Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, оскільки остання продовжує навчання. Свою позовну вимогу позивач мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у період з 24.01.1998 року по 25.09.2001 року, який 25.09.2001 року був розірваний, актовий запис №350. Від спільного життя сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2017 року було стягнуто аліменти, у розмірі 600 гривень щомісяця і до 30.06.2017 року, на утримання [PERSON], [INFO], оскільки останній навчався у Машинобудівельному коледжі Дніпропетровського національного університету імені [PERSON], на денній формі навчання, на економічному відділенні за державним замовленням. Станом на жовтень 2017 року [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі, а саме Дніпровському національному університеті імені [PERSON] і оскільки матеріальної допомоги в добровільному порядку відповідач не надає, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 900, 00 гривень щомісячно, починаючи із дня предявлення позову до суду і до закінчення навчання або досягнення дитиною 23-х річного віку, а також стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 11\~500 гривень, оскільки відповідно до Договору №63-17 від 02.08.2017 року, що укладений між Дніпровським національним університетом імені [PERSON], в особі ректора [PERSON], та [PERSON], загальна вартість навчання за весь строк навчання становить 23\~000 гривень. У судове засідання позивач не зявилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, тому суд зі згоди позивача постановляє рішення при заочному розгляді справи. Третя особа до суду не зявилась, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що перебуває на утриманні позивача. Згідно довідки № 8490 від 01.09.2017 року, Дніпровського національного університету імені [PERSON], [PERSON] є студентом 2-го курсу факультету прикладної математики, денної форми навчання, термін закінчення навчання 30.06.2020 року. Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоровя, аліменти на користь інших осіб не сплачує, тому має реальну можливість надавати допомогу позивачу, яка продовжує навчання . Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно п.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 900, 00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 18 жовтня 2017 року і до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання, та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць. В іншій частині позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати в тому числі і вартість навчання. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: partial