Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину , що Херсонською міською радою рішенням від 27 грудня 2002 року за № 193 було передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.0421 га яка розташована за адресою [ADDRESS] та видано державний акт від 28 травня 2003 року про передачу у власність вказаної земельної ділянки . Оскільки вказане рішення було прийнято без урахування її прав та в порушення законодавства що регулює порядок передачі земельних ділянок у власність, просила суд скасувати вказане рішення та визнати державний акт на землю недійсним. Так як про порушене право вона дізналась в жовтні 2012 року під час розгляду цивільної справи за її позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, просила суд поновити строк на звернення до суду з вказаним позовом. Позивач до судового засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , в порядку ст.ст. 74-76 ЦПК України. Представники позивача за довіреністю [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов і просила суд задовольнити його посилаючись на підстави викладені в ньому. Представник відповідача від Херсонської міської ради до судового засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 18 червня 2014 року поданої представником , за довіреністю [PERSON], проти задоволення позову не заперечував, просив суд розглянути справу за відсутності представника. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , відповідно до положень ст.ст. 74-76 ЦПК України. Представник відповідача, за договором [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Крім того подав заяву про застосування строків позовної давності. Треті особи [PERSON], [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним , про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши представників сторін , дослідивши матеріали справи та матеріли цивільних справи № 2-321/01 та №667/988/13-ц суд встановив, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсоні від 31 липня 2001 року було проведено реальний розділ домоволодіння [ADDRESS] та визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За основу рішення було прийнято висновок судово-технічної експертизи від 19 травня 2001 року складений експертом [PERSON], висновки та графічне зображення до варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою якої містяться в матеріалах цивільної справи № 2-321/01 (а.с.133-135). При встановленні (відновленні) зовнішніх меж земельної ділянки , відповідно до акту від листопада 2002 року який було складено на виконання ст. 118 ЗК України (в редакції яка діяла на 27 грудня 2002 року) [PERSON] відмовилась погоджувати межі, де відповідно до графічного зображення спірна межа земельної ділянки не була позначена. Рішенням від 27 грудня 2002 року за № 193 Херсонською міською радою було передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.0421 га яка розташована за адресою [ADDRESS] та видано державний акт від 28 травня 2003 року про передачу у власність вказаної земельної ділянки. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 квітня 2013 року в справі №667/988/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю , та ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17 червня 2013 року , на підставі якої зазначене рішення набрало законної сили , було встановлено що план меж земельної ділянки , вказаної у державному акті від 28 травня 2003 року про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки , повністю співпадає з планом , визначеним в ході виконання судового рішення за згодою сторін , який також був предметом дослідження як суду першої та і суду апеляційної інстанції під час розгляду зазначеної справи, в частині його справжності. Судами було встановлено що [PERSON] та [PERSON] залишено полощу встановлену рішенням суду , проте конфігурацію земельних ділянок за їх згодою змінено таким чином , що частина межі співпадає за стінами гаражу «Ф» розташованого на земельній ділянці [PERSON] І конфігурація земельної ділянки [PERSON] співпадає за схемою складено експертом Гуральською В.М. під час виконання рішення суду. Положеннями ст. 352 ЦПК України ( в редакції 1963 року яка діяла на час виконання рішення суду від 31 липня 2001 року , а саме 27 травня 2002 року ) передбачалось що мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення на затвердження. Суд має право перевірити і не затвердити мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до правил ст. 179 Кодексу. Як слідує з матеріалів справи № 2-321/01 та довідки виданої архіваріусом Комсомольського районного суду м. Херсона як подання ДВС так і заяви від сторін про затвердження мирової угоди при виконання рішення суду по справі за № 2-321/01 на адресу суду не надходило. Оскільки предметом дослідження суду по справі №667/988/13-ц, була справжність схеми складеної експертом Гуральською В.М. , а не її законність суд вважає , що доводи представника відповідача [PERSON] в частині того що обставини встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді іншої справи , судом визнаються не переконливими і такими що суперечать нормам діючого на час виконання рішення суду по справі за № 2-321/01 законодавства . При постановленні рішення 31 липня 2001 року судом було враховано інтереси та права всіх співвласників , як при позову в частині розділу домоволодіння так і в частині визначення порядку користування земельною ділянкою а саме з урахуванням можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я також враховувались вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Аналогічні питання підлягали в рахуванню судом при перевірці мирової угоди, в порядку визначеному ст.352 ЦПК України , в разі її укладання між співвласниками при виконання рішення суду. Крім того, як було встановлено судом , та проти чого не заперечував представник відповідача [PERSON] , рішення суду від 31 липня 2001 року по справі № 2-321/01 було виконано 27 травня 2002 року в присутності всіх співвласників, про що було складено відповідний акт державним виконавцем . Однак в зазначеному аті не йшлась мова про укладення мирової угоди при його виконанні. Як встановлено судом , відповідач [PERSON] в лютому 2012 року побудувала паркан який відповідає конфігурації земельної ділянки зазначеній в державному акті . У зв'язку з чим [PERSON] звернулась до суду з позовом про захист порушеного права в части неможливості користуватись земельною ділянкою яка до того часу перебувала в її користуванні , а також в частині не можливості обслуговувати територію яка прилягає до її гаражу. У зв'язку з чим доводи представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог заявлених позивачем , є не обґрунтованими з урахуванням вимог ч.1 ст. 261 ЦК України, оскільки позивач не пропустила строк у межах якого вона могла звернутись до суду з вимогою про захист порушеного права. Положеннями ст. 116 ЗК України ,в редакції яка діяла на 27 грудня 2002 року час прийняття рішення Херсонською міською радою про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки визначено що, громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок які перебувають у користуванні громадян. Оскільки , як встановлено судом земельна ділянка яка передана у власність [PERSON] , на час прийняття оскаржуваного рішення , перебувала у користуванні [PERSON] , а не [PERSON], і передача вказаної земельної ділянки позбавила на теперішній час [PERSON] можливості користуватись земельною ділянкою яка до того часу перебувала в її користуванні , а також можливості обслуговувати гараж який перебуває у її власності , так як вона не має доступу до прилеглої до нього території , суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про скасування рішення Херсонської міської ради №193 від 27 грудня 2002 року , а саме п.1 ( п.12додатку ) в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 421м. кв. по [ADDRESS] , та про визнання недійсним державного акту про право власності на вказану земельну ділянку від 28 травня 2003 року є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню , так як вказане рішення було прийнято без врахування інтересів [PERSON] , що в подальшому плинуло на порушення її прав землекористувача визначені ст.95 ЗК України , в редакції яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення.

Outcome: approved