Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, про розірвання шлюбу в якому зазначив, що 30.04.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу [INFO] року у сторін народилася дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачем. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим у зв?язку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя. У зв'язку із вказаними вище підставами просив розірвати шлюб між ними. Крім цього просив спільну дитину залишити разом із ним. В судовому засіданні, яке відбулося 29.10.2014 року позивач не наполягав на задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини із нею посилаючись на те, що спору із відповідачем з цього приводу немає. Відповідач в судовому засіданні, яке відбулося 29.10.2014 року заперечував проти задоволення позовних вимог вважаючи за можливе примирення із позивачем та не заперечував факту відсутності між сторонами спору щодо подальшого місця проживання дитини. Зважаючи на позицію відповідача, судом було оголошено перерву в розгляді справи з метою надання часу сторонам для можливого їх примирення, а розгляд справи було призначено на 10.11.2014 року. 10.11.2014 року позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначення неможливості примирення із відповідачем. 10.11.2014 року відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із його перебуванням на лікарняному та просив надати час на примирення із позивачем. Враховуючи заяву позивача, відсутності доказів про поважність неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, факт того, що відповідач давав свої пояснення з приводу предмету позову, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 30.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 466. Від зареєстрованого шлюбу [INFO] року у сторін народилася дитина - [PERSON], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved