Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд припинити зобовязання ФОП [PERSON] по виготовленню та монтажу виробів з ПВХ за договором №14091301617715 від 13.09.2014 року та стягнути з нього на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 6279 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 13.09.2014 року між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір №14091301617715 на виготовлення та монтаж виробі з ПВХ на загальну суму 6279 грн. Угоду вона оформлювала в розстрочку, а саме ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив повну суму за неї за дані послуги, а вона в свою чергу сплачує кошти кожен місяць банку у погашення даного кредиту. Відповідно до п.3.2. договору №14091301617715 від 13.09.2014 року ФОП [PERSON] зобовязався передати їй товап за угодою в строк не пізніше 13.10.2014 року, а сааме протягом 28 робочих днів. Умови договору ФОП [PERSON] не виконав, поставку та монтав вікна не здійснив, також на вимогу позивача не сплатив суму штрафу у розмірі 0,1% за кожен день прострочки, що передбачено п.4.2 вказаного договору. Крім того, внаслідок бездіяльності [PERSON] позивачу також було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із систематичним обманом стосовно не виконання взятих на себе зобовязань. У звязку із чим позивач була змушена звернутись до суду. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки повторно не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України та договором від 13.09.2014 року, укладеним сторонами. Так, 13.09.2014 року позивач та відповідач домовились про укладання договору про виготовлення та доставку ПВХ конструкцій, а саме пластикового вікна, при цьому відповідачем не поставлено напроти печатки свого підпису (а.с.3). Згідно копії чеку ПАТ КБ «ПриватБанк» підтвердив свої зобовязання за договором №14091301617715 на загальну сумму 6\~279 грн. , кількість платежів становить 17 по 488, 66 грн. та комісія 119,30 грн. (а.с. 5) Згідно інформації ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитній карті позивача №5211537444853910 з 09.09.2014 р. по 15.11.2014 р. банком 13.09.2014 року було здійснено платіж за покупку позивача на суму 488, 54 грн. по сервісу «оплата частями». Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, мотивуючи своє рішення наступним чином. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обовязків є договори та правочини. Згідно ст.205 ЦК України правочини можуть вчинятися усно або письмово. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) . Таким чином, у суду відсутні підстави задоволення позову в частині припинення зобовязання за договором №14091301617715 від 13.09.2014 року. Крім того, на кого на копії договору від 13.09.2014 року, наданому позивачем суду в якості доказів позову, не міститься номеру договору, що унеможливлює належність та допустимість оцінки доказів у справі. Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення грошової суми, суд прийняв до уваги, що на договорі від 13.09.2014 року, яким на думку позивача їй завдано матеріальної шкоди, не міститься підпису відповідача. Крім того, позивачем не надано суду підтвердження отримання матеріальної шкоди у розмірі 6279 грн., належних доказів вини відповідача у завданні матеріальної шкоди та доказів сплати ПАТ КБ «ПриватБанк» повної вартості замовлення у розмірі 6279 грн., на користь відповідача. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Виходячи з положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Оскільки судом не встановлено виникнення правовідносин за договором, та не встановлено порушення відповідачем прав позивачач, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди позивачем не доведені. У зв'язку із відмовою в позові, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed