Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, про стягнення аліментів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача щомісяця, починаючи від дня звернення до суду у зв'язку із тим, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків в добровільному порядку, а діти потребують такої допомоги, а відповідач має можливість матеріально допомагати дітям однак, цього в добровільному порядку не робить. В судове засідання позивач не з'явилась однак, подала письмову заяву якою позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, які в зазначені в позовній заяві та справу розглянути за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву якою позов визнав в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 визначений чіткий перелік доходів платника аліментів, які враховуються та не враховуються при визначенні розміру аліментів. Також, законодавством встановлено і максимальну межу розмірів аліментів. Частиною 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 зазначено, що загальний розмір відрахувань на сплату аліментів не може перевищувати 50 відсотків доходів платника. Разом з тим, розмір аліментів на одну дитину за будь - яких обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. З урахуванням того, що відповідач визнав сам факт, що він в добровільному порядку не надає допомоги на утримання своїх дітей, хоча має можливість це робити, а діти потребують такої допомоги суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, є правомірними. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved