Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила суд розірвати шлюб зареєстрований з [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті коштів (аліментів) в розмірі 7440 грн. Також здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS], виділивши [PERSON] 2/3 майна та відповідно [PERSON] 1/3 частки. Позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів мотивовані тим, що 04.09.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб в період якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось у зв'язку з виникненням обставин, що не сумісні з наявністю шлюбу. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально. Дитина сторін проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. В той же час відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає та добровільно сплачувати кошти на його утримання не бажає. Вищевикладене й стало підставою звернення позивача до суду з даними вимогами. Позивач та її представник не заперечували проти винесення судом часткового рішення стосовно позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. та подали заяву про розгляд цієї частини позовних вимог без їх участі. Відповідач та його представник не заперечували проти винесення судом часткового рішення стосовно позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та просила розглянкти вказщані пощовні вимоги в судовому засіданні бьез їх участі.Відповідач подав заяву, в якій дані позовні вимоги визнав та просив суд розглянути їх без його участі. За таких обставин суд вважає, за можливе розглянути позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів без участі сторін. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (на 19 а.с.). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (на 20 а.с.). Малолітня дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об'єднані кілька взаємопов'язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об'єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 704,80 грн судового збору, та на користь позивача 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved