Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувшись до суду 14.08.2014 року, просить суд поділити майно подружжя та визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], вселити його у спірну квартиру, визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право проживання у спірній квартирі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебував із [PERSON] у шлюбі з 02.03.2002 року по 16.12.2013 року. За час шлюбу подружжям була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS]. [PERSON] відмовляється вирішити питання розподілу майна подружжя добровільно. У квартирі теж проживають батьки відповідачки, які відмовляються звільняти квартиру. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову, пояснивши, що підставою для розподілу майна подружжя є те, що спірне майно було нажите у шлюбі, придбане на спільні кошти подружжя. Представник відповідачки [PERSON] у судове засідання 19.12.2014 року не з'явилася, письмово заперечувала проти задоволення позову. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися повідомлені про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, оскільки [PERSON] їх дочка. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши письмові заперечення представника відповідача, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов, підлягає задоволенню частково на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Рішенням Шевченківського районного суду від 16.12.2014 року про розірвання шлюбу між сторонами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.03.2002 року (а.с.27). Згідно витребуваного судом на клопотання позивача витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №29982339, спірна квартира зареєстрована на [PERSON], придбана 20.09.2006 року, згідно договору купівлі - продажу №1633 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.75). Задовольняючи позов про розподіл майна подружжя суд виходить з того, що майно, придбане під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, за змістом ст. 65 Сімейного Кодексу України, ст. 69 Сімейного Кодексу України, встановлено право подружжя на поділ майна, що є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що квартира придбана згідно договору купівлі - продажу саме під час шлюбу, домовленості між подружжям про розподіл майна не досягнуто як у досудовому порядку так і під час слухання справи у суді і тому право на частку у майні подружжя необхідно виділити позивачеві. Визначаючи розмір частки суд враховує, що ст. ст. 60 та 63 Сімейного Кодексу України закріплено принцип рівності прав подружжя на нажите у шлюбі майно і тому позивачеві слід виділити ? частину спірної квартири. Формою власності в цьому випадку буде спільна часткова, це важливо для реєстрації права власності у відповідних органах. Вирішуючи питання вселення суд виходить з того, що за змістом ст. 383 ЦК України, власник має право використовувати своє майно на свій власний розсуд, що кореспондується із ст. 150 ЖК України, тому позовні вимоги про вселення підлягають задоволенню, крім того у матеріалах справи є письмові вимоги про вселення, яки залишилися без відповіді. Вирішуючи вимогу про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право проживання у спірній квартирі суд виходить з того, що ці особи проживали у квартирі та не були у ній належним чином зареєстровані і тому права на проживання не мали, позбавити осіб права яким вони не наділені судовим рішенням неможливо.

Outcome: partial