Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що 31 жовтня 2008 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає. Також позивач зазначила, що у зв'язку із тим, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 11.02.2015 року та враховуючи, що останній матеріально не забезпечує неповнолітню дитину впродовж останніх півтора року, а саме з 01.12.2016 року, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2016 року до дня пред'явлення позову, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 31 жовтня 2008 року по 11 лютого 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 11.02.2015 року. (а. с. 5, 7) [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а. с. 6) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, то при їх вирішенні, суд виходить з наступного. Частиною 2 статті 191 СК України, передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, позовна заява підлягає частковому задоволенню. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. В свою чергу позивач надала на підтвердження заявленої вимоги про стягнення аліментів за минулий час, письмові показання свідка [PERSON], які суд не може прийняти до увагу та визнати належним та допустимим доказом у справі. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки, відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 к. На підставі викладеного,

Outcome: partial