Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час син навчається в Національному університеті фізичного виховання спорту України на денній формі навчання. Син є інвалідом другої групи і потребує постійного лікування та спеціального харчування. Вони з сином залишилися у скрутному матеріальному становищі, на її неодноразові прохання до відповідача добровільно надавати кошти сину, батько дитини завжди відповідав відмовою. Відповідач інших дітей не має, аліментів не сплачує. Він працює, здає в оренду частину квартири, та має можливість допомагати сину. У зв'язку викладеними обставинами просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів до досягнення сином 23 років. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO]. З довідки № 196 від 24.02.2017 року встановлено, що син сторін - [PERSON] навчається на 4 курсі факультету спорту та менеджменту у Національному університеті виховання і спорту України, форма навчання денна, період навчання з 01.09.2013 року по [ADDRESS] року Відповідно до ст.ст. 198-200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законодавець передбачив обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача до досягнення сином 23 років. З урахуванням того, що відповідач не надав доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини. Однак, враховуючи вимоги законодавства аліменти мають бути стягнуті з відповідача до закінчення дитиною навчання, а саме по [ADDRESS] року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial