Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом та просила визнати відповідача сина [PERSON] та малолітню онуку [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування будинком №2 по вул.Новоселівській у м.Біла Церква Київської області, який належить їй на праві приватної власності. Зазначила, що син одружився в 2012 році, після чого переїхав до дружини у м.Сквира. Після народження дочки попросив зареєструвати [PERSON] в належному їй будинку, однак жодного дня після цього ні син, ні онука не проживали. Однак їх реєстрація заважає їй користуватись та розпоряджатись будинком, а також оформити субсидію. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, та пояснила, що у матері [PERSON] дружини сина [PERSON] є квартира у м.Сквира, яка належить невістці на праві приватної власності, тому права онуки ніяк не будуть порушені. У судове засідання відповідачі не прибули, про місце та час розгляду справи повідомлені належно, ставлення до позову не висловили, причину неявки не повідомили. Третя особа свого представника у судове засідання також не направила, повідомлена належно. Вислухавши позивача та її представника адвоката [PERSON], ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.156 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України, члени сімї власника житлового будинку користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Частиною 4 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. З довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради №229549 від 16.08.2016 р. судом встановлено, що будинок №2 по вул..Новоселівській у м.Біла Церква на праві приватної власності належить [PERSON], відповідач [PERSON] у зазначеному будинку зареєстрований як син власника, а [PERSON] як онука. Згідно з поясненнями позивача та актами від 25.12.2014 р., 19.11.2015 р. та 30.08.2016 р., відповідач [PERSON] без поважних причин не користується житлом більше 3-х років, однак добровільно знімати місце своєї реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись належною їй власністю. Доказів того, що відповідач разом з дочкою з поважних причин не користуються належним позивачу будинком протягом строків, встановлених домовленістю або законом, відповідач [PERSON] суду не надав. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача доведені та ґрунтуються на законі, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved