Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 25.07.2014 року належить на праві власності транспортний засіб Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] . 31.10.2019 року о 14.25 год. в м. Херсоні, сталося ДТП за участю налженого їй транспортного засобу та автомобіля ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER] з вини [PERSON] , який керуючи транспортним засобом ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Декабристів, не надав перевагу у русі транспортному засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі по вул. Робоча та скоїв з останнім зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У зв`язку з тим, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8109099, позивач звернулася до неї з заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 31 199,80 грн. Не погоджуючись із виплаченою сумою страхового відшкодування позивач звернувся до незалежного експерта з метою визначення дійсної суми вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження в результаті ДТП транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до висновку №АВє-346 експертного автотоварознавчого дослідження від 12 грудня 2019 року, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 31 жовтня 2019 року в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 60 541,84 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля на момент його пошкодження складає 301 946,93 грн., вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику дослідженого легкового автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 31.10.2019 року в результаті ДТП в цінах на час завершення виконання цього дослідження становить 45 787, 48 грн. Відповідно до акту виконаних робіт №ZN-19010469 від 26 лютого 2020 року позивачем проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] та згідно рахунку на оплату від 25 лютого 2020 року №294 і квитанції від 25 лютого 2020 року №1 сплачено на користь ТОВ «ЮГ-АВТО» 53 045,50 грн (з урахуванням ПДВ 8 840,92 грн). 12.03.2020 року з метою отримання повної суми відшкодування позивач надіслав страховику копії всіх вищевказаних документів та просив здійснити на свою користь страхове відшкодування у сумі вартості матеріального збитку, визначеного згідно експертного автотоварознавчого дослідження №АВє-346 від 12.12.2019 року, у сумі 45 784,48 грн, з урахуванням франшизи. Страховиком було здійснено доплату страхового відшкодування у сумі 9 617,98 грн, разом з тим, повна сума страхового відшкодування ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснена не була, доплаті, як вказує позивач, підлягає страхове відшкодування у сумі 2 966,70 грн. Посилаючись на обов`язок відповідача [PERSON] як заподіювача шкоди відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, позивач просить стягнути з вказаного відповідача 9 261,02 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також 1 860 грн, сплачені Херсонській торгово-промисловій палаті за проведення автотоварознавчого дослідження №АВє-346 від 12 грудня 2019 року та 530,50 грн. витрати на сплату комісії банку за переказ коштів, а також стягнути з відповідачів на свою користь 840,80 грн. судового збору та 4 000 грн. витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 01.07.2020 було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 25.07.2014 року транспортний засіб Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску належить [PERSON] 31.10.2019 року о 14.25 год. в м. Херсоні, сталося ДТП за участю належного їй транспортного засобу та автомобіля ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER] з вини [PERSON] , який керуючи транспортним засобом ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Декабристів, не надав перевагу у русі транспортному засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі по вул. Робоча та скоїв з останнім зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з тим, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8109099 ( страхова сума в розмірі 100 000,00 грн. з франшизою в сумі 2 000,00 грн.), позивач звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування. СК «ТАС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 31 199,80 грн. Не погоджуючись із виплаченою сумою страхового відшкодування [PERSON] звернулася до незалежного експерта з метою визначення дійсної суми вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження в результаті ДТП транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до висновку №АВє-346 експертного автотоварознавчого дослідження від 12 грудня 2019 року, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 31 жовтня 2019 року в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 60 541,84 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля на момент його пошкодження складає 301 946,93 грн., вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику дослідженого легкового автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 31.10.2019 року в результаті ДТП в цінах на час завершення виконання цього дослідження становить 45 787, 48 грн. Даний висновок судової автотоварознавчої експертизи сумнівів у суду не викликає, оскільки є обґрунтованим й узгоджується з іншими зібраними по справі доказами, складений експертом, який має стаж експертної роботи більше 18 років. Відповідачами не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що визначений експертом розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди є завищеним. Відповідно до акту виконаних робіт №ZN-19010469 від 26 лютого 2020 року позивачем проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] та згідно рахунку на оплату від 25 лютого 2020 року №294 і квитанції від 25 лютого 2020 року №1 сплачено на користь ТОВ «ЮГ-АВТО» 53 045,50 грн. (з урахуванням ПДВ 8 840,92 грн). Такими чином, фактичні витрати позивача на відновлювальний ремонт автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] склали 53 045,50 грн. 12.03.2020 року з метою отримання повної суми відшкодування позивач надіслав страховику копії всіх вищевказаних документів та просив здійснити на свою користь страхове відшкодування у сумі вартості матеріального збитку, визначеного згідно експертного автотоварознавчого дослідження №АВє-346 від 12.12.2019 року, у сумі 45 784,48 грн., з урахуванням франшизи. Страховиком було здійснено доплату страхового відшкодування у сумі 9 617,98 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями28,29 Закону № 1961-ІVпередбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 40 817,78 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правилстатті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження №61-12032св19) та від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження №61-10010св20). Різниця між розміром завданої матеріальної шкоди та отриманим відшкодуванням становить 12 227,72 грн. (53 045,50 - 40 817,78). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в межах суми страхової виплати в сумі 2 966,70 грн. (45 784,48 - 31 199,80 - 9 617,98 - 2000,00), та з [PERSON] належить до стягнення матеріальна шкода в сумі 9 261,02 грн. (12 227,72 - 2 966,70), витрати за проведення експертного дослідження у розмірів 1 860 грн. та витрати на сплату комісії банку за переказ коштів, які позивач поніс у зв`язку із сплатою вартості відновлювального ремонту у розмірі 530,50 грн. З урахуванням пропорційної задоволених позовних вимог та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., тобто по 420,40 грн. з кожного. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Станом на день розгляду справи, позивачем не надано суду доказів понесених витрат на правову допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Outcome: partial