Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» 15.08.2008 року укладено кредитний договір № 2514 на купівлю транспортного засобу марки Dodge Caliber, д.н.з. [NUMBER], який в подальшому було надано в заставу Банку, в якості забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору. 12 серпня 2013 року між позивачем, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та третьою особою укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № УБ 0110060, яким застраховано автомобіль [NUMBER], вигодонабувачем за договором страхування є АТ «Державний ощадний банк України». 24 червня 2014 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Позивач надав відповідачу всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Проте, жодних виплат не було здійснено, що стало підставою для позивача для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не з'явився, про судове засідання повідомлений вчасно та належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач, свого представника в судове засідання повторно не направив, про дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що 15 серпня 2008 року між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір на придбання позивачем автомобіля [NUMBER], який в подальшому було надано в заставу Банку, в якості забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору. 12 серпня 2013 року між позивачем, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та АТ «Державний ощадний банк України» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № УБ 0110060, яким застраховано автомобіль [NUMBER], згідно з умовами якого та АТ «Державний ощадний банк України» виступає вигодонабувачем. 24 червня 2014 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень на суму 22556,00 грн., що підтверджується рахунком-фактури № 595 від 03.07.2014 виданого ПП «Компанія «АВТОДОК» . Дана подія визнана відповідачем страховим випадком на вказану суму, що підтверджується листом до Банку, як вигодонабувача, № 4641/В від 03.07.2014 щодо визначення порядку виплати страхового відшкодування. У відповідь на який, Банк надав згоду на відшкодування страхового відшкодування та направив листа з реквізитами для перерахування коштів. Згідно зі ст. 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до правила ч.1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору. Згідно змісту положень ст. 985 цього Кодексу, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи (вигодонабувача), якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Як вбачається з договору добровільного страхування від 12 серпня 2008 року, за своєю юридичною природою вказаний правочин є договором на користь третьої особи і згідно його умов вигодонабувачем за даним зобов'язанням виступає АТ «Державний ощадний банк України» (п. 5 Договору). Згідно зі ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України « Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до п. 30.4.2 Договору при порушенні строків виплати страхового відшкодування Страхувальник має право вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі повійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня в розмірі 1312,18 грн. Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» взяті на себе зобов'язання за Договором добровільного страхування транспортного засобу належним чином не виконала, тому позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» суми страхового відшкодування у розмірі 22556,00 грн. та пені у розмірі 1312,58 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Позивач згідно Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь Держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved