Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] і земельної ділянки площею 0,154 га, що розташована в с. Глибочиця Житомирського району з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. Вказані об`єкти перейшли у спадщину позивача після смерті її матері. Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька С. Л. повідомила позивача про наявність заборони на відчуження даних об`єктів нерухомості, що була накладена на майно спадкодавця Житомирським відділенням № 7899 Ощадбанку СРСР № 48. На запит приватного нотаріуса АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління надало лист, в якому повідомило, що не заперечує проти припинення обтяження, оскільки у банку відсутні будь-які відомості про зазначену заборону і про майно, на яке була накладена заборона, а тому позивач просить зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS] і земельної ділянки площею 0,154 га, що розташована в с. Глибочиця Житомирського району з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, накладений на підставі повідомлення, б/н, видавник Житомирське відділення ощадбанку (реєстраційний номер обтяження 3142100 від 25.06.2006 року, реєстратор Перша Житомирська державна нотаріальна контора, додаткові відомості про обтяження: арх. № арешту 19388ZITOMIR1, архівна дата 06.04.1998 року, дата виникнення 30.12.1991 року, № реєстру 2501-1. 17.05.2021 року від представника АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 44-46), де останній просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача; позовні вимоги підтримала у повному обсязі; проти заочного рішення не заперечувала (а.с. 72). Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька С. надіслала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с. 63); представник просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 46). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 05.01.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 19 (а.с. 7), та від 10.03.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1362 (а.с. 28), [PERSON] перейшли у спадщину після смерті матері [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,154 га, цільова призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і соруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 1822082000:02:001:0516, що знаходиться за адресою: с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області. Згідно витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 239782827 від 05.01.2021 року (а.с. 9) та № 247530751 від 10.03.2021 року (а.с. 30) вище вказані житловий будинок та земельна ділянка на праві приватної власності належать [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 257649961 від 21.05.2021 року, зазначено: тип обтяження заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3142100, зареєстровано 25.04.2006 за № 3142100 реєстратором: Перша житомирськп державна нотаріальна контора, 10014, Житомирсьтка область, м. Житомир, м-н Соборний, 1. Підстава обтяження: повідомлення, б/н, Житомирське відділення ощадбанку; об`єкт обтяження: невизначене майно, окреме майно, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; адреса: Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця; власник: [PERSON] ; додаткові дані: Архівний номер: 19388ZITOMIR1, архівна дата: 06.04.1998, дата виникнення: 30.12.1991, № реєстра: 2501--1, внутр. № 20011D2725EF2E2C2644, комментарий: 48 (а.с. 65-71). АТ «Державний ощадний банк України» в своєму листі від 25.01.2021 року № 105.11-17/131/395/2021-05/с повідомив, що станом на 25.01.2021 року [PERSON] не має заборгованості по кредиту перед філією - Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк». Зауважив, що ідентифікувати об`єкт обтяження особи (об`єкта), щодо якого було накладено заборону, банк не має можливості у зв`язку з відсутністю будь-яких відомостей на вказаний об`єкт. Зазначило, що АТ «Ощадбанк» не заперечує щодо припинення обтяження, а саме: заборони (архівний запис) на підставі повідомлення б/н Житомирського відділення № 7899 Ощадбанку СРСР, дата виникнення 30.12.1991, №48 (а.с. 12). Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Право володіння означає юридично забезпечену власнику можливість мати майно у своєму безпосередньому фізичному чи юридичному віданні, у сфері свого фактичного господарського чи іншого впливу. Право користування - це юридично закріплена можливість власника щодо господарського, підприємницького, культурно-побутового використання майна та вилучення з нього корисних властивостей власником чи уповноваженими особами. Право розпорядження - це юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися i розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права i свободи людини i громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно ст.73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцем знаходження однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження за повідомленнями установи банку. Відповідно ст.74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Згідно ч. 5 та ч. 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно п. 5 гл. 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 ввід 22.02.2012 р., нотаріус знімає заборону відчуження майна, серед іншого, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, а також за рішенням суду. Судом також встановлено, що Першою житомирською державною нотаріальною конторою відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» за повідомленням Житомирського відділення ощадбанку було накладено та зареєстровано обтяження. АТ «Державний ощадний банк України» після виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором, повинен був відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат» надіслати до відповідної нотаріальної контори повідомлення про зняття заборони відчуження нерухомого майна, проте цього не зробив, оскільки доказів надсилання такого повідомлення до нотаріальної контори ним до суду не подано. Вказані обставини підтверджені належними доказами та фактично відповідачем не оспорюються. Таким чином, підстави для подальшого перебування заборони відчуження належного позивачу житлового будинку та земельної ділянки на даний час відсутні. Оскільки накладена заборона на відчуження майна порушує права позивача, як власника, то вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України. Іншого способу зняти наявну заборону немає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов в частині щодо зняття арешту з житлового будинку [ADDRESS] і земельної ділянки площею 0,154 га, що розташована в с. Глибочиця Житомирського району з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, накладений на підставі повідомлення, б/н, видавник Житомирське відділення ощадбанку (реєстраційний номер обтяження 3142100 від 25.06.2006 року, реєстратор Перша Житомирська державна нотаріальна контора, додаткові відомості про обтяження: арх. № арешту 19388ZITOMIR1, архівна дата 06.04.1998 року, дата виникнення 30.12.1991 року, № реєстру 2501-1 підлягає частковому задоволенню. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач позбавлений права вільно розпоряджатися власним майном, оскільки неможливо скасувати накладене обтяження в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зняття арешту з майна підлягають задоволенню частково до відповідача АТ «Державний ощадний банк України», оскільки в реєстрі міститься запис не про арешт майна, а заборона на невизначене майно. Щодо розподілу судових витрат, то суд приходить до висновку про те, що судові витрати на користь позивача не можуть бути присуджені, оскільки останнім не доведено, що саме з вини відповідача (ним ініційовано) накладено зазначену заборону, а інший шлях захистити своє право у позивача відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: partial