Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є співвласником квартири, розташованої за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт. Краснопавлівка, мікрорайон[ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12 лютого 2007 року, виданого виконкомом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області та витягом з Держреєстру. Також співвласниками квартири є відповідач по справі [PERSON]Ю та її чоловік [PERSON] За даною адресою відповідач по справі зареєстрований, але в квартирі він фактично не проживає з 2014 року, що підтверджується актами та поясненнями свідків. Відповідач оплату комунальних послуг не проводить, його особистих речей в квартирі немає, але на нього, як на зареєстровану у квартирі особу, проводяться нарахування комунальних платежів. Вона пенсіонер і не має можливості оплачувати за всю квартиру, в тому числі й за відповідача. Окрім того, його реєстрація в квартирі створює їй проблеми при оформленні субсидії, оскільки її не надають на всю житлову площу. Відповідач не заперечує проти його виписки з квартири, але не має можливості приїхати в м. Лозову та виписатись самостійно. В звязку з чим просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт. Краснопавлівка, мікрорайон[ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки, що міститься в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2007 року, виданого виконкомом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, набула право приватної спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт.Краснопавлівка, мікрорайон[ADDRESS]. Іншими співвласниками зазначеної квартири є члени її сімї [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.03.2007 року Згідно довідки КП «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради № 684 від 30.07.2018 року а даній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], її чоловік [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] На протязі чотирьох років відповідач в спірній квартирі не проживає, він забрав всі свої особисті речі та вибув на інше місце проживання, де і мешкає по теперішній час. Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мав. Відповідач в квартирі не зявляється. Всі обовязки повязані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі. Позивач, як співвласник квартири, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладала, ніяких обовязків перед ним не має. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача, тощо. Неодноразові усні вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідач ігнорує. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в квартирі не має. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт не проживання відповідача по справі в квартирі № 40 будинку № 20 на мікрорайоні в смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області тривалий час вбачається з актів, складених сусідами від 26.02.2018 року та від 31.07.2018 року, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] на протязі 4-5 років в вищевказаній квартирі не проживає. Відповідач вибув на інше місце проживання, не проживає в квартирі більш ніж чотири роки, отже з цього моменту він втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved