Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору від 31.01.2018, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] останній отримав кредит у розмірі 45045,05 грн., строком до 25.01.2020, із сплатою відсотків у розмірі 28% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін процентна ставка встановлена у розмірі 35% річних. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором належним чином не виконав. Позивач отримав право грошової вимоги до відповідача. Заборгованість останнього станом на 15.09.2021 становить 48251,18 грн. Також позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України були нараховані інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми заборгованості. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом в загальному розмірі 52092,62 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 20000 грн. та сплачений судовий збір. Відповідач повідомлений про наявність справи на розгляді суду, що підтверджується інформацією про вручення поштового відправлення з офіційного сайту Укрпошти. Відзив на позов не надходив, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 31 січня 2018 року на підставі заповненої відповідачем анкети-заявки про надання споживчого кредиту, між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір № 94316684000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 45045,05 грн., з яких 45000 грн. - кредит, 45,05 грн - на оплату страхового платежу. Процентна ставка за договором встановлена у розмірі 28% річних. Повернення кредиту здійснюється щомісячно ануїтетними платежами до 25 числа кожного місяця. Строк повернення кредиту -не пізніше 25.01.2020 року. Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту із визначенням основних умов кредитування, сплати комісій, реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, умов повернення кредиту, наслідки невиконання зобов`язань у вигляді сплати пені, штрафів та збільшеної процентної ставки. Із графіку платежів та паспорту кредиту видно, що щомісячна комісія за управління кредитом складає 698,20 грн., при простроченні платежів на 1 день кредитодавець має право вимагати сплати комісії до 500 грн. Також передбачено сплату за надані супутні послуги, пов`язані із страхуванням в розмірі 45,05 грн. щомісяця. Меморіальними ордерами від 31.01.2018 підтверджується перерахування позичальнику коштів в сумі 45000 грн. і 45,05 грн. Із виписки за кредитним договором видно операції по рахунку: надання кредиту, нарахування комісії, формування заборгованості, погашення заборгованості згідно кредитної угоди, облік непогашеної заборгованості тощо. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. На підставі договору факторингу №150 від 08 жовтня 2019 року АТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №94316684000 від 31.01.2018 боржника [PERSON] . Розмір заборгованості відповідача станом на дату укладення вказаного договору факторингу склав 48251,18 грн. (23622,66 грн. - заборгованість за кредитом, 5682,94 грн - відсотки, 18945,58 грн - комісія). За договором факторингу №09-10/19 від 09.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» отримало від ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» право вимоги до відповідача заборгованості за кредитним договором № 94316684000 (а.с. 59-68). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 15 вересня 2021 року становить: - заборгованість за кредитом - 23622,66 грн.; - заборгованість за відсотками - 5682,94 грн.; - заборгованість з комісії -18945,58 грн. За користування грошовими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані 3% річних у розмірі 1164,95 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2676,49 грн. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню становить 52092,62 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Приписами ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що відповідачу були перераховані кредитні кошти на підставі укладеного кредитного договору, останній належним чином умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного ТОВ «Вердикт Капітал» набув права кредитора до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором в сумі 48251,18 грн., з яких: 23622,66 грн. - заборгованість за кредитом; 5682,94 грн. - заборгованість за відсотками; 18945,58 грн. - заборгованість з комісії. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись з вказаним позовом позивач окрім суми заборгованості просить стягнути з відповідача три відсотки річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитними договором. Відповідач (позичальник) не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не подав до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат у заявлених позивачем розмірах. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, нарахування процентів за користування кредитом та комісії передбачено умовами договору, укладеного між відповідачем та первісним кредитором, тому суд дійшов до висновку, що вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. В рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 вказано, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Виходячи з приписів ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача, окрім договору про надання правової допомоги, надано заявку про надання юридичної допомоги №26 від 04 червня 2021 року по клієнту [PERSON] , витяг з акту про надання юридичної допомоги від 16 червня 2021 року, а також платіжне доручення від 18 червня 2021 року на суму 200 000,00 грн. Як вбачається із заявки на надання юридичної допомоги, адвокатським об`єднанням - АО «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Вердикт Капітал» такі послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку на суму 1500 грн; надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку на суму 1500 грн; надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти на суму 9000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу на суму 8000 грн. Сума оплати за надані послуги згідно договору складає в сукупності 20 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5,6 ст. 137 ЦПК України). Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р. Встановлено, що відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат понесених позивачем на правничу допомогу. Разом з тим, такі послуги адвокатського об`єднання надані позивачу як надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку не відносяться до витрат пов`язаних із справою, а тому не можуть підлягати розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору при подачі позову до суду в розмірі 2270 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 18500 грн. (20000 грн. - 1500 грн.).

Outcome: approved