Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], 3-тя особа 5-та ХДНК та просила постановити рішення, на підставі якого визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 26/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та господарські будівлі, після смерті [PERSON] та на частину цього ж будинку після смерті [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилися спадщина у вигляді 26/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не склала. На час смерті [PERSON] залишилися її мати - [PERSON], донька - [PERSON], чоловік, з яким вона проживала у не зареєстрованому шлюбі - [PERSON], брат - [PERSON] Позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на момент її смерті була зареєстрована з нею за однією адресою. [INFO] померла бабуся позивача, [PERSON]. Після її смерті залишилися спадщина у вигляді 26/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не склала. Після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці: син [PERSON], онука [PERSON] На час смерті [PERSON], її онука [PERSON], позивач у справі, постійно проживала зі спадкодавцем за однією адресою, а тому у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Крім того, позивач зазначає, що після смерті [PERSON] та [PERSON] 5-тої ЗДНК були заведені спадкові справи, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. В подальшому представником позивача була подана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої він просив визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 26/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та господарські споруди, після смерті [PERSON] та на 26/100 частин цього ж будинку після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] заявлений позов підтримали та пояснили про обставини, які викладені вище. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав частково та пояснив, що [PERSON] після смерті своєї доньки [PERSON] зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями залишилися онука [PERSON] та син [PERSON]. Останній звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього залишилися спадкоємці за законом - його донька [PERSON] та батько [PERSON], який подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідач вважає, що за позивачем [PERSON] може бути визнано право власності на 32,5/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], а за відповідачем залишається 19,5/100 частин на вказаний будинок. Представник 3-тьої особи 5-тої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов обґрунтованим та задовольняє його частково, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. (т.1 а.с. 9, 19) Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. ( т.1 а.с. 13) [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON]. ( т.1 а.с. 22-23) [PERSON] неодноразово укладала шлюб, у зв'язку з чим її прізвище змінювалось. ( т.1 а.с. 14-18) Згідно відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.12.2014 року за № 1101929, житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] по праву власності належить: [PERSON] - 26/100 частин, згідно договору купівлі-продажу від 29.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чепигою Т.В. за р.№ 837; [PERSON] - 26/100 частин, згідно договору дарування від 22.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чепигою Т.В. за р.№ 1060; [PERSON] - 48/100 частин, згідно договору дарування від 03.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є. за р.№ 325. ( т.1 а.с. 30) Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку. У ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України зазначено, що майно, яке знаходиться у власності двох або більш осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. [INFO] померла [PERSON]. ( т.1 а.с. 10) Зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 26/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Заповіту спадкодавець не залишила, про що свідчить Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 15706050 від 30.07.2008 року. ( т.1 а.с. 199) Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охвату заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки. Як встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці першої черги: її донька [PERSON], мати [PERSON], батько [PERSON]. У ч. 1 ст. 1226 ЦК України зазначено, що частка у праві загальної сумісної власності спадкується на загальних підставах, а ч. 1 ст. 1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом являються рівними. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] постійно мешкала і була зареєстрована в спірному будинку. Її донька та мати, тобто спадкоємці за законом першої черги відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час її відкриття постійно мешкали та були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем по [ADDRESS]. ( т.1 а.с. 37-54) Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно мешкав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом строку, визначеного статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від спадку. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як свідчать відповідь ХДНК № 5 від 15.04.2015 року за № 1035/01-16 та матеріали спадкової справи № 663/2008 року, яка була заведена після померлої [INFO] [PERSON], в ній мається заява про прийняття спадщини від [PERSON], зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 18.08.2010 року під № 1720 та заява від [PERSON] щодо можливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2014 року. Інших заяв про прийняття або відмову у прийнятті спадщини не подавалося. (т.1 а.с. 86-88; 193-254) Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги, які у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті [PERSON], є її донька [PERSON] та мати [PERSON] Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Тому суд вважає, що після смерті [PERSON] її донька і мати успадкували кожна по 13/100 частини спірного будинку. [PERSON] після смерті доньки стало належати 39/100 частини будинку (26/100 + 13/100 = 39/100), позивачеві - 13/100 частин. Як свідчать матеріали справи, на заяву [PERSON] від 08.12.2014 року про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, яка була зареєстрована в журналі реєстрації вхідної кореспонденції за № 3024/02-14, державний нотаріус ХДНК № 5 [PERSON] відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку з приводу відсутності оригіналу правовстановлюючого документу і запропонував для визнання права власності звернутися до суду. (т.1 а.с. 6) Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Враховуючи викладене, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 13/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] у м. Харкові. [INFO] померла [PERSON]. ( т.1 а.с. 11) Зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. Заповіту спадкодавець не залишила, про що свідчить Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 24568203 від 26.08.2010 року. ( т.1 а.с. 106) Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці першої черги: її син [PERSON] та онука, яка спадкує за правом представлення, [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини по [ADDRESS] разом зі спадкодавцем [PERSON] постійно мешкали і були зареєстровані її син, [PERSON] та онука [PERSON] ( т.1 а.с. 37-54) Таким чином, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час її відкриття постійно мешкали та були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем. Крім того, як убачається з відповіді ХДНК № 5 від 15.04.2015 року за № 1035/01-16 та матеріалів спадкової справи №580/2010, яка була заведена після смерті [PERSON], померлої [INFO], в ній мається заява від [PERSON] про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 08.12.2010 року під № 2098. Також, в матеріалах спадкової справи є належним чином засвідчена копія паспорту [PERSON], де є відмітка про реєстрацію з бабусею [PERSON] на день її смерті, за однією адресою, а саме: [ADDRESS]. Інших заяв про прийняття спадщини після померлої [PERSON] в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. ( т.1 а.с. 86-88; 96-192) На підставі викладеного, суд вважає, що після смерті [PERSON] її син [PERSON] і онука [PERSON] є спадкоємцями першої черги, які успадкували у рівних частинах, по 39/200 частин спірного будинку. У зв'язку з чим, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 39/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO] у м. Харкові. 03 жовтня 2013 року помер [PERSON]. ( т.1 а.с. 12) Згідно відповіді 5-тої ХДНК від 14.05.2015 року за № 1361/01-16, після померлого [INFO] [PERSON], що мешкав за адресою: [ADDRESS], була заведена спадкова справа № 166/2014 року. У матеріалах спадкової справи знаходиться заява від 28.03.2014 року про прийняття спадщини від батька спадкодавця гр. [PERSON]. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. ( т.2 а.с. 10) У зв'язку з тим, що [PERSON] до суду з зустрічним позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті його сина [PERSON] на 39/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS], які він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], не звертався, суд вважає дану частину спадщини відкритою. На підставі викладеного та

Outcome: partial