Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача з вимогами визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення а саме: належною [PERSON] на праві власності 2/5 частиною житлового будинку 108, по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці. Позов мотивовано тим, що позивачу відповідно до свідоцтва про право власності на частину житлового будинку виданого на підставі рішення виконкому ВМР від 14.08.2008р. № 1860 належить 2/5 частин житлового будинку 108 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці. Позивач зазначає, що у належній їй частині будинку зареєстрований але не проживає колишній чоловік позивача [PERSON] проте з 2003 р. не проживає в даному будинку, своїх речей в цьому приміщенні не зберігає, участі в утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів відповідач не бере. До суду повернувся конверт з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику осіб та копію позовної заяви з додатками, із приміткою за закінченням терміну зберігання. Відзиву на позов до суду не надійшло. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності позивачу належить частина житлового будинку виданого на підставі рішення виконкому ВМР від 14.08.2008р. № 1860 належить 2/5 частин житлового будинку 108 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці. ( а.с. 7-8) Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою [INFO] але за даною адресою не проживає з 2003 р. Відсутність за місцем реєстрації відповідача з 2003р. підтверджено актом від 09.09.2018р. складного мешканцями будинку 108 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці посвідченого головою КМ «Слов'янка». ( а.с. 14) Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставок для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону. Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд вважає позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.,, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved