Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення середнього заробітку. Свої вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача на посаді провідного бухгалтера-ревізора відділу контролю та аудиту. 19.08.2014 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив йому нараховану заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 14848 грн 92 коп. Лише 06.10.2014 року відповідач здійснив остаточний розрахунок. Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9485 грн 28 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовільнити. Представник відповідача з позовом не згідна і пояснила, що несвоєчасна виплата заробітної плати позивачу мала місце в зв'язку із скрутним матеріальним становищем підприємства. Суд, заслухавши сторони, та, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді провідного бухгалтера-ревізора відділу контролю та аудиту Наказом №109-ВК від 19.08.2014 року позивач був звільнений з посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Згідно розрахункового листка позивача за серпень 2014 року борг за підприємством на кінець місяця становить 14848 грн 92 коп. Як видно з копії банківського рахунку позивача, 06.10.2014 року на рахунок останнього поступила сума заробітної плати за серпень 2014 року в розмірі 5557 грн 82 коп. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 ч.1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки-розрахунку, наданої відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача становить 266 грн 05 коп. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 20.08.2014 року по 06.10.2014 року, який становить 33 робочі дні, в розмірі 8779 грн 65 коп (33 робочі дні х 266 грн 05 коп). На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. Враховуючи наведене, та

Outcome: approved