Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до закінчення дитиною навчання. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідач є батьком її дитини [PERSON], [INFO], який на даний час є курсантом 3 курсу Харківського національного університету внутрішніх справ 4 рівня акредитації з терміном закінчення навчання до 2018 року. На час навчання дитина сторін потребує матеріальної допомоги, яку в добровільному порядку відповідач не надає, хоча може і зобовязаний її надавати, оскільки є працездатним, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивач у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду із заявою, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~на адресу за місцем його останньої реєстрації. Від нього не надійшло заперечень на позовну заяву, клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НО № 437430 [PERSON] народився 25 жовтня 1996 року, його батьками в свідоцтві про народження записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки за вих. № 2/2067-к від 02 вересня 2016 року, виданої завідувачем відділення відділу кадрового забезпечення Харківського національного університету внутрішніх справ [PERSON], [PERSON] є курсантом 3 курсу (денної форми навчання за державним замовленням) Харківського національного університету внутрішніх справ, IV рівня акредитації. Зарахований на навчання з 18 серпня 2014 року. Передбачений термін закінчення навчання червень 2018 року (а.с. 8). Вказані обставини сторонами у справі не оспорювались, а тому в порядку ст. 61 ЦПК України додаткового доведення не потребують і приймаються судом до уваги. Згідно з частиною 3 статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальний стан дитини; стан здоровя та матеріальний стан платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, доньки, сина; інші обставини, що мають суттєве значення. Згідно з положеннями статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що відповідач [PERSON], який є батьком повнолітньої дитини, не виконує покладених на нього Сімейним законодавством України батьківських обовязків відносно утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, тому кошти на утримання дитини підлягають стягненню з нього в примусовому порядку у вигляді аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, у тому числі й стан здоровя дитини та відповідача, їх матеріальне становище, можливість відповідача надавати допомогу своїй дитині, тому вважає, що позивач обґрунтовано ставить питання про стягнення з відповідача аліментів саме у частці від заробітку (доходу) і таке не суперечить положенням ст. 183 ч.1 СК України. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів і вважає що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) до закінчення повнолітньою дитиною навчання. Інших обставин, які б мали істотне значення у справі судом встановлено не було. Як передбачено ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня предявлення позову в суд. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved