Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх доходів платника аліментів та до досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, але зараз подала до суду заяву про розірвання шлюбу. Протягом останніх восьми років ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання припинене. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. На даний час повнолітня дочка [PERSON] є студентом денної форми навчання у Харківському національному аграрному університеті ім. В.В. Докучаєва та потребує матеріальної допомоги батьків, у зв'язку з чим просила стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх доходів платника аліментів та до досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку. На виконання вимог діючого законодавства було направлено запит про отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача [PERSON], 1975 року народження, який мешкає за адресою: [ADDRESS]. 19 вересня 2018 року Виконавчим комітетом Лебединської міської ради Сумської області реєстраційним відділом була надана інформація, яка надійшла до Харківського районного суду Харківської області 06 листопада 2018 року, щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, згідно якої відповідач зареєстрованим за адресою, вказаною у позовній заяві не значиться. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 13.11.2018 провадження по вказаній справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу направлено копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано надати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. 03 січня 2019 року відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову [PERSON], з підстав того, що на даний час він не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці, оскільки офіційно не працевлаштований, зареєстрований як безробітний, та отримує допомогу по безробіттю, іншого доходу не має, крім того, дочка перебуває у зареєстрованому шлюбі, доказів щодо розміру доходів позивача [PERSON] та чоловіка повнолітньої дочки надано не було, так само, як і не вказано позивачем чи отримує донька стипендію, її розмір. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією. Третя особа в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Як вбачається із копії Свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] 23.01.1997 зареєстрували шлюб у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області, прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. З копії Свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] 27 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] є здобувачем 4-о курсу денної форми навчання за освітнім ступенем «бакалавр» факультету менеджменту та економіки у Харківському національному аграрному університеті ім. В.В. Докучаєва, термін навчання по 30.06.2018, що вбачається з довідки № 478 від 06.09.2018, наданої за підписами першого проректора та секретаря даного навчального закладу. [PERSON] зареєстрована разом зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS], що вбачається з копії довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1189/02-31 від 02.07.2018, наданої Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зі змісту ст. 183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] досягла 18 років, заміжня, є студенткою 4 курсу денної форми навчання у Харківському національному аграрному університеті ім. В.В. Докучаєва та потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, 28.09.2018 його було звільнено наказом № 24-к від 28.09.2018 на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з закінченням строку трудового договору, про що свідчить копія аркушів 10-11 трудової книжки [NUMBER] на ім'я [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідач зареєстрований як безробітний в Лебединській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості з 02.10.2018 та отримав у період з 02.10.2018 по 30.11.2018 дохід у розмірі 4449,03грн., що вбачається з довідки № 4935 від 27.12.2018, наданої Лебединською міськрайонною філією Сумського обласного центру зайнятості. Також, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.11.2003 відповідач має обов'язок по сплаті аліментів на молодшу дочку, [PERSON], [INFO], до досягнення останньою повноліття, про що свідчить копія вказаного рішення, яка міститься у матеріалах справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, при визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, наявність на утриманні у платника аліментів іншої неповнолітньої дитини, відсутність його офіційного працевлаштування, розмір доходу, який останній отримує, будучи зареєстрованим як безробітний, а також те, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, відомостей щодо можливості надання утримання своїм чоловіком суду не надано. З огляду наведеного, суд прийшов до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на час її навчання у розмірі 1/6 частини доходу відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 06 липня 2018 року, до досягнення нею 23-річного віку та за умови продовження [PERSON] навчання. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує їх з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial