Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] (стара назва Височиненка), де на даний час зареєстровані позивач, її син, онуки та колишня невістка відповідач у справі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2013 шлюб між сином позивача та відповідачем розірваний, а ще раніше 27.12.2012 відповідач добровільно залишила квартиру, забрала всі свої речі. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити, визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку. Позивач та третя особа надали суду письмові заяви, в яких позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.1998 та свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (стара назва Височиненко) в м. Харкові (а.с. 11,12). За довідкою про склад сімї в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] власник, [PERSON] син власника, [PERSON] невістка власника, [PERSON], [PERSON] онуки власника (а.с. 43). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, вказане рішення набрало законної сили (а.с. 24). Згідно відповіді з Московського ВП ГУНП В Харківській області, [PERSON] до органів Національної поліції України на протязі 2012-2017 років за фактами перешкоджання у здійсненні права на мешкання за вищевказаною адресою не зверталась (а.с. 42). Актом про не проживання встановлено, що [PERSON] не мешкає у спірній квартирі з грудня 2012 року (а.с. 45). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач втратила право користування жилою площею за адресою реєстрації, тому що добровільно її залишила, не проживає в квартирі понад 1 рік без поважних причин, не є членом сімї власника. Даних, що позивач порушила права відповідача на проживання, суду не надано, в звязку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved