Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Свій позов обґрунтовує тим, що 25.11.2013 року о 12 годині 00 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем МІТSUBISНІ д.н.з. [NUMBER] та рухаючись вулицею Академіка Заболотного, що в м. Києві, не дотрималася безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем RENAULT KANGOO д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить позивачці. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль RENAULT KANGOO д.р.н. [NUMBER] був пошкоджений, чим позивачу завдано матеріальні шкоди. Згідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 05.12.2013 року, винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди визнана [PERSON], яка порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в зв'язку з чим на останню накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень. Згідно отриманої інформації від Відповідача, її цивільно-правова відповідальність могла бути застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Статус», код ЄДРПОУ 31201694, полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/4486634. Однак, на даний час Страховик позбавлений права укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та за місцем знаходження юридичної адреси відсутній, направлені мною документи про страхову виплату, поверталися. Таким чином ні [PERSON], ні Відповідачем, вчасно документи до Страховика у встановлений Законом термін подані не були, що унеможливлює проведення страхової виплати. Згідно п. 33.1.4 закону України про ОСЦПВВНТЗ у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. згідно п. 35.1. для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом ЗО днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Під час розгляду цивільної справи за місцем реєстрації Страховика у Дніпровському районному суді м. Києва (справа № 755/11539/14-ц), стало зрозуміло, що Страхова компанія «Статус» фактично припинила своє існування. Враховуючи, що Відповідач не надав доказів того, що ним вчасно було повідомлено Страховика про страховий випадок, Заява про страхову виплату також до Страховика не надходила,тому позивач змушена звернутися з позовом до Відповідача, як власника джерела- підвищеної небезпеки, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що заподіяло мені матеріальної та моральної шкоди. З метою встановлення суми завданого збитку, було проведено експерту оцінку пошкодженого транспортного засобу. Згідно Звіту №3949/03/14 від 31.03.2014 року вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля RENAULT KANGOO д.р.н. [NUMBER], становить 48 709,41 грн. (Сорок вісім тисяч сімсот дев'ять гривень 41 копійка). Вартість послуги по оцінці автомобіля RENAULT KANGOO д.р.н. [NUMBER] становить 500 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000059 від 31.03.2014 року та квитанцією № 68 від 01.04.2014 року. Всього матеріальна шкода становить 49 209,41 грн. (Сорок дев'ять тисяч двісті дев'ять грн. 41 коп.) Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 Цивільного Кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, позивач вказую, що діями Відповідачів їй завдано моральної шкоди, оскільки вона зазнала душевних хвилювань, так як довгий час не могла користуватися автомобілем. Вказаний автомобіль в родині один, і довгий час змушені були користуватися таксі та іншим найманим транспортом. Позивач має батьків похилого віку які живуть віддалено та їх постійно необхідно було провідувати. Мати чоловіка позивачки [PERSON] взагалі є інвалідом і її періодично необхідно возити до лікаря в чому родина також була обмежена. Тому позивач просить, стягнути на користь [PERSON] з відповідача [PERSON], суму матеріальної шкоди в розмірі 49 209,41 (Сорок дев'ять тисяч двісті дев'ять грн. 41 коп.) Стягнути на користь [PERSON] з відповідача [PERSON], суму моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. (Десять тисяч грн.) Стягнути на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] сплачений мною судовий збір в розмірі 592,09 грн. (П'ятсот дев'яносто дві грн. 09 коп.) В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, та надав письмові заперечення. Суд, вислухавши представника відповідачів, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2013 року о 12 годині 00 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем МІТSUBISНІ д.н.з. [NUMBER] та рухаючись вулицею Академіка Заболотного, що в м. Києві, не дотрималася безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем RENAULT KANGOO д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить позивачці. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль RENAULT KANGOO д.р.н. [NUMBER] був пошкоджений, чим позивачу завдано матеріальні шкоди. Згідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 05.12.2013 року, винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди визнана [PERSON], яка порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в зв'язку з чим на останню накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень. З метою встановлення суми завданого збитку, було проведено експерту оцінку пошкодженого транспортного засобу. Згідно Звіту №3949/03/14 від 31.03.2014 року вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля RENAULT KANGOO д.р.н. [NUMBER], становить 48 709,41 грн. (Сорок вісім тисяч сімсот дев'ять гривень 41 копійка). Вартість послуги по оцінці автомобіля RENAULT KANGOO д.р.н. [NUMBER] становить 500 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000059 від 31.03.2014 року та квитанцією № 68 від 01.04.2014 року. Всього матеріальна шкода становить 49 209,41 грн. (Сорок дев'ять тисяч двісті дев'ять грн. 41 коп.) В ході розгляду справи, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами застрахована ПрАТ Страхова компанія «Статус» відповідно до полісу серії АС №4486634, терміном на 1 рік - з 23.08.2013 року по 22.08.2014 року, з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого 50 000 грн. та за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн. з франшизою - 500 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Таким чином, шкода, завдана позивачеві з вини відповідача підлягає відшкодуванню за рахунок останнього. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність [PERSON] у період з 23.08.2013 року по 22.08.2014 року, тобто у період, коли сталась дорожньо-транспортна пригода, була застрахована у ПрАТ «СК «Статус», як було встановлено в ході розгляду справи. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як визначено у ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Отже, оскільки згідно полісу серії АА №6751323 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Статус», а вказаний позивачем розмір, завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шкоди не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Статус», то обов'язок по відшкодуванню матеріальної покладається на ПрАТ «СК «Статус». Відповідно до вимог ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Проте, в ході розгляду справи, позивачем таке клопотання заявлене не було. Також твердження позивача про те, що на даний час ПрАТ «СК «Статус» позбавлена права укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та те, що [PERSON] вчасно документи до Страховика у встановлений Законом термін подані не були, спростовуються наявними у матеріалах справи Повідомленням [PERSON] до ПрАТ «СК «Статус» про настання ДТП датоване 25.11.2013 року, а також Витягом з ЄДР від 16.06.2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди та моральної шкоди, слід відмовити. Позовна вимога про стягнення з відповідачів моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях також не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п 23.1. ст.23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтовувала тим, що вона зазнала душевних хвилювань, так як довгий час не могла користуватися автомобілем. Вказаний автомобіль в родині один, і довгий час змушені були користуватися таксі та іншим найманим транспортом. Позивач має батьків похилого віку які живуть віддалено та їх постійно необхідно було провідувати. Мати чоловіка позивачки взагалі є інвалідом і її періодично необхідно возити до лікаря в чому родина також була обмежена. Враховуючи суть позовних вимог, ступінь вини відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували завдання їй такої шкоди. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати не підлатають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed