Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 29.05.2015 року мотивуючи тим, що з 11.02.1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 18.02.2015 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду було розірвано. Від шлюбу вини мають сина [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу вони придбали 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд під № 57 по вулиці Водопійна в місті Біла Церква Київської області, який був зареєстрований на ім»я [PERSON]. На даний час вони з відповідачем не досягли згоди щодо розподілу зазначеного майна, яке є спільною сумісною власністю. Тому, позивач просить розділити майно, яке придбане під час шлюбу, а саме квартиру № 3 по вулиці Водопійна в місті Біла Церква Київської області, визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а відповідачу залишити у власності 1/2 частину зазначеної квартири. Позивач [PERSON] в судовому засіданні обставини зазначені в позові підтримала та просила поділити спільне сумісне майно, набуте за час шлюбу [PERSON] та [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог позивача та зазначив, що вони з позивачем в 1997 році придбали однокімнатну квартиру, він був на заробітках, отримував значні кошти, тому в 2005 році продав однокімнатну квартиру та купив частину будинку( квартира № 3) по вулиці Водопійна, 57 в місті Біла Церква. Оскільки квартира була придбана на його особисті кошти, а позивач в даний період не працювала, тому майно являється його особистою власністю. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріальногопосвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. На підставі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 11.02.1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 158 ( а.с.3). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2015 року, яке набрало законної сили 02.03.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. ( а.с. 4-5). Відповідно до договору купівлі продажу серії ВСЕ № 599247, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5512, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.11.2005 року та технічного паспорта від 18.10.2005 року ( а.с.17-18,34,33)[ADDRESS] ( 2/5 частина будинку) по вулиці Водопійна, 57 в місті Біла Церква Київської області придбана 25.10.2005 року та зареєстрована на імя відповідача [PERSON]. З будинкової книги ( а.с.29-32) та довідки ЖЕК № 1 від 03.07.2015 року за № 2716 ( а.с.25) вбачається, що в квартирі № 3 ( 2/5 частина будинку) по вулиці Водопійна, 57 в місті Біла Церква Київської області зареєстровані з 21.12.2005 року та проживають: [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON], [INFO], що також підтверджено копіями паспорта, копією свідоцтва про народження ( а.с.6-7,13,35) та показами сторін. Відповідач заперечуючи проти позову посилається на те, що дана квартира є його особистою власністю, однак жодних доказів даних обставини до суду надано не було. Так, з витягу з Державного реєстру правочинів від 25.10.2005 року серії ВО № 507490 ( а.с.15) вбачається, що [PERSON] уклав договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Отже, два правочин купівлі продажу квартири [ADDRESS] та частини будинку ( квартира № 3) по вулиці Водопійна, 57 в місті Біла Церква Київської області вчинено в один день - 25.10.2005 року. Тому, суд приходить до висновку, що спірна квартира була придбана одним із подружжя за спільні кошти в інтересах сімї та використовується в інтересах [PERSON], [PERSON] та їх сина [PERSON]. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що квартира № 3 ( 2/5 частина будинку) по вулиці Водопійна, 57 в місті Біла Церква Київської області, придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], являється спільним майном подружжя, тому позивач має право на 1/2 частину даного майна. Відповідно до ст.88 ЦПК України, за рахунок відповідача компенсуються судові витрати позивача в разі задоволення позовних вимог, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн.( а.с.1).

Outcome: approved