Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 22.04.2013 року між нею та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», укладено договір про надання споживчого кредиту в розмірі 49 999,66 грн., в тому числі: на загальні споживчі цілі - 43 706,00 грн., в оплату договору страхування - 6 293,66 грн. Строк дії договору - 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,00 %, розмір процентної ставки - 8 %. У лютому 2018 року їй стало відомо, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55583737 на підставі виданого 10.10.2017 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. виконавчого напису № 1583. Згідно виконавчого напису з неї стягнуто заборгованість на користь відповідача за період з 02.10.2016 року по 02.10.2017 року в сумі 88 356,33 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 42 739,18 грн., прострочена заборгованість за комісією - 39 512,39 грн., прострочена заборгованість за процентами - 6 104,76 грн. За вчинення виконавчого напису сплачено 400,00 грн., які підлягають стягненню з неї (позивача). Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. В даному випадку нотаріус не звернув уваги на відсутність первинних документів, що підтверджують видачу кредитних коштів, та на те, що розрахунок боргу не відображає дійсну суму боргу. Виконавчий напис може бути вчинено за наявності безспірної заборгованості. Вважає, що без надання нотаріусу первинних документів та відсутності допустимих доказів виконання банком своїх зобов'язань за кредитним договором, щодо передачі кредитних коштів, факт безспірності заборгованості її (позивача) перед відповідачем відсутній. Крім того, вона абсолютно не погоджується із сумою боргу, яка начебто виникла з 02.10.2016 року по 02.10.2017 року, та не відповідає дійсності. Не звернув увагу нотаріус і на той факт, що банком в порушення норм ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» стягуються незаконні платежі, як то комісії за обслуговування кредиту. Вважає незаконним встановлення у кредитному договорі щомісячної плати за обслуговування кредиту. У 2017 році нею було подано позовну заяву про визнання кредитного договору недійсним. 10.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва виніс рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Однак, даний позов є підтвердженням того, що під час вчинення виконавчого напису існував спір стосовно суми заборгованості та з приводу дійсності кредитного договору, що свідчить про те, що вимоги відповідача не є безспірними. Не звернув уваги нотаріус і на третейське застереження, яке міститься в умовах договору. До суду позивач не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, де позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, на адресу суду надійшов відзив на позов, де просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду лист щодо слухання справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в суді 23.04.2018 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 08.06.2018 року витребувано у третьої особи належним чином завірену копію виконавчого напису та усіх документів, які надано для його вчинення, підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті спору. 05.10.2018 року на виконання ухвали суду надійшли належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис № 1583 від 10.10.2017 року. В суді встановлено, що 22.04.2013 року між сторонами по справі укладено Пропозицію укласти договір (оферти) № GP-4437101, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 49 999.66 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом 8% річних та 2% комісії за обслуговування кредиту, строком на 48 місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту 23.04.2017 року. Дана обставина сторонами не заперечується. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З наданих документів встановлено, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини щодо надання позивачу кредиту (грошових коштів) на умовах зворотності, від платності та строковості. 10.10.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис, відповідно до якого звернула стягнення з громадянки [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» борг за період з 02.10.2016 року по 02.10.2017 року в сумі 88 356,33 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 42 739,18 грн., прострочена заборгованість за комісією - 39 512,39 грн., прострочена заборгованість за процентами - 6 104,76 грн. За вчинення виконавчого напису сплачено 400,00 грн., які підлягають стягненню з боржника. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 1583. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису товариством було надано наступні документи: заява ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 02.10.2017 року, копія договору від 22.04.2013 року; копія вимоги боржнику від 26.06.2017 року щодо виконання зобов'язання; копія поштових відправлень; виписка з рахунку; копії документів на стягувача. З вимоги № 1301 від 26.06.2017 року, яка була адресована позивачу, що надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису слідує, що позичальника було повідомлено про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором в сумі 88 355,35 грн. до 03.07.2017 року. 18.01.2018 року приватним виконавцем Виконавчого округу м Києва Варавою Романом Сергійовичем відкрито виконавче провадження № 55583737 на підставі виконавчого напису № 1583 від 10.10.2017 року щодо задоволення вимог ПАТ «Перший український міжнародний банк» боржником [PERSON] Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: надаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Обов'язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. По даній справі позивач посилається на відсутність ознак безспірності заборгованості, тоді як звертаючись з даним позовом він мав надати докази щодо відсутності, або іншого розміру, заборгованості за кредитним договором, оскільки він не згоден з визначеною у виконавчому написі нотаріуса сумою боргу. Проте, позивачем не було надано ні власного розрахунку боргу, ні доказів щодо погашення боргу. Таким чином, позивачем не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором є іншою, ніж та, що зазначена у виконавчому написі з урахуванням суми боргу, визначеної у повідомленні - вимозі кредитора. Викладене узгоджується з Правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-158цс15 від 20.05.2015 року, де зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, які передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Не є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса і посилання на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки доказів позивачем не надано. Посилання на стягнення комісії, з якою вона не згодна, суд не приймає до уваги, так як сплата комісії передбачена умовами договору, який було підписано позивачем. Не є підтвердженням наявності спору і рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2016 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору недійсним, і яке позивачем не оскаржувалось та набуло законної сили, оскільки при розгляді даної справи судом було встановлено, що позивач самостійно, на власний розсуд, вільно і на умовах, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, уклала з відповідачем на обумовлених і погоджених ними умовах договір кредиту. Доказів на підтвердження своїх вимог до суду не надала. Крім того, поняття «безспірна заборгованість» не є суб'єктивним ставленням боржника до розміру боргу - згоден чи не згоден, а визначає порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом. Не погоджується і з посиланням позивача на третейське застереження, оскільки відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем не доведено (не надано належних та допустимих доказів) позовні вимоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed