Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, просить стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.11.2016 року і до досягнення [PERSON] 23 років, на час навчання у вищому учбовому закладі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 04.10.1997 року по 22.02.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Згідно з рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18.05.2007 року, шлюб між ними розірвано. Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], який у 2016 році поступив у вищий навчальний заклад і зараз навчається на першому курсі економічного факультету Львівського національного університету імені [PERSON]. Син навчається на денній формі та бюджетній (контрактній) основі, не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати доходи та повністю знаходиться на утриманні позивача. Вартість навчання на рік становить 10705,0 гривень. Відповідач офіційно працює, має стабільний дохід. Позивач не має можливості самостійно утримувати сина, який продовжує навчання, крім цього, вона несе витрати на своє лікування, розмір її доходів є недостатнім для утримання сина, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні вище наведеним, просить позов задоволити. Позивач та її представник 13.03.2017 року в судове засідання не зявилися, від представника позивача поступило письмове клопотання про завершення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності сторони позивача у звязку з поданим клопотанням. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що після розірвання шлюбу, він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вони є багатодітною сімєю. Дитина [PERSON] є інвалідом, хворіє з діагнозом ДЦП, спастична диплегія. У звязку з тяжкою хворобою, дитина потребує постійного лікування та реабілітації 3-4 рази на рік у вигляді ЛФК, мануальної терапії, фізіотерапії, менеханотерапії, масажів, парафину, фізіопроцедур, відповідних медикаментів, що коштує дуже дорого. Ортопедичне взуття вони також змушені купувати за власний рахунок. На даний час він працює, його заробітна плата в середньому становить 5000,0 гривень на місяць. Зарплата його дружини становить в середньому 1500,0 гривень на місяць. Крім того, він з дружиною допомагають своїм батькам матеріально, що також тягне за собою додаткові витрати. Відповідач не заперечує свого обовязку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак на сьогоднішній день він не має можливості надавати матеріальну допомогу у звязку із скрутним матеріальним становищем, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 04.10.1997 року (а.с.4). Згідно з рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18.05.2007 року (а.с.5), шлюб між сторонами розірвано, що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22.02.2008 року (а.с.6). Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.12), у сторін у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до вимог ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З матеріалів справи, зокрема довідки з місця навчання № 1752 від 20.10.2016 року (а.с.7), договору про надання освітніх послуг № 598с-16 (а.с.13) вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання економічного факультету Львівського національного університету імені [PERSON] та закінчує навчання 30 червня 2020 року. Крім того, згідно з умовами договору про надання освітніх послуг, ЛНУ імені [PERSON] (виконавець) бере на себе зобовязання надати [PERSON] (замовник) освітню послугу за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», спеціальність менеджмент, строк надання послуги 4 роки. Вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 42820,0 гривень. Судом встановлено, що на даний час син проживає з матірю [PERSON], перебуває на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач проживає окремо від дитини, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописку (а.с.11). Згідно з довідкою про доходи (а.с.16), позивач працює на посаді інженера 2-ої категорії у ЛНУ імені [PERSON], загальна сума доходу за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року становить 20026,67 гривень. Позивач є інвалідом 3-ої групи (а.с.17, 18) та отримала пенсію по інвалідності за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року у розмірі 7131,0 гривень. При визначенні розміру аліментів позивач також просить врахувати її стан здоровя, остання потребує постійного медичного лікування, що підтверджується медичною документацією (а.с.37-41). Крім цього, судом встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 31.05.2008 року. У шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.42-44). Як вбачається з посвідчення № 000534 від 16.09.2010 року сімя [PERSON] та [PERSON] є багатодітною сімєю (а.с.45). Дитина [PERSON] є інвалідом, хворіє з діагнозом ДЦП, спастична диплегія. У звязку з тяжкою хворобою, дитина потребує постійного лікування та реабілітації 3-4 рази на рік у вигляді ЛФК, мануальної терапії, фізіотерапії, менеханотерапії, масажів, парафину, фізіопроцедур, відповідних медикаментів (а.с.45-46, 72-80). Згідно з довідкою про доходи від 17.01.2017 року (а.с.48), відповідач працює у ВП «Львівська дистанція колії», загальна сума доходу за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становить 39931,85 гривень. Враховуючи матеріальний стан відповідача, який визнав що має щомісячний дохід, який становить в середньому 5000,0 гривень на місяць, потреби малолітніх дітей від іншого шлюбу, їхній стан здоровя, потреби сина [PERSON], який навчається, а також те, що відповідач є здоровий працездатний чоловік, несе рівний із позивачем обовязок забезпечити належне утримання дитини, а тому суд приходить до переконання про те, що аліменти на дитину у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно, з врахуванням також наданої допомоги матірю дитини, здатний забезпечити дитині належні умови для існування. У звязку із наведеним позовні вимоги слід задоволити частково, судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому слід розяснити сторонам, що за відповідачем залишається право на звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів у випадку зміни його майнового стану.

Outcome: approved