Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 18 січня 2008 року Ізмайловським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, проте подружні відносини між ними не склалися, тривалий час вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вважає, що її спільне з відповідачем життя, як подружжя, є неможливим, оскільки сім'я фактично розпалася, зберегти її неможливо, шлюб між ними носить лише формальний характер. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Просить позов задовольнити, розірвавши шлюб, укладений між сторонами (а.с.12). Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову (а.с.11). Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між [PERSON], громадянином Російської Федерації, та [PERSON], громадянкою України, укладено шлюб, який 18 січня 2008 року зареєстрований Ізмайловським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, про що складено відповідний актовий запис № 78 та видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.4). Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 6 лютого 2009 року Часовоярською міською радою Донецької області (а.с.7), сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Малолітній проживає з матір'ю - [PERSON] Спору про його місце проживання немає. Статтею 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, ратифікованою Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з Російською Федерацією, передбачено, що по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, при розгляді позову [PERSON], громадянки України, яка зареєстрована та постійно проживає в України разом з дитиною, до [PERSON], громадянина Російської Федерації, який постійно проживає на території Російської Федерації, про розірвання шлюбу, суд застосовує чинне законодавство України. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved