір купівлі-продажу від 04.06.2011 року, укладений між [PERSON] від імені якого діяла [PERSON] та [PERSON], - є нікчемним внаслідок вимог ст. 224 ЦК України, оскільки згоди органу опіки та піклування на відчуження майна недієздатного не отримувалось. У зв'язку з чим до наступної угоди судом застосовані вимоги ст. 388 ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач звернувся до суду із позовом, де обрав спосіб захисту у вигляді визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину. Згідно зі ст.15-1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. У разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Тобто позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх майнових прав. В силу приписів ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed