Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача КУТГ «Централізована бібліотечна система» про припинення трудового договору. В обґрунтування позову зазначила, що 07.04.1994 року між нею, як працівником та відповідачем, було укладено трудовий договір, про що зроблений відповідний запис до її трудової книжки, згідно з яким її було прийнято на посаду бібліотекаря. У зв'язку з проведенням АТО виконувати свої посадові обов'язки вона не в змозі, відповідач припинив свою трудову діяльність і виплату заробітної плати їй також. Зняти з реєстрації трудовий договір без присутності роботодавця вона не має можливості оскільки це не передбачено законодавством, у зв'язку з чим не має можливості розірвати трудовий договір, тому просить суд розірвати трудовий договір, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У зв'язку з неявкою відповідача та за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до п.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. В ст.24-1 КЗпП України вказано, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення. Як встановлено судом, 07.04.1994 року [PERSON] прийнята на посаду бібліотекаря до Дебальцевської централізованої бібліотечної системи, про що свідчить запис в трудовій книжці позивача. Наказ № 20 від 07.04.1994 року. Однак у зв'язку з нестабільною ситуацією та проведенням на території Луганської та Донецької областей АТО, вітку відповідач припинив виконувати свої обов'язки за трудовим договором, припинивши свою трудову діяльність та припинивши сплату заробітної плати позивачу. Відповідно до п.4 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. 38,39 КЗпП). В судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено. Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Таким чином, заявлений позивачем позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним припинити трудовий договір, укладений 07.04.1994 року між сторонами. Крім того відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідне судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та,

Outcome: approved