Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 14 лютого 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Турбівської селищної ради, Липовецького району, Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 04. Від шлюбу з відповідачем, [INFO], народився син - [PERSON]. Позивачка вказує, що у них з відповідачем різні інтереси та уподобання, вони перестали розуміти один одного та кожен з них живе своїм відокремленим життям. Разом вони не проживають більше двох місяців, відповідач не працює, зловживає спиртними напоями. Також зазначила, що між ними втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, що є складовою сім'ї, а тому вважає, що є всі підстави для припинення такого шлюбу шляхом його розірвання, про що ставить вимоги на вирішення суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, в підтвердження чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що позивач скористалась наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами, а неявку відповідача суд визнає неповажною, а відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті прийшов до висновку про таке. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 лютого 2014 року виконавчим комітетом Турбівської селищної ради, Липовецького районну, Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис № 4 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER] ( а. с. 5). Від шлюбу, [INFO], народився син - [PERSON], на що вказує свідоцтво про народження [NUMBER], видане 15 лютого 2015 року виконавчим комітетом Турбівської селищної ради, Липовецького району, Вінницької області ( а. с. 6). Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом з'ясовано, що сторони спільно не проживають більше двох місяців, жодних намірів примиритись на пропозицію суду від 22.04.2016 року сторони не висловили, отож суд дійшов до переконання, що між ними втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сім'ї, тому суд вважає, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, що мають істотне значення. Крім цього, ураховуючи те, що позивач не висловила наміру змінити прізвище, тому суд в силу правил ст.113 СК України, залишає їй для подальшого іменування прізвище набуте нею при реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved