Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи його тим, що 30.08.2020 на її адресу надійшло поштове відправлення з повідомленням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., що 21.08.2020 ним відкрито виконавче провадження № ВП 62693460 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 22715,95 гривень та звернення стягнення на заробітну плату та інші її доходи. Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 13791 від 23.07.2020. [PERSON] зазначила в позовній заяві, що про наявність у неї заборгованості перед відповідачем чи іншими особами їй було невідомо, тому 03.03.2021 до ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» та приватного нотаріуса Горай О.С. були подані адвокатські запити з проханням надати копію виконавчого напису та копії документів, на підставі яких він був вчинений. Однак на час звернення до суду відповіді не були отримані. Позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий напис видани з порушеннм законодавства, так як зроблений таємно без її повідомлення та направлення їй як боржнику письмової вимоги, а також без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. [PERSON] вказує, що протягом багатьох років ніхто не звертався до неї з вимогами про повернення якихось боргів. Крім того, на її думку відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису. Також ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» не направило їй як боржнику вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 13791 від 23.07.2020 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», а також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Відповідно до частин 2-6статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою суду від 21.05.2021 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, хоча відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про час та місце розгляду справи на офіційному сайті судової влади. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 23.07.2020 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за 13791, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором 2918-04-07-2 від 25 грудня 2007 року (а.с. 46.). У даному виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 09.08.2018 по 07.03.2020 року. На підтвердження безспірності суми боргу ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» надало нотаріусу виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 2918-04-07-2, згідно якої заборгованість [PERSON] станом на 07.03.2020 складає 22 215,95 гривень (а.с. 55). На підставі зазначеного вище виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову від 21.08.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача (а.с. 14). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Тому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно ч. 2 даної статті якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Кредитний договір 2918-04-07-2 був укладений між позивачем Акціонерним банком «Київська Русь» та [PERSON] 25 грудня 2007 року (а.с. 53). Згідно п. 1.1. даного Договору Кредитодавець (Банк) надав Позичальнику споживчий кредит в сумі 20 000,00 гривень строком з 25 грудня 2007 року по 25 грудня 2010 року. Крім того, п. 8.1 Договору визначено, що строк дії цього договору встановлюється з дня його підписання до повного виконання Сторонами зобов`язань за ним. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на наведені вище положення строк не може визначатися моментом повного виконання зобовязання. Ч. 1 ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що право вимоги за Кредитним договором 2918-04-07-2 від 25 грудня 2007 року виникло у кредитора (банку) 26 грудня 2010 року. Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» набуло право вимоги до позивача на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018, укладеного із ПАТ «Банк «Київська Русь» (а.с. 62). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, період стягнення у виконавчому написі вказаний з 09.08.2018 по 07.03.2020, тоді як кредитний договір укладений 25.12.2007 року, та п.1.1 договору визначено строк кредитування - до 25.12.2010. Тобто нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис, у строк, що значно перевищує визначений статтею 88 Закону України «Про нотаріат» трирічний строк. У матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що між позивачем та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» існує безспірна заборгованість за кредитним договором від 25.12.2007. Таким чином, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості за кредитним договором від 25.12.2007, а також вчинив даний напис поза межами трирічного строку, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. а також вчинив виконавчий напис з порушенням визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку. Враховуючи, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 гривень (а.с. 7). На підставі викладеного,

Outcome: approved