Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів мотивуючи свої вимоги тим, що разом із [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 27.12.2010 року, шлюб між ними розірвано. Рішенням Косівського районного суду від 11.07.2017 року присуджено стягувати з відповідача - [PERSON] , [INFO] на користь позивача на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на їх утримання значно збільшився, тому позивач вважає за необхідне просити суд про збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до 2000 гривень на місяць до досягнення дитиною повноліття. Старшому сину [PERSON] виповнилося 18 років, тому стягнення аліментів на його утримання припинено, але він навчається на 2 курсі Коломийського економіко-правового коледжу на денній формі навчання, стипендію не отримує, будь-яких інших доходів немає, тому позивач вважає, що батько зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки останній потребує матеріальної допомоги та просить стягувати з відповідача на утримання [PERSON] аліментів у розмірі 2000 гривень щомісячно на період навчання до досягнення сином 23-річного віку. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі справи про стягнення аліментів. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою судді Косівського районного суду від 06.04.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до часткового задоволення із нижче наведених підстав: Судом встановлено, що батьком [PERSON] та [PERSON] є відповідач [PERSON] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Рішенням Косівського районного суду від 11.07.2017 року судом було ухвалено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с.13-14). В підставу заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що матеріально-побутові умови проживання в неї складні, а тому вона змушена з даним позовом звернутися до суду, оскільки аліменти які відповідачу визначено до стягнення за рішенням суду на двох дітей є мізерними, та недостатніми за для нормального та повноцінного розвитку дітей, а також для забезпечення їх навчання, шкільним приладдям та одягом, розмір аліментів, присуджений судом, не відповідає розміру 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а відповідач є повноцінною, фізично здоровою, працездатною людиною та може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі: по 2000 гривень щомісячно на повнолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] . Як вбачається із долученої до матеріалів справи довідки з КНП «Косівська ЦРЛ» від 21.04.2021 року [PERSON] , [INFO] знаходився на амбулаторному лікуванні з 26.01.2021 року в окуліста (а.с.11). Згідно довідки від 28.01.2021 року №320 Коломийського економіко-правового фахового коледжу КНТЕУ [PERSON] навчається за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування». За період навчання стипендія не нараховувалася. Термін навчання з 01.09.2019 року по 31.06.2022 року (а.с.12). Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). За правилами частини першої\~статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України\~виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей\~191,\~200 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 17.02.2020 року у справі № 459/2189/18 (провадження № 61-6575св19) про зніму розміру аліментів: враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.\~ Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Суд може збільшити розмір аліментів, на підставі ст. cт. 181, 192 СК України, навіть за відсутності доказів покращення майнового стану платника аліментів, якщо встановить, що раніше визначений судом розмір аліментів є меншим встановленої частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Мінімальна заробітна плата станом на час розгляду справи, а саме з січня 2021 року становить 6000 гривень. Разом із тим прожитковий мінімум для неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2021 року 2395 грн., а для працездатної особи 2270 грн. Отже, запропонована позивачем сума збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та розміру аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання - підлягає частковому задоволенню, враховуючи обов`язок позивача також утримувати своїх дітей, не перекладаючи тягар щодо їх утримання лише на батька. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення їх дітей, доведеність позивачем підстав зміни розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина та стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача в користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожного до закінчення навчання [PERSON] , але не більше, ніж досягнення ним 23-річного віку, і до досягнення повноліття [PERSON] відповідно. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191, 192, 199, 200 СК України,

Outcome: partial