Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини середньомісячного заробітку на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття та позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просили суд позов задоволити, позивач пояснила, що відповідач після народження сина в 2010 році дитину не відвідував, не цікавився життям сина, матеріально не допомагав. Останній раз він був в с.Золотоношка в 2010 році, коли його дружина була вагітна. Проте поїхав без попередження і після пологів дитину не забирав та не відвідував. Натомість вона з чоловіком опікувались дитиною і коли дочка перебувала на заробітках, і після її смерті. Дитина лише від них отримує необхідну матеріальну підтримку. Вказувала, що із зятем в неї неприязні стосунки, тому про примирення вони не говорили. На думку представника позивача відповідач ухилявся від виконання батьківських обов»язків, оскільки не був присутній на пологах, дитину з пологового будинку не забирав, а пізніше її не відвідував, не спілкувався, її життям не цікавився, матеріально не підтримував. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, відповідач пояснив, що до вагітності дочки позивачки і своєї майбутньої дружини вони зустрічались. Проте батьки дружини не хотіли їх одруження, тому вони зустрічались або в електричці по дорозі в м.Київ, або вона приїздила до нього в м.Гребінку. Лише коли [PERSON] завагітніла в 2010 році, він приїздив в с.Золотоношку, проте біля магазину його побили місцеві хлопці і сказали щоб він більше туди не приїздив. Тому з батьками дружини склались неприязні стосунки. І від дружини надходили СМС повідомлення, в яких вона йому погрожувала. Тому він боявся за своє життя і здоров»я і в с.Золотоношка до дружини не їздив. Про пологи та народження дізнався днів через 20, коли мати йому повідомила, що телефонувала дружина [PERSON]. Проте, із-за конфліктів з батьками та побоювання розправи він до дружини та сина так і не поїхав. З 25.05.2012 року по 17.02.2015 року він відбував покарання у виправному центрі, тому до сина не міг приїхати, були також проблеми спілкуватись телефоном із дружиною. Проте дитині матеріально допомагав завжди, раніше дружині, яка приїздила сама в м.Гребінку передавав гроші, в коли відбував покарання, мав добрі заробітки і на утримання сина перераховувались аліменти. В даний час планує забрати дитину до себе та разом проживати. Представник відповідача вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав відповідача не має, оскільки такий захід може застосовуватись у крайніх випадках, а відповідач, незважаючи на судимості, став на шлях виправлення, бажає бути з дитиною, є працездатним, має професію, тому може утримувати і виховувати сина. Представник органу опіки та піклування Драбівської райдержадміністрації пояснила, що за даними акта обстеження Золотонішківської сільської ради, позивач та її родина можуть утримувати внука, є відповідні умови. В даний час внук забезпечений необхідним. Щодо позбавлення батьківських прав позивача, вони підтримують висновок, який дає орган опіки та піклування за місцем проживання відповідача про його недоцільність. Представник органу опіки та піклування Гребінківської райдержадміністрації вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки перерветься природний зв»язок із біологічним батьком дитини, що може негативно позначиться на вихованні сина та його поведінці в майбутньому, зважаючи на стать дитини. Незважаючи на наявність у відповідача судимостей, при спілкуванні та при перевірці умов його життя, орган опіки та піклування прийшов до висновку про недоцільність позбавлення його батьківських прав. Головним є те що батько бажає самостійно виховувати сина, оскільки має конфлікт з батьками покійної дружини. Вважає, що переїзд дитини до батька не завдасть стресу, оскільки є природний зв»язок і дитина має малий вік. Представник Золотонішківської сільської ради пояснив, що у дитини на даний час є всі можливості для розвитку та виховання, дитина забезпечена всім необхідним, скарг на сім»ю позивача, не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно наданого суду свідоцтва про народження від 17 серпня 2010 року, є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Як вбачається із свідоцтва про шлюб від 20 квітня 2010 року, на час народження дитини батьки перебували в шлюбі. Згідно свідоцтва про смерть від 23.03.2015 року, [PERSON] померла 22.03.2015 року в м.Черкаси. Як встановлено судом, на даний час неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні позивача, яка доводиться матір»ю померлої [PERSON], що підтверджується довідками Золотонішківської сільської ради від 01.04.2015 року № 105, № 106, № 107 та від 22.04.2015 року № 147. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають [INFO] і добре знають родину [PERSON], встановлено, що відповідач не з»являвся в с.Золотоношка останні кілька років. Проте судом встановлено, що відповідач в останні роки не міг відвідувати дитину, оскільки з 25.05.2012 року по 17.02.2015 року відбував покарання за вчинення злочину у виправній установі для осіб, засуджених до обмеженням волі, що підтверджується копією вироку та матеріалами справи. На думку суду, ця обставина є об»єктивною причиною невиконання батьківських обов»язків відповідачем в період відбуття покарання, тому, за умови сплати ним аліментів, достатніх підстав стверджувати про умисне ухилення від виконання батьківських обов»язків відповідачем на даний час немає. Крім того, судом встановлено, що однією із причин невідвідування дитини після її народження є конфлікт відповідача із позивачем та членами її родини, що не заперечують обидві сторони. Наявність судимостей у відповідача не може бути підставою для припинення природного зв»язку батька з сином. Відповідно п.2) ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Відповідно ст.9 Конституції України, Закону України про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, суд виходить з того що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв»язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. В той же час, враховуючи що на час постановлення рішення дитина перебуває на утриманні позивача і потребує матеріальної допомоги, а відповідач після звільнення з місць позбавлення волі її фактично не надавав, є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на користь позивача. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved