Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй на праві приватної власності належить спірна квартира. Перебуває у шлюбних відносинах із відповідачем. З 2016 року відповідач не проживає у спірній квартирі, що підтверджено доказами. У зв`язку із цим, не сплачує платежі за житлово-комунальні послуги, не бере участі в утриманні майна. У відповідності до ст. ст. 319, 405 ЦК України просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 04 лютого 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 22 березня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце цього засідання. 22 березня 2021 року звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, а відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд установив, [PERSON] та [PERSON] на праві власності в рівних долях кожному належить квартира [ADDRESS] , що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 1994 № 4527. У зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] . Дані обставини встановлено із довідки КП «Мостицький Подільського району міста Києва» від 23 жовтня 2013 року № 981 та відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА від 02 лютого 2021 року № 14115364. Відповідно до ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. ст. 319, 321 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Суд установив, що [PERSON] фактично не проживає у спірній квартирі, що підтверджено актом комунального підприємства «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» від 22 грудня 2016 року. Жодних поважних причин відсутності [PERSON] за вказаною адресою суд не встановив, а відтак приходить переконання, що такий не проживає у квартирі без поважних причин понад встановлені строки. Із матеріалів справи суд також не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування цим майном. Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов до переконання, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру, без поважних причин не проживає у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, будь-яких інших домовленостей з цього питання між сторонами не встановлено. Відтак, суд прийшов до висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону. Суд застосовує спеціальну норму права, передбачену частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, адже саме вона регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на яку вірно покликався позивач у позовній заяві. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивачів при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved