Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 15.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, за актовим записом №23. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, мешкають окремо, шлюбні відносини припинені з 2012 року. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Майнового спору не має. Спору з приводу проживання та виховання дітей немає. Крім цього, просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму судового збору сплаченого ним при зверненні до суду. В судове засідання позивач не зявилась, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку ст.224 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом оголошення виклику до суду у пресі в газеті «Урядовий курєр» від 03.09.2016 року № 165. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, за актовим записом №23 (а.с.14). Від спільного життя мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6-7). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільні діти, [PERSON] та [PERSON], [INFO], мешкають разом з відповідачем. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved