Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] і просить винести рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] та виселити їх з зазначеного будинку. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] Згідно з заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Поляковим О.О., зареєстрованим в реєстрі за №1513, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] До складу спадщини входить будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Оскільки з часу смерті батька не минув установлений законом строк для прийняття спадщини, право власності на зазначений будинок належним чином на час подачі позову до суду не оформила, однак звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В будинку продовжують проживати колишня дружина її батька [PERSON] та її дочка [PERSON] Які навмисно псують належне їй згідно з заповітом майно, завдають матеріальної шкоди. Проживання відповідачів в належному їй будинку не дає змоги реалізовувати свої права в якості власника, в добровільному порядку відповідачі виселятися не бажають, тож змушена з даним позовом звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.04.2015 року розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею [PERSON], померлого [INFO]. До складу спадщини входить будинок [ADDRESS] (а.с.6,7). Згідно з довідками Знам'янського РС УДМС України в Кіровоградській області, за адресою: [ADDRESS], в даний час зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] Власником будинку являється [PERSON].(а.с.20). З довідки Знам'янського МРВ Управління ДСНС України у Кіровоградській області №01-1194/01-31 від 27.11.2014 року вбачається, що 21.11.2013 року в будинку [ADDRESS] в господарській будівлі мала місце пожежа, в результаті якої власниці будинку завдано збиток в розмірі 5000 грн. Причина пожежі - навмисний підпал колишньою дружиною власника [PERSON] (а.с.11). За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з його вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 387 ЦК України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилом ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника жилого будинку, квартири, належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу, за змістом якої членами сім'ї є подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.109 ЖК України виселення з займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON], [PERSON] у відповідності до ст.64 ЖК України, не належать до членів сім'ї власника житла. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачу користуватися домоволодінням, тобто її право користування власністю, тому [PERSON] як власник домоволодіння, має право вимагати в судовому порядку виселити відповідачів. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем на підтвердження вимог ст.60 ЦПК України доведені ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення даних позовних вимог, тобто для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та їх виселення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.64, 71, 72, 156 ч.4, ЖК України та

Outcome: approved