Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що після смерті її матері відкрилась спадщина за законом на земельну ділянку. Позивач є спадкоємицею, яка прийняла спадщину, але у зв'язку з тим, що у останньої відсутні правовстановлюючий документ, а державний акт пошкоджений, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, де просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав /а.с. /. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення та заяву, де просив розглядати справу у його відсутність /а.с. /. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] р. померла мати позивача, [PERSON], /а.с. 4/. Після смерті останньої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] в с/т «Дніпровський», яка належала спадкодавцеві на праві приватної власності, площею 0.0637 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 26.07.2000 р. серія [NUMBER] та рішенням Київської міської ради від 03.02.2000 року №9/730 /а.с.5-11, 13-14/. 02.12.2016 р. позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. На підставі зазначеної заяви, державним нотаріусом Дев'ятої державної нотаріальної контори від 15.05.2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи, а державний акт зіпсований /а.с. 3/. Згідно з п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 Т 296/5 (далі по тексту Порядок) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. На підставі пункту 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій 15.05.2017 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори винесено постанову, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у останньої відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказане майно /а.с. 3/. Згідно пояснень Київської міської ради, вбачається, що згідно даних з міського земельного кадастру земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0637 га належить померлій [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, який зареєстровано Київським міським управлінням земельних ресурсів від 26.07.2000 за №90-2-04863 /а.с.38/. Крім того, відповідно до рішення Київської міської ради №9/730, вбачається, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] в с/т «Дніпровський», площею 0.0637 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 26.07.2000 р. серія [NUMBER], дійсно зареєстрована за громадянином [PERSON] та належали їй на праві власності /а.с. 5-12/. Відповідно до ст. 46-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва обов'язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру. Інформація з єдиних та державних реєстрів, отримана нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій, залишається у відповідній справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування єдиними та державними реєстрами здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію. Відповідно до вимог п.1 Глави 7 інструкції, встановлено, що нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Проте всупереч вище вказаним нормам, дії нотаріуса, що відмови у видачі свідоцтва про право власності є неправомірними, оскільки було достатньо даних, які вказували на наявність правовстановлюючого документу, а в разі виникнення сумнівів, щодо його достовірності повинна була здійснити відповідні запити до на підтвердження даних обставин. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2. ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вказує про те, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Враховуючи те, що позивач має правовстановлюючі документи на спадкове майно, проте нотаріус всупереч вимогам чинного законодавства не вчинила відповідних заходів для встановлення достовірності документа, що викликав сумніви, оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved