Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа: Синельниківський РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 11.06.1996 року, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі №1270, та реєстраційного посвідчення, виданого Синельниківським бюро технічної інвентаризації, що записано в реєстрову книгу №67 за реєстровим № 28, позивач здобула право особистої власності на [ADDRESS]. Все своє життя вона проживає в цьому будинку. За вказаною адресою, також , зареєстрована і її мати [PERSON]. Літом 2008 року позивач познайомилась з [PERSON] і вони вирішили жити разом. З серпня 2008 року стали проживати спільно у її будинку [ADDRESS] як члени сім'ї. [PERSON] був зареєстрований у м. Горлівка Донецької області і тому питання реєстрації у домі позивачки не ставилось. У квітні 2012 року [PERSON] попросив позивача надати згоду на його реєстрацію у будинку, мотивуючи тим, що йому необхідно закінчити курси та отримати посвідчення водія, оскільки його робота пов'язана з роз'їздами на службовому автомобілі, а курси можна закінчити тільки за місцем реєстрації. Вони з ним домовились, що після отримання посвідчення він зніметься з реєстрації у її будинку. Враховуючи, що він був членом сім'ї, позивач надала йому таку згоду і 13.04.2012 року його було зареєстровано по вищезазначеному адресу. В березні 2014 року [PERSON] вирішив розірвати їхні сімейні стосунки і пішов жити до іншої жінки. 12.03.2014р. [PERSON], забравши свої речі, які були придбані в період їхнього спільного проживання, виселився з [ADDRESS]. З цього часу [PERSON] став проживати спільно з іншою жінкою у м. Синельникове Дніпропетровської області, тобто змінив своє постійне місце проживання. На неодноразові вимоги позивача знятися з реєстрації, він категорично відмовився. Таким чином, з 12.03.2014 року [PERSON] перестав бути членом сім'ї позивача. За місцем реєстрації більше ніж 6 місяців жодного разу не з'являвся, та не проживав участь у витратах по утриманню будинку і при домової території не приймав. Всі комунальні платежі позивач здійснювала особисто за свій рахунок, враховуючи й те, що деякі з них залежать і від кількості зареєстрованих мешканців. Оскільки відповідач [PERSON], у буд. [ADDRESS] не проживає більше шести місяців без поважних причин, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню домоволодіння, та не приймає участі у спільному побуті, не є членом сім'ї, позивача, то вважається таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. При цьому необхідно врахувати, що відповідач, своїми діями порушує права позивача на використання субсидії. За вказаною адресою на теперішній час зареєстрована позивач, її мати [PERSON] та відповідач [PERSON] а це, згідно п.7 Постанови КМУ N 848 від 21 жовтня 1995р. «Про спрощення порядку надання населенню субсидій...» враховується при її призначенні. Позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття його з реєстраційного обліку за цією адресою. До початку слухання справи представник позивача надала суду письмову заявою, якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явися по невідомим суду причинам, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та місце слухання справи, про що свідчить оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я» №102 (1595) від 31.12.2014 року. Представник третьої особи Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи. Представник третьої особи: Синельниківського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без їх участі не заперечують проти задоволення вимог позивача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Згідно копії паспорта на ім'я [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS](а.с.5). З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого другою Синельниківською держнотконторою за реєстром №1270 від 11.06.1996 року вбачається, що [PERSON] здобула право особистої власності на [ADDRESS](а.с.7-8). З довідки виданих виконавчим комітетом Раївської сільської ради № 930 від 12.09.14р. та № 929) вбачається, що [PERSON] перестав бути членом сім'ї позивача . За місцем реєстрації ( більше 6місяців ) не проживає ( а.с.10,12). У відповідності до положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є недоторканим. Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Таким чином, оскільки відповідач у будинку не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, не є членом сім'ї позивача - він вважається таким, що втратив право користування ним. Матеріалами справи підтверджено той факт, що відповідач добровільно вибув із спірного будинку на інше постійне місце проживання, оскільки забрав особисті речі, з березня 2014 року по даний час в будинок по [ADDRESS], повернутись не намагався, плату за комунальні послуги не вносив. Таким чином, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved