Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Вони мають спільну дитину, яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає в добровільному порядку кошти на утримання їх дитини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву у якій не заперечив щодо стягнення з нього аліментів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 жовтня 2014 року (а.с. 6). Під час розгляду справи встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю. Вказане також підтверджується довідкою депутата Васильківської міської ради Київської області б/н від 17.05.2016 року (а.с. 7). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та не має регулярного, постійного доходу, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі. У зв'язку з цим, суд одночасно враховує правові висновки постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по праві № 6-143цс13, відповідно до яких зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких обставин щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів чи інших обставини, що мають істотне значення в судовому засіданні під час розгляду справи не встановлено. Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в сумі 1 000 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог частини третьої статті 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial