Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 червня 1993 р. сім'я позивача, а саме: вона, [PERSON], її мати [PERSON], її мати та відповідно бабуся позивача [PERSON], діти позивача [PERSON], [PERSON] та чоловік [PERSON] приватизували квартиру № 27 у б. 24 по вул. Марата в м. Шостка Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло видане 11.06.1993 р. згідно розпорядження № 22 органу приватизації ЖКВ ОП ШЗХР. Як зазначено у вказаному свідоцтві про право власності на житло, кожний з учасників приватизації квартири має рівні частки у власності, тобто по 1/6 частці. 08 березня 1998 р. померла [PERSON], яка була матірю позивача матері - [PERSON] та відповідно її бабусею. Дівоче прізвище бабусі була [PERSON]. 12 червня 2010 р. померла мати позивача - [PERSON]. Дівоче прізвище якої було - Кравченко. Як зазначено у свідоцтві про народження, вона народилась 22 квітня 1936 року, її матірю була [PERSON]. Дівоче прізвище позивача - [PERSON], про що вказано у свідоцтві про її народження серії І - ЯК № 1629453. У цьому свідоцтві її батьками зазначені: [PERSON] га [PERSON]. У подальшому [PERSON] змінювала своє прізвище, т. я. двічі реєструвала шлюб. Так, як видно з запису акта про укладення шлюбу № 38 від 18 січня 1986 р. позивач уклала шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу вона має дочку, [PERSON]. 31 серпня 1988 р. шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. 13 січня 1989 р. позивач уклала шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу вона має дитину - [PERSON]. 04 вересня 2015 р. шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Таким чином, доказами того, що [PERSON] була матірю позивачки є наступні документи: свідоцтво про народження позивача (а.с.13), де матірю записана [PERSON]; [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015939440 від 27 жовтня 2015 р. (а.с.15) з якого вбачається, що прізвище позивача до реєстрації шлюбу було «Дацкова». Стосовно родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON], які були учасниками приватизації квартири, видно, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] була матірю [PERSON]. Як видно із свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.10) вона народилась 10 серпня 1908 р. у с. Сулимівка, Яготинського району, Київської області, місцем народження матері позивача, [PERSON] є також с. Сулимівка Яготинського району та місцем народження позивача теж є Київська область, Яготинський район, село Черняхівка. що є сусіднім селом з Сулимівкою. За життя бабуся та мати позивача розповідали їй про те, що через деякий час після народження матері позивача, років за два до початку Великої вітчизняної війни [PERSON] вийшла заміж за другого чоловіка, прізвище якого було [PERSON] (власне його ім'я та по батькові їй невідомо). [PERSON] взяла його прізвище і з того часу у всіх її документах прізвище записано «Хороша». Спільних дітей у них не було. У 1943 р. чоловік бабусі загинув на фронті. На час приватизації квартири № 27 у б. 24 по вул. Марата в м. Шостка бабуся позивача, [PERSON] проживала разом з ними за вищевказаною адресою. Місцем її смерті є також м. Шостка. Сумської області, про що зазначено у свідоцтві про її смерть. Також у цьому свідоцтві зазначено, що [PERSON] померла 08.03.1998 р. у віці 89 років. Виходячи з вищевказаних доказів видно, що [PERSON] та [PERSON], це одна й та ж особа. На час смерті бабусі позивача, [PERSON] її дочка та відповідно мати позивача [PERSON] постійно проживала разом з нею у квартирі № 27 б. 24 по вул. Марата в м. Шостка, що підтверджується відповідними довідками КП ПВО «Енергія»(а.с.23) Більш того, у 80-90-х рокам минулого століття бабуся позивача була людиною похилого віку, мала ряд захворювань, потребувала стороннього догляду, на час смерті їй виповнилось 89 років, а тому позивач з матірю здійснювали догляд за нею. Після смерті бабусі позивач з матірю залишились проживати у вказаній квартирі, продовжували сплачувати комунальні послуги та мати вступила в управління 1/6 часткою квартири та іншим майном, що залишилось після смерті її матері. Оскільки на час смерті бабусі мати позивача постійно проживала разом з нею, то до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, вважаючи себе такою, що прийняла спадщину. Таким чином мати позивача прийняла спадщину після своєї матері, а саме 1/6 частку квартири 27 б. 24 по вул. Марата в м. Шостка, однак свідоцтво про право власності на спадкове майно вона не оформила. Інших спадкоємців у бабусі позивача не було. На час смерті матері позивача, [PERSON], вона також постійно проживала разом з нею а тому також вважаеться такою, що прийняла спадщину. Крім неї на час смерті її матері спадкоємців також не було. 03 листопада 2010 р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини. Однак, як з'ясувалось, правовстановлюючий документ, свідоцтво про право власності на житло[ADDRESS] у б. 24 по вул. Марата в м. Шостка не зареєстрований у відповідному реєстраційному органі. Крім того, у вказаному свідоцтві про право власності на житло прізвище матері позивача записано з помилкою, замість «Дацкова», помилково записано «Дацькова». Постановою приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу Буйвал Г В. від 03.11.2015 р. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено, що позивачем надано правовстановлюючий документ на нерухоме майно - свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації ЖКВ ОП ШЗХР 11.06.1993 р. яке не зареєстровано у відповідному реєстраційному органі, відсутня реєстрація в електронному Реєстрі прав власності, а тому нотаріальна дія не може бути вчинена. Позивач та треті особи в судове засідання не зявились, але надали суду заяву в якій просять розглядати справу без їх участі та наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не зявився але надав заяву про розгляд справи без його участі проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повністю обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Крім того права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, на підставі статті 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомості, визначеному статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», таким документом може бути рішення суду. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). На підстави ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ЗУ «Про власність», власність набувається на засадах, які не суперечать закону, відповідно до наказу МЮ № 7/5, 2002 року, документом який посвідчує право власності є рішення суду.

Outcome: approved