Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON] був побудований житловий будинок літер А розташований по вул.. Руська 7, с. Мамалига, Новоселицького району, та придбаний автомобіль «Хюндай Поні» реєстраційний номер СЕ3074, 1993 року випуску. Дозвіл на будівництво житлового будинку був виданий на підставі рішенням с/ради с. Мамалига, Новоселицького району, №36 від 14.03.2007 року [PERSON]. Житловий будинок літер А побудований в період з 2007 по 2009 роках за спільні кошти подружжя та зароблені нею в період перебування на заробітки за кордоном в Республіки Італія. Право власності на даний житловий будинок відповідно до свідоцтва №4440 від 25.12.2009 року про право на спадщину за законом на житловий будинок літер А розташований по вул.. Руська 7, с. Мамалига, Новоселицького району та господарство в цілому оформлено на [PERSON]. Позивач вважає дане свідоцтво частково не дійсним, посилаючись на те, що житловий будинок літер А розташований по вул.. Руська 7, с. Мамалига, Новоселицького району не відноситься до спадкового майна, а [PERSON] при прийнятті спадщини фактично скрив, що на місці старого будинку літер А, 1968 року забудови побудований новий будинок в період з 2007 по 2009 рік. Позивач посилаючись на те, що новий житловий будинок побудований самочинно на земельній ділянці яка належить [PERSON] відповідно до п.6 ст.376 ЦК України просить суд визнати видане 25.12.2009 року свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №4440 на житловий будинок літер А, розташований в с. Мамалига, вул.. Руська 7, Новоселицького району, частково не дійсним та стягнути з нього на її користь ? частину вартості витрат на будівництво житлового будинку. Позивач також посилається на те, що в період шлюбу з [PERSON] ними нажите рухоме майно а саме: автомобіль «Хюндай Поні» реєстраційний номер СЕ3074, 1993 року випуску, телевізор «Самсунг» вартістю 6000 грн., пральна машина «Веко» вартістю 2000 грн., холодильник «Самсунг» вартістю 2500 грн., газова плита «[PERSON] стон» вартістю 1000 грн., мікрохвилюва піч вартістю 400 грн., дві люстри вартістю 900 грн., диван вартістю 500 грн., два килима вартістю 400 грн., комплект посуди вартістю 300 грн., тумба під телевізор вартістю 300 грн., дві дорожки вартістю 400 грн., тюль вартістю 500 грн., велосипед вартістю 300 грн., кобилу вартістю 6000 грн., драбину вартістю 200 грн., п'ятнадцять листів гипсокартону вартістю 450 грн., 478м.кв плитки чорного кольору вартістю 6630 грн., 32 балочних профілю вартістю 480 грн., чотири кубічних метра керамблоку вартістю 1600 грн., електронасос «Водолій» вартістю 300 грн., всього на загальну суму 30164 грн.. Позивач просить суд дане рухоме майно поділити порівну та виділити відповідачу автомобіль стягнувши з нього на її користь ? частину його вартості та інше рухоме майно на загальну суму 15254 грн.. Позивач також просить суд стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. [PERSON] кий Б.В., [PERSON] кий О.Б., [PERSON], та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та с/ради с. Мамалига, Новоселицького району в якому зазначили, що автомобіль марки «Хюндай Поні» реєстраційний номер СЕ3074, 1993 року випуску придбаний на спільні кошти родини і вони вважають, що [PERSON] має право на лише на 1/5 частину. Крім того [PERSON] в серпні 2010 року в добровільному порядку забрала частину рухомого майна яку не включила до майна яке підлягає розгляду а саме: тумбочка для взуття вартістю 50 грн., тумба під телевізор вартістю 300 грн., дзеркало трюмо вартістю 150 грн.; три пакета пенопласту вартістю 200 грн.; 10 простиралд вартістю 200 грн.; 10 підодіяльників вартістю 400 грн.; 8 наволочок вартістю 100 грн.; 4 ковдри вартістю 800 грн.; 8 пледів вартістю 1200 грн.; 7 наборів посуду вартістю 500 грн.; 2 програвача ДВД вартістю 1300 грн.; соковижималка вартістю 200 грн.; міксер вартістю 150 грн.; пилосос вартістю 350 грн.; два телефонних апарата «Панасоник» вартістю 300 грн.; фотоапарат іноземного виробництва вартістю 400 грн., всього на загальну суму 7100 грн.. Позивачі також зазначають, що телевізор «Самсунг» куплений у 2009 році після того як вести окремо господарство, вона забрала в добровільному порядку майно яке не відноситься до майна подружжя а саме люстри вартістю 200 грн., комплект посуду вартістю 300 грн., два килима вартістю 400 грн., дві килимові доріжки вартістю 400 грн.. [PERSON] на купівлю кобили грошей не давала. [PERSON] кий Б.В. вважає, що рішення с/ради с. Мамалига, Новоселиць кого району від 14.03.2007 року порушує його права, воно є незаконним оскільки житловий будинок по вул.. Руська 7, с. Мамалига, Новоселиць кого району належав його матері [PERSON], яка померла у 1997 році, він як єдиний спадкоємець не надавав дозвіл на реконструкцію [PERSON] кий Л.І.. [PERSON] кий Б.В., [PERSON] кий О.Б., [PERSON], та [PERSON] просять суд визнати дане рішення незаконним та скасувати, витребувати від [PERSON] майно на загальну суму 3700 грн. яке є особистим майном [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала в повному обсязі і додатково пояснила, що вона з 2002 року по 2010 рік працювала закордоном в Республіки Італія, всі зароблені гроші різними способами направляла на Україну чоловікові, [PERSON]. В 2007 році за спільною домовленістю з чоловіком вирішили побудувати новий будинок, а оскільки він не забажав будуватись на стороні отримали дозвіл на будівництво від всіх членів родини нового житлового будинку на місці старого по вул.. Руська 7, с. Мамалига. Новоселиць кого району. Як гарантію того, що вона будує будинок разом з чоловіком дозвіл на його будівництво за погодженням з [PERSON] ким Б.В. та іншими оформили через с/раду, отримавши 14.03.2007 року відповідне рішення. Житловий будинок будувався за спільні кошти її та чоловіка, хоча він ніде не працював лише займався будівництвом. Інші члени сімї не приймали свою участь в будівництві будинку і вона з ними не домовлялась про спільне будівництво. Про те, що право власності на житловий будинок оформлено на її тестя в 2009 році, вона дізналась лише при розгляді справи в суді. Не визнає зустрічну позовну заяву відповідачів в повному обсязі з тих підстав, що кобила була куплена нею для господарства, але працював з нею [PERSON] кий Б.В., гроші які зичили у інших людей витрачались на лікування [PERSON] кого Б.В. якому було проведено дві операції. [PERSON] кий О.Б. позов визнав частково і пояснив, що за час спільного проживання в шлюбі з позивачем був куплений автомобіль, та частину рухомого майна. На будівництво житлового будинку витрачались спільні кошти зароблені всіма членами родини. Про будівництво житлового будинку домовлялись всіма членами родини разом. Після фактичного припинення шлюбних відносин з позивачем було проведено зовнішнє оздоблення а саме штукатурення стін, оздоблення полістирольними стіновими плитами, поліпшення штукатурення, житлового будинку літер А в сумі 42000 грн. на кошті батьків. За погодженням його батьків був наданий дозвіл на реконструкцію старого будинку на імя [PERSON]. Просить суд його позов задовольнити. [PERSON] позов визнав частково і пояснив, що житловий будинок літер А, 1968 року забудови знесений на його місці в період з 2007 року по 2009 рік побудований новий житловий будинок. В 2007 році в березні місяці дійсно він, [PERSON] кий О.Б. та [PERSON] були викликані до с/ради з приводу дозволу на реконструкцію будинку але він не надавав дозвіл їй, оскільки будинок будували всіма разом. На будівництво будинку були позичені гроші від його родичів. Просить суд зустрічний позов задовольнити та відмовити у задоволені позову [PERSON]. [PERSON] позов не визнала і пояснила, що вона разом з чоловіком займалась підсобним господарством та всі зароблені гроші вкладали у будівництво будинку, просить суд зустрічний позов задовольнити. [PERSON] позов [PERSON] не визнала а підтримала зустрічну позовну заяву. Представник с/ради в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що вважають рішення с/ради від 14.03.2007 року за № 36 про надання дозволу на реконструкцію житлового будинку [PERSON] в господарстві [PERSON] законним і прийнятим за погодженням решта членів господарства. Представник Новоселицького БТІ та Державної нотаріальної контори Новоселицького нотаріального округу будучи належним чином повідомлені про день розгляду справи по суті в судовому засіданні не зявились і не повідомили суд про причину не явки. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенні, позов [PERSON] кий Б.В., [PERSON] кий О.Б., [PERSON], та [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд встановив, що в 2007 році вони всі працювали на будівництві житлового будинку в с. Мамалига, вул.. Руська 7, Новоселиць кого району різноробочими, займалась будівництвом [PERSON], вона їх наймала і розраховувалась за виконанні роботи. Показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд встановив, що [PERSON] позичила [PERSON] кому Б.В. 50000 грн., що підтверджується поданою розпискою на будівництво житлового будинку в 2009 році і за частину проведених робіт з робочими [PERSON] та [PERSON] розраховувалась [PERSON]. [PERSON]П також позичив гроші в сумі 10000 грн.. Показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON], суд встановив, що між сторонами був проведений добровільний розподіл рухомого майна під час якого [PERSON] за погодженням [PERSON] та інших членів сімї забрала частину своїх речей. Сторони не проводили ніякого опису майна, що забралось та того що залишилось. Показами свідка [PERSON] голови с/ради с. Мамалига, Новоселиць кого району і [PERSON] секретаря с/ради с. Мамалига, Новоселиць кого району встановлено, що сторони хотіли провести реконструкцію старого житлового будинку тому звернулись до с/ради з заявою про оформлення дозволу на [PERSON] яка вкладала свої гроші і мала займатись будівництвом та будувати разом з чоловіком. В с/раді був особисто [PERSON] і [PERSON] яки і просили прийняти таке рішення. Матеріалами справи суд встановив, що [PERSON] 25.12.2009 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті 09.02.1997 року [PERSON] на житловий будинок літер А, саманний загальною площею 53.40 кв.м, літній кухні літер Б, сараю літер В,Г,Д, розташований по вул.. Руська 7, с. Мамалига, Новоселиць кого району. Дане господарство належало померлій на підставі рішення с/ради с. Мамалига від 1989 року, свідоцтво видане 24.09.1990 року. Поясненнями сторін та висновком експерта №1703 від 03.12.2010 року встановлено, що житловий будинок літер А, розташований по вул.. Руська 7, с. Мамалига, Новоселицького району побудований в період з 2007 року по 2009 рік і не відноситься до спадкового майна після смерті 09.02.1997 року [PERSON]. Рішенням с/ради від 14.03.2007 року за №36 наданий дозвіл [PERSON] на реконструкцію житлового будинку з добудовою на земельній ділянці по вул.. Руська 7, с. Кошуляни, Новоселиць кого району. З наданих [PERSON] рахунків замовлень на а.с.18 по 20 вбачається, що будівельні матеріали на будівництво житлового будинку придбані у період з 2007 року по 2009 рік на імя [PERSON]. Суд оцінюючи у сукупності пояснення сторін та викладені докази дійшов висновку, що житловий будинок літер А, по вул.. Руська 7, с. Кошуляни, Новоселиць кого району не відноситься до спадкового майна після смерті 09.02.1997 року [PERSON]. Суд вважає, що слід визнати частково не дійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 25.12.2009 року [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №4440 на житловий будинок літер А, розташований в с. Мамалига, вул.. Руська 7, Новоселицького району. Відповідно до висновку експерта від 03.12.2010 року за №2010 року вартість саманних стін старого житлового будинку, які були використані у реконструкції нового житлового будинку в с. Мамалига, по вул.. Руська 7, Новоселицького району становить 2663 грн., вартість робіт та будівельних матеріалів, які витрачені на реконструкцію житлового будинку літер А, становить 356276 грн. (358939 грн. 2663 грн. = 356276 грн.). Згідно з ч.5 ст.357 ЦК України, Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Суд оцінюючи пояснення сторін, надані сторонами докази дійшов висновку, що 2663 грн. в житловому будинку літер А в с. Мамалига, по вул.. Руська 7, Новоселиць кого району вартість саманних стін які залишились від старого будинку, та проведені роботи після фактичного розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] ким О.Б. в виді зовнішнього оздоблення а саме штукатурення стін, оздоблення полістирольними стіновими плитами, поліпшення штукатурення, в сумі 42000 грн. суд вважає, що є часткою [PERSON] кого Б.В. в спірному житловому будинку яка складає, 42000 грн. + 2663 грн. = 44663 грн.. Суд вважає, що [PERSON] ким Б.В. не надані суду доказів того, що позичені гроші в сумі 50000 грн. від [PERSON] та 10000 грн. від [PERSON] були витрачені в повному обсязі на будівництво житлового будинку після фактичного розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] а тому суд не приймає їх до уваги відповідно до ст.. 58,59 та 60 ЦПК України. Роботи та будівельні матеріали, які витрачені на реконструкцію житлового будинку літер А, що становлять 314276 грн. (358939 грн. 44663 грн.=314276 грн.) відносяться до спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON], що підтверджується рішенням с/ради від 14.03.2007 року за №36 якою наданий дозвіл [PERSON] на реконструкцію житлового будинку з добудовою на земельній ділянці по вул.. Руська 7, с. Кошуляни, Новоселицького району. Згідно з ст..60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.6 ст.376 ЦК України, Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. Суд вважає, що оскільки спірний житловий будинок побудований самочинно без відповідної технічної документації на земельній ділянці яка належить [PERSON] і він є власником в цілому всього господарства, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину витрат на роботи та будівельні матеріали понесені при будівництві житлового будинку літер А, розташований в с. Мамалига, вул.. Руська 7, Новоселицького району в сумі 157138 грн. ( 314276 грн.. : 2 = 157138 грн.). Суд вважає, що до спільного майна подружжя слід віднести рухоме майно автомобіль «Хюндай Поні» реєстраційний номер СЕ3074, 1993 року випуску, вартістю 18621 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 6000 грн., пральна машина «Веко» вартістю 2000 грн., холодильник «Самсунг» вартістю 2500 грн., газова плита «[PERSON] стон» вартістю 1000 грн., мікрохвилюва піч вартістю 400 грн., дві люстри вартістю 900 грн., диван вартістю 500 грн., два килима вартістю 400 грн., комплект посуди вартістю 300 грн., тумба під телевізор вартістю 300 грн., дві дорожки вартістю 400 грн., тюль вартістю 500 грн. Велосипед вартістю 300 грн., кобилу вартістю 6000 грн., драбину вартістю 200 грн., п'ятнадцять листів гипсокартону вартістю 450 грн., 478м.кв плитки чорного кольору вартістю 6630 грн., 32 балочних профілю вартістю 480 грн., чотири кубічних метра керамблоку вартістю 1600 грн., Електронасос «Водолій» вартістю 300 грн.. Суд вважає, що позивачу [PERSON] слід виділити: телевізор «Самсунг» вартістю 6000 грн.; пральна машина «Веко» вартістю 2000 грн.; холодильник «Самсунг» вартістю 2500 грн.; газова плита «[PERSON] стон» вартістю 1000 грн.; мікрохвилюва піч вартістю 400 грн.; дві люстри вартістю 900 грн.; диван вартістю 500 грн.; два килима вартістю 400 грн.; комплект посуди вартістю 300 грн.; тумба під телевізор вартістю 300 грн.; дві дорожки вартістю 400 грн.; тюль вартістю 500 грн.; велосипед вартістю 300 грн., всього загальною вартістю 14900 грн.. Суд вважає, що відповідачу [PERSON] кий О.Б. слід виділити кобилу вартістю 6000 грн.; драбину вартістю 200 грн.; п'ятнадцять листів гипсокартону вартістю 450 грн.; 478м.кв плитки чорного кольору вартістю 6630 грн.; 32 балочних профілю вартістю 480 грн.; чотири кубічних метра керамблоку вартістю 1600 грн.; електронасос «Водолій» вартістю 300 грн., загальною вартістю 15264 грн. Різницю у рівності часток в рухомому майні у сумі 182 грн. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. Суд вважає, що автомобіль марки «Хюндай Поні» реєстраційний номер СЕ3074, 1993 року випуску загальною вартістю 18621 грн. слід залишити в у власність [PERSON] а ? частину в сумі 9310.5 грн. (девять тисяч триста десять грн.. 50 коп.) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. По зустрічному позову суд вважає, що до спільного майна подружжя слід віднести забране [PERSON] в добровільному порядку з господарства [PERSON] а саме: дзеркало трюмо вартістю 150 грн.; тумба для взуття вартістю 50 грн.; тумба під телевізор вартістю 300 грн.; диван вартістю 500 грн.; три пакета пенопласту вартістю 200 грн.; 10 простиралд вартістю 200 грн.; 10 підодіяльників вартістю 400 грн.; 8 наволочок вартістю 100 грн.; 4 ковдри вартістю 800 грн.; 8 пледів вартістю 1200 грн.; 7 наборів посуду вартістю 500 грн.; 2 програвача ДВД вартістю 1300 грн.; соковижималка вартістю 200 грн.; міксер вартістю 150 грн.; пилосос вартістю 350 грн.; два телефонних апарата «Панасоник» вартістю 300 грн.; фотоапарат іноземного виробництва вартістю 400 грн., загальною вартістю 7100 грн.. Суд приймаючи до уваги, що [PERSON] бажає отримати грошову компенсацію за майно яке забрано позивачем суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], ? частину даного майна у розмірі 3550 грн. ( три тисячі пятсот пять десять грн..). Згідно з ч.1 ст.60ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що [PERSON] не надані суду доказів того що в процесі добровільного розподілу майна між сторонами [PERSON] кою Л.І. були забрані його особисті речі а саме куртку шкіряну вартістю 1200 грн.; куртку чорну вартістю 600 грн.; 4 пари туфель вартістю 800 грн.; пять сорочок вартістю 500 грн.; чотири пари штанів вартістю 600 грн., всього на загальну суму 3700 грн.. Тому суд дійшов висновку, що в даній частині слід відмовити за недоведеністю. Згідно з ст.. 84,88 ЦПК України суд вважає, що понесені судові витрати [PERSON] на оплату послуг адвоката в сумі 5000 грн. ( а.с.21), витрати на оплату судового збору по квитанції від 03.03.2011 року за №490310048 в сумі 978 грн. і по квитанції від 20.09.2010 року в сумі 300 грн., (а.с.61), 300 грн. по квитанції на а.с.28, 120 грн. по квитанції від 07.09.2010 року (а.с.1), витрати на оплату послуг ІТЗ в сумі 120 грн. (а.с.2) всього в загальній сумі 6818 грн., підлягають стягненню солідарно з [PERSON] кого О.Б. та [PERSON] кого Б.В.. Суд вважає, що понесені витрати [PERSON] на оплату послуг експерта в сумі 2368 грн. також слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON]. Суд вважає, що слід стягнути солідарно з [PERSON] кого О.Б. і [PERSON] кого Б.В. на користь [PERSON] понесені витрати на оплату судового збору, витрат на оплату ІТЗ, витрат на оплату послуг адвоката та витрат експерта в загальній сумі 9186 грн. (6818 грн. + 2368 грн. = 9186 грн.).

Outcome: partial