Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначає, що відповідач зареєстрований в спірному житловому приміщенні, однак в ньому не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будинок належить позивачеві на праві власності, шлюб між її онукою і відповідачем розірвано. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, посилаючись на поважність причин свої неявки, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоч про час і місце слухання справи належно повідомлялась, заяв, клопотань чи заперечень не надала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, село Германівка, вулиця Леоніда Коваленка, будинок № 34, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, витягом про реєстрацію права власності. Відповідач зареєстрований у спірному житловому приміщенні в якості колишнього чоловіка онуки власника, що підтверджується довідкою сільради. Відповідач з 2006 року у спірному житловому приміщенні не проживає, участі в утриманні житлового приміщення не приймає, що підтверджується актом. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач зареєстрована у спірній квартирі, однак не є власником, втратив статус члена сімї власника, це обмежує позивача у здійсненні належного йому права власності на спірне житлове приміщення, створює обмеження і перешкоди у реалізації однієї із складових права власності права розпорядження, а також збільшує розмір житлово-комунальних послуг і створює перешкоди в отриманні субсидії на їх оплату. Усунення перешкод у користуванні власністю позивача шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням узгоджується із приписами ст.ст. 321, 406 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України. Суд вважає можливим захистити право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а обраний позивачем спосіб захисту його інтересів грунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав власника доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подала заперечень на позов та їх не довела. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах, судом встановлено достатність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у судовому порядку, тому позов слід задовольнити повністю. Судові витрати слід стягнути з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved