Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], дитина проживає з нею. Відповідач після розірвання шлюбу перестав спілкуватися з дитиною, сплачує аліменти на утримання дитини в примусовому порядку та наполягав на їх зменшенні, що свідчить про те, що відповідач жодним чином не бажає приймати участь у житті своєї дитини. Його не турбують потреби дитини, її фізичний та духовний розвиток. На даний час вона має намір і можливість періодично виїздити з дитиною за кордон для відпочинку та оздоровлення, та навідувати родичів у Російській Федерації. Однак відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон, що на її думку не відповідає інтересам дитини. Тому, просить суд надати право на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон та право на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітньої [PERSON] без згоди батька [PERSON] до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду підстав, про день, час та місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку. Згідно вимог\~ст. 224 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання та не надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] доводяться батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO]. Сторони мешкають окремо, дитина проживає з матірю. Відповідач добровільно згоди на виїзд дитини за кордон не надає. Відповідно до\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.ст.\~141,\~153, ч.3 ст.\~157 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина\~\~ мають право на\~\~ безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 3\~ст. 313 ЦК України\~встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі. Згідно\~ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 4 статті 4 даного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Питання оформлення проїзного документа дитини регулюється\~Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Так. У п. 18 вказаних Правил передбачено оформлення документу на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи обставини справи та надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон відповідає інтересам та бажанням дитини, не надання відповідачем нотаріальної згоди на оформлення проїзних документів та дозволу на виїзд дитини за кордон, з огляду на дані правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved