Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,33 га, розташовану на території Долинської сільської ради, кадастровий номер 5124180500:01:003:0007, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, заповіт від 30 вересня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 219, відповідно до якого заповідала позивачу вищезазначене нерухоме майно. Відповідачу (син спадкодавця) за зазначеним заповітом заповідано усе інше майно належне спадкодавцю. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про відмову від спадщини не заявляла. Однак навіть у разі звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, отримати свідоцтво про право на спадщину було б неможливо з причини втрати спадкодавцем оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Через деякий час, при зверненні до нотаріальної контори, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що складено відповідну постанову від 19 березня 2021 року. На теперішній час відновити втрачені оригінали правовстановлюючих документів не можливо. З врахуванням вищенаведеного, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за позивачем. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про визнання позову, в якій він також просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] - мати сторін. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,33 га, розташовану на території Долинської сільської ради, кадастровий номер 5124180500:01:003:0007, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, заповіт від 30 вересня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 219, відповідно до якого заповідала позивачу вищезазначене нерухоме майно. Відповідачу за зазначеним заповітом заповідано усе інше майно належне спадкодавцю. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про відмову від спадщини не заявляла. Однак навіть у разі звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, отримати свідоцтво про право на спадщину було б неможливо з причини втрати спадкодавцем оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час, при зверненні до нотаріальної контори, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що складено відповідну постанову від 19 березня 2021 року. У підтвердження позовних вимог, представник позивача надала суду копії документів, які підтверджують: право власності та видавалися на ім`я померлої [PERSON] ; документи, що підтверджують факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved