Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], 27.08.2009р.н. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.06.2014р. був розірваний. За час перебування сторін у шлюбі у них 27 серпня 2009р. народилась донька [PERSON], яка постійно проживає з матірю та перебуває повністю на її утриманні. Фактично з моменту припинення подружніх відносин відповідач участі у вихованні спільної дитини не приймає, не цікавиться її здоровям, морально та матеріально не підтримує. Виховним та навчальним процесом дитини з відвідування школи, гуртків займається виключно матір. Оскільки батько відповідач не цікавиться своєю донькою, її життям та подальшою долею, належним чином матеріально не забезпечує, з метою встановлення юридичного статусу дитині, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини. В судовому засіданні представник позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить таку задоволити. Також вважає, що потреби у вирішенні питання про стягнення аліментів немає, оскільки такі за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2014р. вже стягуються з відповідача на утримання його доньки. Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав суду нотаріально посвідчену заяву за змістом якої не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON], 2009р.н., та водночас просить здійснювати розгляд справи з даного приводу у його відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні не заперечив щодо позову, просив врахувати висновок адміністрації з питання позбавлення особи батьківських прав та з врахуванням інтересів самої дитини. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до п.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої [PERSON], 27.08.2008р.н., що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-СГ № 475975 від 16.10.2015р. (актовий запис № 5512). Також встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.06.2014р. був розірваний та починаючи фактично з моменту припинення подружніх відносин і по даний час сторони проживають окремо, спільно господарства не ведуть, жодних відносин не підтримують. Неповнолітня донька сторін проживає постійно з матірю та перебуває повністю на її утриманні. Як стверджує в своєму позові позивач, батько дитини відповідач по справі не приймає жодної участі у вихованні та навчанні доньки, матеріально не допомагає, не цікавиться її життям, здоровям та майбутнім. Висновком органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації ЛМР № 32-53 від 28.01.2016р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки дитини [PERSON], 27.08.2008р.н., оскільки такий, будучи батьком дитини, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків та фактично не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Так, згідно наявної заяви відповідача від 22.04.2015р., посвідченої приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] (реєстр.№ 175), останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON], 2009р.н. (а.с. 19). Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню шляхом позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], 27.08.2009р.н. Крім того, суд не вбачає необхідності вирішення, в порядку ч.3 ст.166 СК України, питання про стягнення з відповідача аліментів на дитину, оскільки таке по суті вже вирішено рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2014р. (справа № 462/5411/14-ц). На підставі ст.ст. 164, 165 СК України та

Outcome: approved