Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, проте належної допомоги на її утримання не надає, донька перебуває на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає, маючи таку можливість забезпечувати дитину матеріально. Вона потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання дитини. Таким чином, відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання їх дитини. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався, тому, з урахуванням відкритості інформації щодо розгляду справи, її розгляд проведено без участі відповідача. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не направив відзив на позовну заяву, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Після припинення шлюбних відносин відповідач не надає в достатній мірі позивачці матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини. Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримання в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини, у зв`язку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини за рішенням суду, визначивши їх розмір в частці від доходу відповідача, як просить позивачка. Визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини, те, що дитина матеріально не забезпечена, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, про наявність аліментних зобов`язань перед іншими особами та свій незадовільний стан здоров`я не повідомив. За вказаних обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним позов задовольнити повністю. Стягнення аліментів слід здійснювати з дня звернення позивачки до суду з даним позовом, тобто з 28 березня 2019 року та до повноліття дитини. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved