Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини сторін: [PERSON], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з моменту подання позовної заяви і до повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що знаходилась з відповідачем у шлюбі. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26.03.2014 р. шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповдач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак нехтує своїм обов'язком. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з моменту подання заяви і до повноліття дитини, починаючи з дня звернення з позовом до суду, та до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву, згідно якої позов підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності, та висловилась щодо відсутності в неї заперечень щодо винесення заочного рішення. Відпвідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26.03.2012 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 серпня 2007 року Волохово-Ярською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 06 (а.с. 5). Відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак допомоги не надає та участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved