Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з даним позовом, який згодом уточнила. В позовній заяві посилалась на те, що 25.12.2013 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070044867900 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний рахунок строком на 3 місяці (до 25.03.2014 року) в розмірі 25000 гривень, з нарахуванням відсотків в розмірі 17% річних. 25.12.2013 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070044870800 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 25.03.2014 року) в розмірі 260000 російських рублів, з нарахуванням відсотків в розмірі 7% річних. 25.12.2013 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070044870000 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 25.03.2014 року) в розмірі 1900 євро, з нарахуванням відсотків в розмірі 5,5% річних. 25.12.2013 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070044869200 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 25.03.2014 року) в розмірі 3990 доларів США, з нарахуванням відсотків в розмірі 7,5% річних. На виконання умов вищезазначених договорів банк відкриває на ім'я вкладника депозитні рахунки, на яких обліковуються суми вкладів. 20.03.2014 року позивач на адресу відповідача надіслала заяву про небажання пролонгування вищезазначених договорів, повернення коштів та нарахованих на них відсотків, але на даний час відповідач не повернув кошти позивачу. Заборгованість банку по договору банківського вкладу № SAMDNWFD0070044867900 від 25.12.2013 року з урахуванням відсотків та пені становить 27 373,18 гривень, по договору № SAMDNWFD0070044870800 від 25.12.2013 року становить 269931,54 російських рублів, по договору № SAMDNWFD0070044870000 від 25.12.2013 року становить 1956,82 доларів США, по договору № SAMDNWFD0070044869200 від 25.12.2013 року становить 4171,38 доларів США. Позивач просила стягнути з відповідача вищезазначені суми заборгованості по договорам банківських вкладів, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та 142,31 гривень понесені збитки. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням справу розглянути без її участі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, тому суд, враховуючи вказані обставини та надане позивачем клопотання, вважає недоцільним подальше відкладання справи, та на підставі статті 169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 25.12.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070044867900 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 25.03.2014 року) в розмірі 25000 гривень, з нарахуванням відсотків в розмірі 17% річних, що підтверджується копією договору наявного в матеріалах справи (а.с.14,15). 25.12.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070044870800 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 25.03.2014 року) в розмірі 260000 російських рублів, з нарахуванням відсотків в розмірі 7% річних, що підтверджується копією договору наявною в матеріалах справи (а.с. 11,12). 25.12.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070044870000 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 25.03.2014 року) в розмірі 1900 євро, з нарахуванням відсотків в розмірі 5,5% річних, що підтверджується копією договору наявною в матеріалах справи (а.с. 8,9). 25.12.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD0070044869200 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 25.03.2014 року) в розмірі 3990 доларів США, з нарахуванням відсотків в розмірі 7,5% річних, що підтверджується копією договору наявною в матеріалах справи (а.с. 5,6). Для виконання умов цих договорів банк відкриває вкладникові депозитні рахунки, на яких обліковується суми вкладів. 25.12.2013 року [PERSON] було внесено на депозитні рахунки грошові кошти, що підтверджується відповідними квитанціями від 25.12.2013 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 7, 10, 13, 16). Відповідно до п.п. 9 договорів банківського вкладу вкладник та банк мають право достроково розірвати дійсні договори , повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договорів. Відповідно до п.п. 11 договорів банківських вкладів, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а строк вкладу ще не скінчився, вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу відсотки виплачуються по ставці вкладу «до вимоги» за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу до дня розірвання договору. Якщо вкладник за неповний строк вкладу получили відсотки, нараховані по повній ставці, то надмірно виплачені відсотки вираховуються з суми вкладу. Вказані умови договору про строковий вклад кореспондується з приписами ст. 1060 ЦК України. Вказаною нормою закону передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Такі ж вимоги містить п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних операцій з юридичним і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року, зі змінами та доповненнями. 20.03.2014 року позивач на адресу відповідача надіслала заяву про небажання пролонгування договорів банківського вкладу № SAMDNWFD0070044867900, № SAMDNWFD0070044870800, № SAMDNWFD0070044870000, № SAMDNWFD0070044869200 від 25.12.2013 року, повернення коштів та нарахованих на них відсотків, але на даний час кошти позивачу повернуті не були. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ, зі змінами та доповненнями, вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. На підставі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника), або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу розривається за заявою клієнта у будь-який час. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач порушив право позивача на повернення сум вкладів, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача суму банківського вкладу за договором банківського вкладу № SAMDNWFD0070044867900 від 25.12.2013 року в розмірі 25000 гривень з нарахованими відсотками за користування коштами в розмірі 2 373,18 грн., пенею за несвоєчасне повернення суми вкладу в сумі 231,26 грн., 3628,90 гривень індексу інфляції, 3% річних в розмірі 224,08 гривень, а разом 27 373,18 гривень, стягнути суму вкладу за договором банківського вкладу № SAMDNWFD0070044870800 від 25.12.2013 року в розмірі 260000 російських рублів з нарахованими відсотками за користування коштами в розмірі 9 931,54 російських рублів, що разом складає 269 931,54 російських рублів, що в еквіваленті станом на 30.07.2014 року складає 91 506,79 гривень + пенею за несвоєчасне повернення суми вкладу в розмірі 808,62 гривень, 12461,85 гривень індексу інфляції, 3% річних в сумі 798,11 гривень, а разом 105575,37 гривень. Стягнути суму вкладу за договором № SAMDNWFD0070044870000 від 25.12.2013 року в розмірі 1900 євро з нарахованими за користування коштами в розмірі 56,82 євро, що разом складає 1956,82 євро, що в еквіваленті станом на 30.07.2014 року складає 31 510,86 гривень + пенею за несвоєчасне повернення суми вкладу в розмірі 271,70 гривень, 4 175,77 гривень індексу інфляції, 3% річних в сумі 268,91 гривень, а разом 36227,24 гривень, стягнути суму вкладу за договором № SAMDNWFD0070044869200 від 25.12.2013 року в розмірі 3990 доларів США з нарахованими за користування коштами в розмірі 181,38 доларів США, що разом складає 4171,38 доларів США, що в еквіваленті станом на 30.07.2014 року складає 50005,25 гривень + пенею за несвоєчасне повернення суми вкладу в розмірі 420,70 гривень, 6 517,46 гривень індексу інфляції, 3% річних в сумі 414,86 гривень, а разом 57358,27 гривень - задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Оцінюючи позовні вимоги в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів спричинення відповідачем йому такої шкоди. Оцінюючи вимоги про стягнення збитків в розмірі 142,31 гривень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів понесених нею збитків по даній справі. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial