Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення, визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку, в обґрунтування свої вимог зазначила. [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами: [ADDRESS]. 25.04.2012 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась до Управління Держземагенства у м. Донецьку для отримання витягу для будівництва і обслуговування житлового будинку, але їй було відмовлено на підставі рішення Донецької міської Ради від 27.07.2012 року її чоловіку було передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], державний акт на право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 26.12.2012 року за № 141010001002981 та видано на імя [PERSON] (за довіреністю від 26.11.2011 року № 5097) на ім'я [PERSON] - чоловіка позивача, який помер [INFO]., що стало відомо позивачу лише 08.05.2013 року. Таким чином державний акт зареєстрований на померлу особу. Управління Держземагенства у м. Донецьку відмовляє позивачу у видачі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку, що не уможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, про підтримку позовних вимог, наполягала на їх задоволені та не заперечували проти прийняття заочного рішення у справі у разі неявки відповідача у справі. Представник Донецької міської Ради, повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Представник Управління Держземагенства у м. Донецьку, повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Таким чином, з урахуванням думки позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників відповідачів, які без поважних причин повторно не з'явилися до судового засідання. Таким чином, судом було виконано вимоги ст.ст. 74-76 ЦПК України, у зв`язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Даний висновок робиться з урахуванням наступних норм закону та встановлених судом обставин справи. Судом було встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с. 5), після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами: [ADDRESS] (а.с. 9-18). У судовому засіданні було встановлено, що 25.04.2012 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 6), позивач звернулась до Управління Держземагенства у м. Донецьку для отримання витягу для будівництва і обслуговування житлового будинку, але їй було відмовлено на підставі рішення Донецької міської Ради від 27.07.2012 року її чоловіку було передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], державний акт на право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 26.12.2012 року за № 141010001002981 та видано на ім'я [PERSON] (за довіреністю від 26.11.2011 року № 5097) на ім'я [PERSON] - чоловіка позивача, який помер [INFO]. (а.с. 8), що стало відомо позивачу лише 08.05.2013 року (а.с.7). Встановлено, що Управління Держземагенства у м. Донецьку відмовляє позивачу у видачі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку, що не уможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з п. п. «а», «г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 131 Земельного Кодексу України передбачене право громадян та юридичних осіб України, а також територіальних громад та держави, набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно п. 2.14 Наказу Державного комітету України по земельним ресурсам № 43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» державний акт на право приватної власності на земельну ділянку підписується органом, який прийняв рішення про передачу земельної ділянки у власність, та відповідним державним органом земельних ресурсів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Приймаючи до уваги, що внаслідок того, що державний акт отримано з порушенням видачі витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Донецької міської Ради, Управління Держземагенства у м. Донецьку про скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, підлягають задоволенню. На підставі ч.2 статті 88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок Держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved