Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину посилаючись на те, що вона [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано 21 жовтня 2003 р. Під час перебування у шлюбі народилася донька [PERSON] [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 січня 2010 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій формі в розмірі 275 грн. щомісячно починаючи з 15 грудня 2009 р. та до повноліття дитини. В подальшому розмір аліментів змінювався рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 червня 2011 року, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від Об червня 2013 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 вересня 2014 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в твердій грошовій сумі - 700 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання власної доньки не надає. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не перебуває у повторному шлюбі, інших дітей немає. Він є молодою, працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Вважає, що як мати так і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини то частка батька в забезпеченні прожиткового мінімуму доньки становить 1059,00 гривень. А тому просила стягнути з відповідача аліменти в сумі по 1100 грн. щомісячно. Крім того зазначила, що їх донька [PERSON] є студентом 1 курсу факультету іноземних мов Чернівецького національного університету, денної форми навчання. Навчається на договірних умовах. Відповідно до договору № 1313597 від 15 серпня 2019 року та довідки Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича № 6131 від 20 вересня 2019 року [PERSON] є студентом 1 курсу факультету іноземних мов Чернівецького національного університету, денної форми навчання. Навчається на договірних умовах освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 94000 грн. Розмір плати за один рік становить 23500 грн. А тому частка батька в забезпеченні додаткових витрат на доньку становить 1958, 33 грн. щомісячно. Оскільки батько не надає ці кошти в добровільному порядку, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. Також просила допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково - не заперечували щодо зміни розміру аліментів на суму 1100 грн. щомісячно, щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових коштів за навчання, то в цій частині позовних вимог просили відмовити. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 263, 265 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 264 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи у сторін під час перебування в шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.12). Шлюб між сторонами був розірваний в жовтні 2003 р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11.01.2010 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій формі в розмірі 275 грн. щомісячно починаючи з 15.12.2009 р. та до повноліття дитини (а.с.14). В подальшому розмір аліментів змінювався рішеннями Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10.06.2011 року та 06 червня 2013 року (а.с.16). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12.09.2014 р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в твердій грошовій сумі - 700 гривень щомісячно до повноліття дитини (а.с.19). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, не працює і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. На утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей немає. Враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в нашій державі протягом останнього року, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, суд вважає, що матеріальний стан позивача щодо утримання неповнолітньої доньки [PERSON] змінився, тобто зменшився, а тому дійсно необхідно збільшити розмір присуджених аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2014 року з твердої грошової суми в розмірі 700 грн. на іншу тверду грошову суму 1100 грн. Визначаючи розмір твердої грошової суми, яку відповідач має сплачувати суд враховує також те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 р.» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років з 01.01.2019 року складає - 2019 грн., а з01.07.2019 р. складає - 2118 грн., а з 01.12.2019 складає - 2218 грн., а тому розмір аліментів необхідно збільшити до 1100 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що донька сторін, [PERSON] навчається в Чернівецькому національному університеті імені Ю. Федьковича на денній формі навчання. Звертаючись до суду із позовом, позивач посилалася на те, що половина вартості навчання у зазначеному навчальному закладі мають бути сплачені відповідачем як додаткові витрати на утримання доньки. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У абзаці 1 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-1489цс17. Але навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду та на користь позивача судові витрати за правничу допомогу в сумі 608,10 грн. Що ж стосується стягнення з відповідача на користь позивача правничої допомоги, то враховуючи клопотання представника відповідача про те, що цей розмір є завищеним, суд вважає, що враховуючи об`єм наданої правничої допомоги з відповідача на користь позивача має бути стягнуто тільки 608,40 грн. для відшкодування такої допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: partial