Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом (згодом уточненим), прохав визнати незаконним зняття його з реєстрації посадовими особами ТОВ «Жилкомсервіс» за адресою: м. Шостка, вул. 6-ї Гвардійської дивізії[ADDRESS], без збереження за ним права на житло, поділ особового рахунку без врахування його інтересів як тимчасово відсутнього та не зазначення його в документах, які надавались до органу приватизації для здійснення приватизації вказаної квартири. Також просив визнати незаконним та скасувати розпорядження від 02.12.2005 року № 7213 органу приватизації КП ПВО «Енергія» про передачу у приватну власність у порядку приватизації [PERSON] квартири № 179 в будинку № 7 по вулиці 6-ї Гвардійської дивізії в місті Шостка та недійсним свідоцтво про право власності на вказане житло від 05.12.2005 року, виданого на імя [PERSON]. Вказані вимоги позивач мотивував тим, що він був зареєстрований та проживав у спірній квартирі з 09 квітня 1991 року разом зі своїми батьками: [PERSON] та [PERSON] до 2003 року. В 2003 році після закінчення навчання в школі, позивач вступив на навчання до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», в якому навчався на денному факультеті до 30.06.2009 року. У звязку з вибуттям на навчання до університету, його було знято з реєстрації в спірній квартирі. Після смерті батька, який помер 01.08.2015 року, позивач звернувся до ТОВ «Жилкомсервіс» з метою переоформлення особового рахунку, де йому повідомили, що частина квартири приватизована батьком позивача у 2005 році. Вважає, що вказана приватизація здійснена з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки при її проведенні не були враховані інтереси позивача, за яким зберігалось право на житло. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Також позивач зазначив, що його батьки розлучилися ще до того, як він вибув на навчання до м. Києва, і батько не жив у спірній квартирі та не оплачував комунальні послуги, накопичувались борги. Мати з батьком розділили особові рахунки, щоб кожен оплачував свою частку за надані послуги. Згодом мати також переїхала жити до м. Києва. Про приватизацію батьком частини квартири мати довідалась від нього (позивача). З батьком він не був в близьких стосунках, спілкувались вони дуже рідко, і батько нічого йому не казав про приватизацію. Крім того, у батька було психічне захворювання шизофренія, він часто заговорювався, багато чого не памятав, зокрема, скільки йому (позивачу) років і де він навчається. Представник позивача - [PERSON] зазначив, що строки звернення до суду за захистом своїх прав позивачем не пропущено, оскільки [PERSON] дізнався про порушення своїх прав лише після смерті батька, коли звернувся до обслуговуючої організації за переоформленням особового рахунку. Крім того, позивач до 30.06.2009 року навчався на денному відділенні університету, а з 01.12.2009 року по 30.11.2012 року в аспірантурі. Таким чином, до 30.11.2012 року за ним зберігалось право на житло, і, навіть, якщо з цієї дати відраховувати строк позовної давності, то позивачем він не пропущений, оскільки з позовом до суду [PERSON] звернувся 29.09.2016 року. Представник відповідача ТОВ «Жилкомсервіс» в судове засідання не зявився, надали письмові пояснення, в яких зазначили, що на час розподілу особових рахунків між [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі значились зареєстрованими лише ці дві особи, тому інших членів сім'ї: повнолітню доньку заявників, яка була зареєстрована за іншою адресою, та неповнолітнього сина [PERSON], якого було знято з реєстрації, при розподілу рахунків не враховували. (а.с. 33). Згодом надали письмові пояснення, в яких зазначили, що при знятті з реєстрації в звязку з навчанням не передбачено проставляння відмітки про зберігання права на житло за особою, яка вибула на навчання, або відмітки про тимчасове зняття з реєстрації. Крім того, [PERSON] під час звернення до ТОВ «Жилкомсервіс» 11.08.2015 та 03.09.2015 року за довідками про зареєстрованих у спірній квартирі, повідомив, що вказані довідки йому потрібні для звернення до суду. Таким чином, [PERSON] на час звернення до ТОВ «Жилкомсервіс» було відомо про приватизацію частки квартири. Посилаючись на вказане, просили відмовити у позові в звязку з пропуском строків позовної давності. (а.с. 58-59) Представник КП ПВО «Енергія» в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, у вирішенні спору покладаються на рішення суду. (а.с. 72) Третя особа по справі [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що з [PERSON] вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1997 року. Жили вони то в її квартирі, то в спірній. Позивач з батьком спілкувався дуже рідко, відносини у них були складні, конфліктні. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими. При знятті позивача з реєстрації його мати повинна була повідомити робітникам ТОВ «Жилкомсервіс» про те, що син вибуває на навчання. Крім того, мати позивача проживала в м. Шостка до 2006 року, а отже знала про те, що [PERSON] приватизував частку квартири, а таким чином повинен був знати і позивач. До того ж в квитанціях на оплату послуг зазначалось, що частка приватизована, а отже позивачем пропущено строк позовної давності. Третя особа по справі [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Також пояснила, що заяву про зняття сина (позивача по справі) з реєстрації писала вона, в ТОВ «Жилкомсервіс» вони ходили разом з сином і вона повідомляла причину зняття з реєстрації, а саме, що син вибуває на навчання. З [PERSON] вона розлучилась в 1998 році і чоловік не жив у спірній квартирі, він жив у [PERSON] Ініціатором розподілу особових рахунків була вона, оскільки накопичувались борги за квартиру, а колишній чоловік не бажав вносити свою частку. Вони разом ходили до ЖКО писати заяву про розподіл рахунків, писала заяву вона, але від імені [PERSON] З 2006 року вона проживає в м. Києві і оплачує рахунки за надані послуги через банк. З колишнім чоловіком вона не спілкувалась; про його смерть їй та сину [PERSON] навіть не повідомила, а повідомили сусіди. Про те, що колишній чоловік приватизував частину квартири вона не знала, їй про це повідомив син в серпні 2015 року, після того як поїхав в м. Шостка, щоб переоформити особовий рахунок батька на себе та побув в ТОВ «Жилкомсервіс», де йому і повідомили про приватизацію. Представник виконкому Шосткинської міської ради в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, їх представників, дослідивши докази по справі, прийшов до наступного: Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився 07 травня 1986 року, та його батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими було розірвано 26.08.1998 року. (а.с. 5, 79) Довідками, виданими ТОВ «Жилкомсервіс» від 11.08.2015 та 03.09.2015, підтверджується, що позивач був зареєстрований у квартирі № 179 в буд. 7 по вул. 6-ї Гвардійської дивізії м. Шостка з 09.04.1991 року по 22.08.2003 року. Також у спірній квартирі був зареєстрований [PERSON] з 09.04.1991 по день смерті 01.08.2015 р. (а.с. 4,7, 8) Отже, на день зняття з реєстрації в спірній квартирі позивач був неповнолітнім, а отже орган, який проводив зняття з реєстрації, мав зясувати куди вибуває неповнолітній та причини зняття з реєстрації. Довідкою від 18.09.2015 року, виданою начальником паспортного столу студмістечка НТУУ «КПІ», підтверджується, що позивач був зареєстрований в гуртожитку № 18 вул. Борщагівська 148, м. Київ з 11.09.2003 р. по 09.07.2009 р. тимчасово на період навчання. (а.с. 10) Додатками до дипломів підтверджується, що [PERSON] навчався в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» на денній формі навчання з 01.09.2003 по 16.07.2007 та з 01.09.2007 по 30.06.2009 (а.с. 11, 12) Також повідомленням від 08.12.2009 року та копією посвідчення підтверджується, що [PERSON] навчався в аспірантурі університету з 01.12.2009 року по 30.11.2012 року. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Таким чином, за позивачем зберігалось жиле приміщення, а саме: спірна квартира, до 31.11.2012 року. Як вбачається з пояснень [PERSON], а також довідки від 13.05.2004 року, заяви від 30.09.2003 року після зняття позивача з реєстрації у спірній квартирі 30.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було розподілено особові рахунки. (а.с. 9, 34) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482-XII (в редакції, яка діяла на час приватизації спірної квартири) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Відповідно до п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Наказ Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15.09.1992 N 56 (діючого на час приватизації спірної квартири) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. Відповідно до п. 19, 20 Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви. 30.11.2005 року [PERSON] звернувся до органу приватизації КП ПВО «Енергія» з заявою про передачу йому у приватну власність спірної квартири, до якої додав довідку про склад сім'ї наймача, видану ТОВ «Жилкомсервіс». У вказаній довідці було зазначено, що квартира № 179 в буд 7 по вул. 6-ї Гвардійської дивізії в м. Шостка є квартирою спільного заселення, в якій проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21, 22) Розпорядженням органу приватизації КП ПВО «Енергія» від 02 грудня 2005 року № 7213 було вирішено передати [PERSON] у приватну власність квартиру № 179 в буд 7 по вул. 6-ї Гвардійської дивізії в м. Шостка згідно розрахунку площі квартири. (а.с. 22,23) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2005 [PERSON] належить на праві приватної власності кімната у квартирі спільного заселення № 179 в буд 7 по вул. 6-ї Гвардійської дивізії в м. Шостка площею 19,71 кв.м, яку [PERSON] заповідав [PERSON] (а.с. 29,30, 122) Таким чином, при проведенні приватизації спірної квартири були порушені вимоги ст. 8 Закону та вказані пункти Положення, а саме: органом відповідальним за видачу довідки про склад сім'ї ТОВ «Жилкомсервіс» не було вказано дані про позивача, за яким зберігалось право на житло. Орган КП ПВО «Енергія» при прийнятті розпорядження про приватизацію не встановив коло осіб, згода яких була потрібна для проведення приватизації квартири; всупереч вказаним вимогам до заяви [PERSON] не була долучена письмова згода на приватизацію квартири тимчасово відсутнього позивача. Зважаючи на вказане, дії ТОВ «Жилкомсервіс» по зняттю позивача з реєстрації у спірній квартирі без збереження за ним права на житло та не зазначення відомостей про нього у довідці про склад сім'ї, яка надавалась органу приватизації є незаконними, а також є незаконним розпорядження органу приватизації та, як наслідок, недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане на підставі вказаного розпорядження. Щодо вимоги позивача про визнання незаконними дій ТОВ «Жилкомсервіс» щодо поділу особового рахунку без врахування інтересів позивача, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки підставою для розподілу особового рахунку є зміна договору найму жилого приміщення, укладення окремих договорів найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду в порядку ст. 61, 103 ЖК Української РСР, однак відповідної вимоги про визнання незаконним укладення окремих договорів найму без врахування його (позивача) інтересів, заявлено не було. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідачем ТОВ «Жилкомсервіс» та третьою особою [PERSON] було заявлено про застосування строку позовної давності. (а.с. 59, 70) В обґрунтування ТОВ «Жилкомсервіс» зазначив, що при зверненні до організації за довідками [PERSON] повідомив, що вони йому потрібні для подання до суду для оскарження приватизації, а отже позивач знав про порушення своїх прав. Однак, жодних доказів (покази свідків, заява позивача про видачу довідок з зазначенням мети їх отримання) на доведення вказаного твердження суду надано не було. [PERSON] та її представник посилались на те, що позивач спілкувався з матірю, яка повинна була знати про приватизацію, та батьком, а отже знав про поділ рахунків і приватизацію спірної квартири. Разом з тим, допустимих і належних доказів на підтвердження вказаного суду також надано не було. Сам по собі поділ особових рахунків не означав, що мати позивача і позивач були обізнані про приватизацію [PERSON] квартири, оскільки згоди [PERSON] не приватизацію не було потрібно. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] фактично не спілкувались з [PERSON], що підтвердила [PERSON], зазначивши, що у позивача з батьком були складні відносини і вони не спілкувались. Зважаючи, що за позивачем зберігалось право на житло на час навчання, яке закінчилось 30.11.2012 року, саме від цієї дати має відраховуватись строк позовної давності, оскільки після вказаної дати позивач мав вирішити питання щодо свого подальшого права користування спірною квартирою. Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до суду 29.09.2015 року строк позовної давності на день звернення з позовом не сплив.

Outcome: partial