Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після народження дитини спільне життя позивача та відповідача стало погіршуватись, між ними було відсутнє взаєморозуміння, що постійно призводило до суперечок та конфліктів. За своїм рішення відповідач почав проживати окремо. Дитина знаходиться на повному вихованні та утриманні позивача, так як відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач є малозабезпеченою особою, отримує одноразову грошову допомогу щомісяця 860,00 грн., однак зазначених коштів не вистачає на утримання дитини, оскільки малолітній [PERSON] , [INFO] , щомісяця потребує спеціального дитячого харчування, яке становить 3000,00 грн., підгузники, інші засоби гігієни до 1000,00 грн. в місяць, іграшки для розвитку дитини до 1000,00 грн., одяг (на кожну пору року, оскільки дитина росте) від 500,00 грн. до 2000,00 грн. При цьому, матеріальне забезпечення у відповідача на належному рівні, оскільки в нього на праві власності є легковий автомобіль «Субару», квартира [ADDRESS] та квартира № [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що він не має стабільного заробітку, який би дозволяв сплачувати йому аліменти на утримання дитини, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши думку позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Сторони у шлюбі не перебували. Як зазначила позивач після народження сина, стосунки між нею та відповідачем почали погіршуватись та відповідач став проживати окремо. Син сторін проживає разом з позивачем. Проти вказаних обставин не заперечував відповідач в судовому засіданні. Крім того встановлено, що син сторін знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та одержує допомогу по народженню дитини 860,00 грн. щомісяця. Як зазначила позивач вона не працює, іншого доходу ніж соціальної допомоги вона не отримує. При цьому, 860,00 грн. на місяць не вистачає на утримання дитини, так як малолітній потребує спеціального дитячого харчування, засоби особистої гігієни (підгузники тощо), іграшки для розвитку дитини, одяг (в залежності від пори року). На підтвердження вказаних обставин та приблизно понесених витрат щомісяця на малолітнього [PERSON] , [INFO] , позивачем надані чеки (а.с. 16-20). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечував проти вимог позивача посилаючись на те, що він є безробітним та просив у задоволенні позову відмовити, на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно пунктів 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистими, індивідуальним, а не солідарним. Частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що відповідачу [PERSON] з 25.09.2015 року на праві власності належить транспортний засіб «Subaru WRX STI», 2015 року випуску, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 27.07.2018 року №31/471аз. Також, відповідачу на праві власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] , та двокімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майну та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.07.2018 року. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 5000,00 грн. щомісяця і до досягнення ним повноліття. При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Обставини на які посилався відповідач, а саме те, що він не має змоги сплачувати аліменти, оскільки є безробітним, не звільняє його від обов`язку утримувати сина [PERSON] , [INFO] та не впливає на розмір аліментів. Слід зазначити, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років). Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За аналізом наведених правових норм, враховуючи наведене вище та те, що відповідачем доказів на підтвердження відсутності можливості виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , не надано, суд приходить до висновку, що відповідач не довів тих обставин на які посилався як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача. При визначені розміру аліментів, суд враховує обставини визначені у ст. 182 СК України, а також рівень життя в країні, вартість продуктів харчування, одежі, комунальних платежів та інше. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved