Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 09.08.2016 року мотивуючи тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.10.2013 року, від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно самоусунувся від батьківських обов'язків, матеріальну допомогу не надає, а сама вона не має матеріальної змоги утримувати дитину, оскільки не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому потребує матеріальної допомоги і на особисте утримання. Відповідач працевлаштований та матеріально забезпечений, на користь інших осіб аліменти на сплачує. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття сина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та зазначила, що на даний час перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак з листопада 2015 року вони проживають окремо. Вона разом із дитиною переїхала проживати до м. Біла Церква, за місцем реєстраційного обліку. На даний час влаштувалась на роботу, однак перебуває на випробувальному терміні, коштів на все необхідне для дитини не вистачає, а відповідач надає матеріальну допомогу періодично, не щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні мотивуючи тим, що він від виконання батьківських обов'язків не самоусувався, дружина залишила його після того, як у нього почались проблеми на роботі, він звільнився в квітні 2015 року, два місяці працював без офіційного оформлення, потім знову влаштувався на роботу з якої у грудні 2015 року звільнився і на теперішній час працює без оформлення. Коли дружина зверталась за наданням допомоги він надсилав кошти і передавав речі для дитини. Також, вона приїздила до нього і він давав кошти. В травні 2016 року він переїхав до с. Софіївка, Одеської області для того, щоб зробити ремонт у квартирі для проживання разом із дружиною та сином. Він фінансово забезпечений і не відмовляється від утримання сина і на даний час допомагає в забезпеченні дитини по мірі своєї можливості. На розлучення він не погодиться і від дитини не відмовиться. Від аліментів, як таких, відмовляється і буде в добровільному порядку допомагати дитині. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1455 грн., с 01 травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1637 грн., відповідно розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 30 % даного прожиткового мінімуму. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.3,4,7) та визнається відповідачем. Також, встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом із сином за адресою: [ADDRESS], не в змозі забезпечити сина в повному обсязі всім необхідним для його нормального життя, розвитку та навчання. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]; здорова, працездатна людина, нікому аліменти не сплачує, на утриманні недієздатних осіб немає, від утримання та забезпечення сина [PERSON], [INFO] не заперечує, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.5,7,15,19-21) та визнається відповідачем. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що допомагає дружині утримувати сина шляхом надання та направлення коштів в розмірі 400-500 грн., не щомісячно, по мірі можливості і в подальшому буде його забезпечувати, а позивач, в свою чергу, визнала дані обставини, однак зазначила, що допомога відповідача має періодичний характер і лише на її вимогу. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів та визначення їх розміру, суд максимально враховуючи інтереси дитини,

Outcome: approved