Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на «Херсонській регіональній біржі нерухомості» дійсним. В обгрунтування своїх вимог вказує, що згідно договору купівлі-продажу, 04.06.1999 року за №56 придбала у відповідача домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Право власності на спірний будинок зареєструвала в БТІ в книзі №10 за реєстровим №1885. Рішенням виконавчого комітету Зеленівської селищної ради м.Херсона №49 від 07.09.1999 року їй було виділено земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,10 га. На даний час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі та не є посвідченим нотаріально. Ухвалою суду від 24.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 24.11.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.Відзиву не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був повідомлений, належним чином, причини неявку суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.06.1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано договір купівлі- продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за умовами якого [PERSON] передає у власність домоволодіння [PERSON] . Вказаний договір купівлі-продажу укладено на «Херсонській регіональній біржі нерухомості» зареєстрований за №56. Право власності на спірний будинок зареєструвала в БТІ в книзі №10 за реєстровим №1885. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ради народних депутатів Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона від 07.09.199 року №49 [PERSON] виділено земельну ділянку 0,10 га за адресою: [ADDRESS] . Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі - продажу будинку було укладено 19 серпня 1998 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Відповідно до ст. 15 ч. 2 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963р.) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилась від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 1 ст.128 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, в тому числі ціну, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.06.1999 року, укладеним на «Херсонській регіональній біржі нерухомості» крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку та визнання за позивачем права власності. На підставі викладеного, ст.ст.263, 264,265,268, 273,315 ЦПК України, ст.ст. 316,317,319,, 657 ЦК України,

Outcome: approved