Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до відповідача про стягнення аліментів на дитину [PERSON], [INFO], за минулий час починаючи з 01 січня 2013 року у розмірі ? частки щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини певного віку та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 04 лютого 2010 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Московським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 75. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає з позивачем і знаходиться на повному її утриманні. Позивач зазначає, що у 2012 році позивач зверталась до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення аліментів з відповідача, проте позовну заяви залишено без розгляду за її заявою через спробу вирішення питання мирним шляхом. Проте, як вказує позивач, відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти, протягом тривалого часу не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. За таких обставин, з посиланням на ст. 180 Сімейного кодексу України позивач вимушена звернутися до суду за захистом прав та законних інтересів дитини. В судове засідання представник позивача, яка діє на підставі довіреності [PERSON] не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON]не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, заперечує факт звернення позивача до Московського районного суду м. Харкова у 2012 році. Згоден сплачувати аліменти у розмірі ? частки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно з дня звернення позивача до Київського районного суду м. Харкова та до досягнення дитиною повноліття Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 10 червня 2000 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 04 лютого 2010 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 102175 виданого Московським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 75 (арк. справи 37). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 191816 виданого 12 березня 2002 року Московським районним управлінням юстиції, сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (арк. справи 38). Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. В ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~ закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами відсутня домовленість відносно утримання неповнолітньої дитини [PERSON]. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі ? частки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно з дня звернення позивача до суду. В задоволенні іншої частини відмовляє, оскільки позивачем не доведено вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні письмові докази неможливості одержання аліментів у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial