Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в солідарному порядку, в якому зазначив, що 12.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 263/П/19/2008-840, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 77 700,00 доларів США зі сплатою 14,49% річних строком з 12.08.2008 року по 10.04.2021 року. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2013 року складає 1 119 367,69 грн., що станом на 01.07.2013 року, згідно офіційного курсу НБУ (799,30 грн. за 100 дол. США) становить 140 043,50 доларів США та включає в себе: 610 898,04 грн. - непогашеного кредиту; 386 060,08 грн. - несплачених відсотків; 60 303,97 грн. - несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язань, 62 105,61 грн. - несплаченого штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу. 12.08.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. У зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Крім того, відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», [PERSON], в якому просила визнати поруку за договором поруки від 12.08.2008 року за кредитним договором № 263/П/19/2008-840 від 12.08.2008 року припиненою. Зустрічні позовні вимоги відповідач [PERSON] обґрунтувала тим, що відповідно до розрахунків заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором, починаючи з 03.03.2009 року остання не сплачувала мінімально необхідні платежі у термін, визначений кредитним договором. 13.11.2012 року позивач за первісним позовом звернувся до відповідача [PERSON] з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, змінивши строк основного зобов'язання, оскільки в досудовій вимозі позивач вимагав сплатити загальну суму заборгованості в розмірі 127 168,12 доларів США протягом 30-ти календарних днів. Таким чином, основне зобов'язання повинно було бути виконаним відповідачем [PERSON] в жовтні 2012 року у зв'язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань та достроковим припиненням дії договору. Однак, згідно вимог цивільного законодавства порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність та задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, в матеріалах справи містяться письмові заперечення представника позивача за первісним позовом проти зустрічного позову, згідно яких представник просить відмовити в його задоволенні, оскільки суд не повинен брати до уваги пояснення [PERSON] в тій частині, що порука припиняється, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу поручителю, тому що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором не наступив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в частині стягнення несплаченої пені та штрафів за прострочення виконання зобов'язання, крім того, пояснив, що відповідач [PERSON] з серпня 2011 року є пенсіонером та не має можливості сплачувати заборгованість за кредитом, тим паче не має можливості сплачувати штрафні санкції в розмірі 15 314,60 доларів США. Проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом не заперечував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення з [PERSON], пояснив, що оскільки позивач звернувся до відповідача [PERSON] з досудовою вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором 13.11.2012 року, то відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України позивач змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому зобов'язаний був пред'явити позов до відповідача [PERSON] як до поручителя протягом шести місяців з цієї дати, тобто з 13.05.2012 року. Однак, після зміни строку виконання зобов'язання позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] як до поручителя в жовтні 2013 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ст.559 ЦК України, що є підставою для припинення договору поруки. Просив задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом. Вислухавши пояснення представників відповідачів за первісним позовом, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 12.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 263/П/19/2008-840 (далі - кредитний договір) відповідно до умов якого, відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 77 700,00 доларів США зі сплатою 14,49% річних строком з 12.08.2008 року по 10.04.2021 року (а.с.10-14). З матеріалів справи убачається та не заперечувалося представниками відповідачів за первісним позовом, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання надавши визначену суму кредитних коштів. Відповідно до п.4.2.4 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо відповідач не вніс черговий платіж у термін, визначений п.3.3.3 кредитного договору. Згідно п.5.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань відповідачем, щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, у строк, визначений п.3.3.3 кредитного договору, відповідач сплачує позивачу пеню подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У відповідності до п.5.3. кредитного договору у разі порушення відповідачем вимог п.4.3 за виключенням п.п.4.3.3, 4.3.4 кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1 кредитного договору, за кожен випадок. З причин невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитним договором зобов'язань, позивач 13.11.2012 року направив на її адресу досудову вимогу, в якій просив достроково сплатити відповідний розмір заборгованості протягом 30 - ти днів, з моменту отримання такої вимоги (а.с. 80). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтвердив факт отримання [PERSON] зазначеної досудової вимоги в листопаді 2012 року. Незважаючи на отримання досудової вимоги, відповідач [PERSON], взятих на себе кредитним договором зобов'язань не виконала. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 01.07.2013 року складає 1 119 367,69 грн., що станом на 01.07.2013 року згідно офіційного курсу НБУ (799,30 грн. за 100 дол. США) становить 140 043,50 доларів США та включає в себе: 610 898,04 грн. - непогашеного кредиту; 386 060,08 грн. - несплачених відсотків; 60 303,97 грн. - несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язань, 62 105,61 грн. - несплаченого штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу. 12.08.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON], було укладено договір поруки від 12.08.2008 року згідно умов якого, остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором (а.с.15-16). Згідно п.1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до п.1.4 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. На момент розгляду справи відповідач [PERSON] не сплатила зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку про те, що позивач за первісним позовом виконав всі умови кредитного договору належним чином, а відповідач [PERSON] ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного кредитного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять відповідають дійсним обставинам справи та відповідачем не спростовані. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача [PERSON] про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з останньої штрафних санкцій, оскільки перебування на пенсії та відсутності грошових коштів не позбавляють особу від виконання взятих на себе договором зобов'язань. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення з неї розміру заборгованості та штрафних санкцій підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права банку на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом 13.11.2012 року [PERSON] як поручителю було пред'явлено досудову вимогу за вих.№5-3-06032 про погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, у зв'язку з чим позивач за первісним позовом відповідно до вимог ч.2 ст.1054 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання та був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з моменту закінчення 30-ти денного терміну з моменту пред'явлення зазначеної вимоги. Однак, після зміни строку виконання основного зобов'язання позивач за первісним позовом звернувся із позовом про солідарне стягнення з відповідачів за первісним позовом боргу лише в серпні 2013 року, що свідчить про те, що позивачем ПАТ КБ «Надра» було пропущено шестимісячний строк, визначений ч.4 ст.559 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає правильним зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки позивачем за первісним позовом ПАТ КБ «Надра» було порушено наведені положення ЦК України, так як позивач мав пред'явити вимоги до поручителя [PERSON] протягом шести місяців з дати настання строку виконання боржником [PERSON] основного зобов'язання за кредитним договором. Аналогічна позиція суду викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі №6-125цс14. Таким чином, виходячи з зазначеного суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] всього розміру боргу та задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial