Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 114 949,38 грн.; 1 500 грн. витрат на виконання звіту про оцінку матеріального збитку пошкодженого автотранспорту та судові витрати по справі. [PERSON] обґрунтовано тим, що 30.11.2014 року о 11 год. 20 хв. в місті Кіровограді на перехресті вулиць Кірова та Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА Соренто», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Ніссан Тіда», державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є вона, під керуванням [PERSON], внаслідок чого належний їй автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Між нею та відповідачем 12.08.2014 року укладений договір добровільного страхування № 1393663-02-12-01 транспортного засобу «Нісан Тіда», державний реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до умов якого, після подання відповідачеві передбачених договором документів на підтвердження настання страхового випадку, відповідачем за договором відшкодовано 13 450,0 грн. З такою сумою страхового відшкодування вона не погоджується виходячи з того, що згідно зі звітом від 27.03.2015 року № 50 розмір матеріального збитку спричиненого належному їй автомобілю дорожньо-транспортною пригодою становить 128 399,38 грн. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав, пояснивши, що відповідач не повідомив позивача належним чином стосовно визначення суми матеріального збитку, спричиненого належному їй транспортному засобу. Вказує, що відповідач навмисно завищив суму матеріального збитку, з метою зменшення суми відшкодування. Зазначив, що розрахунок суми франшизи 18 900 грн. в розмірі 10 % від страхової суми є неправильним, оскільки умовами договору такий розмір франшизи не передбачений. Представник відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, при цьому ним неодноразово надавали клопотання про передачу справи для розгляду за підсудністю та призначення експертизи, обґрунтування заперечень представником відповідача не надавалось. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] «Страхова компанія «ВУСО» виникли відносини на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу «Nissan Tiida», державний реєстраційний номер [NUMBER], від 12.08.2014 року № 1393663-02-12-01, за яким відповідач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку, зокрема передбаченого п. 4.1.1 Договору (дорожньо-транспортна пригода за умови, що особа, винна в скоєнні ДТП, встановлена, і ця особа не водій застрахованого ТЗ) здійснити страхову виплату позивачу, а позивач зобовязався сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (а.с. 73). Пунктом 3.1 Договору визначена страхова сума з договором 189 000,00 грн. Вказані відносини регулюються главою 67 ЦК України, Законом України «Про страхування» . 30.11.2014 року о 11 год. 20 хв. в місті Кіровограді на перехресті вулиць Кірова та Шевченка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА SORENTO», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «NISSAN TIIDA», державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], під керуванням [PERSON] (а.с. 23-24), внаслідок чого належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, описані у протоколі технічного огляду транспортного засобу від 10.12.2014 (а.с. 14). Обставина, що дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком сторонами визнається, тому доказуванню не підлягає. За наслідками розгляду заяви позивача про здійснення страхового відшкодування, відповідачем складений звіт від 24.03.2015 року № 627683/Д, яким визначена сума збитку 221 773,0 грн., дійсна вартість застрахованого транспортного засобу 221 085,0 грн. Даним звітом вказано, що безумовною франшизою за ризиком, вказаному в п. 4.1.5 Договору страхування 10%, що дорівнює 18 900,00 грн. Враховуючи вказані показники розрахована сума страхового відшкодування 13 450,0 грн. (а.с. 107). Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Щодо спору сторін стосовно повної загибелі застрахованого транспортного засобу та здійснення відшкодування страхової суми в розмірі 13 450,00 грн., суд відзначає. Відповідно до п. 16.1.1. страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акту про визнання випадку «страховим/не страховим», який складається страховиком на підставі документів, що підтверджують факт настання страхового випадку і розміру заподіяного збитку. Пунктом 16.4 передбачено, що при пошкоджені ТЗ внаслідок страхового випадку страховик складає кошторис збитків, в який включається вартість запасних частин, деталей, матеріалів і ремонтних робіт. Згідно з п. 16.4.1 кошторис збитків складається на момент настання страхового випадку на підставі рахунку СТО, рекомендованої страховиком. Пунктом 16.4.2 визначено, що згодою страховика та згідно заяви страхувальника підставу для розрахунку кошторису вартості відновлення може бути змінено. Відповідно до п. 16.6 договору розмір страхового відшкодування у разі пошкодження (знищення) застрахованого ТЗ розраховується на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ і документів, які підтверджують факт страхового випадку і розмір заподіяного збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати ліміту відповідальності страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку. Розмір страхового відшкодування дорівнює сумі заподіяних збитків з урахуванням: - встановленої у цьому договорі франшизи (віднімається); - додаткових витрат страхувальника (його представника), повязаних з рятуванням застрахованого ТЗ та зменшенням збитків, заподіяних внаслідок настання страхового випадку; - пропорційної відповідальності страховика; - спеціальних умов, визначених у договорі; - одержаної суми відшкодування збитків від особи, відповідальної за відшкодування цих збитків. Відповідно до п. 16.20 договору, факт повної загибелі застрахованого ТЗ визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту, розрахованої на момент настання страхового випадку: - на підставі документа, що є підставою для визначення розміру збитку відповідно до умов договору. У разі виникнення спорів між сторонами щодо вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ, факт повної загибелі ТЗ визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту, розрахованої на момент настання страхового випадку: - на підставі висновку авто товарознавчого дослідження щодо вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ (незалежно від того, який документ є підставою для розрахунку суми страхового відшкодування); або іншим шляхом, який не суперечить вимогам чинного законодавства України, за наявності згоди страховика. За зверненням відповідача ТОВ «ВТ-СЕРВІС» складений рахунок-фактура від 27.02.2015 № С-00151, яким встановлена вартість ремонтних робіт автомобіля позивача -«NISSAN TIIDA», державний реєстраційний номер [NUMBER], в сумі 221 773,0 грн. з ПДВ (а.с. 99). При цьому рахунок-фактура датований 27.02.2015 року, а страховий випадок настав 30.11.2014 року. Зазначене вказує на порушення відповідачем вимог п. 16.4.1 Договору у використанні відповідачем відомостей, викладених у вказаному рахунку-фактурі при складанні кошторис збитків, та визначення вартості відновлювального ремонту. Відповідачем належні та допустимі докази обставини, що у рахунку ТОВ «ВТ-СЕРВІС» вартість відновлювального ремонту приведена станом цін на дату настання страхового випадку не надані. Відповідно до розділу 6 Договору, повною загибеллю транспортного засобу, серед іншого, визначено пошкодження (знищення) застрахованого транспортного засобу, внаслідок якого відсутня технічна можливість виконання ремонтно-відновлювальних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, що виникли в результаті настання страхового випадку, або вартість відновлювального ремонту, розрахована відповідно до умов договору, перевищує 75% дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку. За зверненням відповідача субєктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] складений звіт про оцінку колісного транспортного засобу «NISSAN TIIDA», державний реєстраційний номер [NUMBER], від 05.02.2015 року № 15/1/45/627683, відповідно до якого ринкова вартість оцінюваного колісного транспортного засобу на дату дослідження складає 221 085,62 грн. (а.с. 101). За таких обставин використання відповідачем встановленої звітом ринкової вартості оцінюваного колісного транспортного засобу на дату дослідження (05.02.2015) - 221 085,62 грн. та встановлення на цій підставі обставини повної загибелі транспортного засобу «NISSAN TIIDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] суперечить умовам визначення такої, передбаченої розділом 6 Договору. Поруч з цим, за зверненням позивача субєктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] складений звіт від 27.03.2015 року № 50 (а.с.6-17) про оцінку транспортного засобу марки -«NISSAN TIIDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на 30.11.2014. Звітом визначені: - ринкова вартість представленого на дослідження колісного транспортного засобу на момент пошкодження 283 106,27 грн.; - вартість відновлювального ремонту 128 399,38 грн. Звіт від 27.03.2015 року № 50 суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки такий складений субєктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] який має необхідну кваліфікацію та спеціалізацію, а визначені у ньому вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та ринкову вартість останнього, такими, що відповідають вимогам Договору. Таким чином, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки -«NISSAN TIIDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на 30.11.2014 року складає 45,35% (тобто менше ніж 75 %) від ринкової вартості представленого на дослідження колісного транспортного засобу на момент пошкодження (128 399,38 грн. (сума відновлення ТЗ) * 100 / 283 106,27 грн. (ринкова вартість ТЗ) = 45,35 %). За таких обставин дії відповідача щодо здійснення відшкодування, за даним страховим випадком, за правилами відшкодування вразі повної загибелі застрахованого транспортного засобу, не відповідають вимогам договору та закону. Оцінюючи пояснення позивача щодо безпідставного врахування франшизи в сумі 18 900,00 грн. при обрахуванні страхової виплати, суд бере до уваги, що п 4.1.5 Договору визначено, що франшиза по повній загибелі ТЗ становить 10,00 без зазначення відсотків чи гривень. Порівнюючи зазначення розмірів франшизи в пунктах розділу 4 Договору, видно, що в пунктах 4.1.1.1. 4.1.4. договору, у відповідних графах, зазначається відсотковий розмір франшизи та сума такої, про що свідчать показники п. 4.1.4 договору 10,00% та 18 900,00 грн. Виходячи з відсутності аналогічних позначень засобу виміру значення 10,00 в п. 4.1.5 Договору, твердження відповідача щодо наявності франшизи за даним пунктом в сумі 18 900,00 грн. та врахування такої при розрахунку відшкодування шкоди за страховим випадком є безпідставним. Зважаючи на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що 30.11.2014 року за участі застрахованого транспортного засобу марки - «NISSAN TIIDA», державний реєстраційний номер [NUMBER] стався страховий випадок, передбачений п. 4.1.1.1, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, яка складається з вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу 128 399,38 грн. за вирахуванням сплаченої відповідачем позивачеві суми 13 450,00 грн. та становить 114 949,38 грн. Виходячи з положень п. 16.8 Договору, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на проведення експертизи, за результатами якої складений звіт субєкта оціночної діяльності ФО-П [PERSON] від 27.03.2015 № 50, в сумі 1500,0 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з відповідача [PERSON] «Страхова компанія «ВУСО» на користь позивача [PERSON] слід стягнути суму страхового відшкодування 114 949,38 грн., та суму сплачену за виконання звіту про оцінку матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу 1 500,0 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий з бір в сумі 1 746,74 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 979,990 ЦК України,

Outcome: approved