Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності в порядку спадкування на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , а також встановлення фактів, що мають юридичне значення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона була рідною племінницею [PERSON] та [PERSON] , які були рідними сестрами та проживали разом, оскільки [PERSON] була одинокою людиною та власних дітей не мала. Близько десяти років позивач доглядала і за [PERSON] і за [PERSON] , оскільки вони хворіли і потребували допомоги, а інших родичів у них не було, тітки дуже хворіли, а позивачу було важко постійно їздити [ADDRESS] на [ADDRESS], було вирішено про переїзд позивача проживати у квартиру, де спільно з тітками мешкала близько семи років. [INFO] [PERSON] померла. Позивач за власні кошти організувала поховання та оплачувала поминальний обід. Після смерті сестри [PERSON] [INFO] року склала на ім`я позивача спадковий договір, відповідно до якого передала після своєї смерті у власність 1/2 частку квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №598. Організацією та оплатою поховання також займалася позивач. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки квартири, позивачу було відмовлено, оскільки на час відкриття спадщини вона разом зі спадкодавцем не була зареєстрована у даній квартирі, а також через відсутність правовстановлюючого документу на 1/2 частки квартири, яку [PERSON] мала право отримати після смерті своєї сестри, а також через недоведеність постійного проживання із померлою на час відкриття спадщини. У судове засідання представник позивача подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є племінницею [PERSON] та [PERSON] , які були рідними сестрами. [PERSON] була одинокою людиною, у неї не було дітей і вона проживала постійно зі своєю сестрою у квартирі [ADDRESS] Позивачка близько десяти років доглядала і за [PERSON] і за [PERSON] , оскільки вони хворіли і потребували допомоги. Згодом було вирішено, щоб позивачка переїхала проживати до тіток, де вони втрьох спільно мешкали останні сім років. Оскільки інших родичів у [PERSON] та [PERSON] не було і позивачка постійно їм допомагала, тітки виявили бажання залишити квартиру, в якій вони проживали, своїй племінниці - позивачці у справі. Враховуючи, що квартира, в якій вони проживали, була не приватизована, позивачка займалася всіма документами для її приватизації. 05 серпня 2016 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , згідно якого вони стали співвласниками квартири у рівних частках. У 2016 році стан [PERSON] різко погіршився і вона стала лежачою хворою, за якою позивачка продовжила догляд. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №5192. Її похоронами займалася позивачка за власні кошти. Після смерті сестри, [PERSON] 15 травня 2017 року склала на ім`я позивачки спадковий договір, відповідно до якого передала після своєї смерті у власність позивачки Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Із даного спадкового договору вбачається, що у зв`язку із хворобою [PERSON] договір посвідчувався вдома за адресою: [ADDRESS] . Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 920. 11 січня 2019 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 598. Поховання та поминальний обід було здійснено за рахунок позивачки та нею особисто. 07 лютого 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. було вчинено реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі спадкового договору, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Після смерті [PERSON] належну їй Ѕ частки квартири успадкувала її сестра [PERSON] , оскільки на день смерті проживала з нею в одній квартирі і ніхто після її смерті не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак [PERSON] за свого життя не оформила на себе Ѕ частки спірної квартири, фактично прийнявши цю спадщину. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки квартири, позивачці було відмовлено, оскільки на час відкриття спадщини позивач разом зі спадкодавцем не були зареєстровані у даній квартирі, а також через відсутність правовстановлюючого документу на 1/2 частки квартири, яку [PERSON] мала право отримати після смерті її сестри, а також через недоведеність постійного проживання із померлою на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.4 ст.1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом визнається доведеною належність спірної частини квартири померлій [PERSON] на момент смерті. Відсутність правовстановлюючого документу мав бути лише доказом належності частки квратири спадкодавцю, а відсутність його реєстрації сама по собі не призводить до припинення права власності. Позивачка вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлена правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 16.05.2013 року не передбачено порядок реєстрації правовстановлюючого документу про право власності на майно померлої особи. Таким чином, враховуючи, що позивач не має можливості надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ, зареєстрований належним чином у реєстрі прав власності на нерухоме майно, [PERSON] у відповідності до законодавства подано заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців не встановлено, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частки квартири у порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до положень Цивільного Процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та/або чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Наведений у ст.256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За таких обставин, суд вважає вимоги позивачки законними й обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved