Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати попередній договір від 08.02.2014 р. та договір про внесення змін від 14.07.2014 р., укладені між позивачем та відповідачем, щодо придбання земельної ділянки в Подільському районі м.Києва та стягнути з відповідача отриманий ним завдаток в подвійному розмірі - в сумі 858 400 грн. Позов мотивований тим, що відповідачка [PERSON] є власником 1/4 частини нерухомого майна - жилого будинку, розташований по вулиці Мінській, та 1/4 частини земельної ділянки, що підтверджується Держаним актом на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданим Київською міською радою 13.03. 2007 року на підставі Договору дарування земельної ділянки від 17 листопада 2005 року № 4269 та зареєстрованого в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03-7-02182) загальний розмір якої становить 0,0808 га та розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. 08 лютого 2014 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] укладений попередній договір на придбання 1/8 частки вищевказаної земельної ділянки, відповідно до вимог п.2.3 якого [PERSON] передала грошову суму розмірі 20 000 доларів США по курсу НБУ, що еквівалентно на той час було 174 160 грн.00 коп., в рахунок майбутньої купівлі вказаної в договорі вказаної частини земельної ділянки, а відповідач [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] вказану грошову суму у розмірі 20 000 доларів США до підписання цього договору. Таким чином, позивачка [PERSON] виконала усі вимоги передбачені зазначеним попереднім договором. Відповідно до вимог п.2.5 зазначеного попереднього договору ціна продажу вказаної в цьому договорі земельної ділянки визначається сторонами у розмір 20 000 доларів США по курсу НБУ, що еквівалентно 174 160 грн., і в цій частині угоди позивач також виконала усі передбачені умови, зазначені у попередній угоді. Разом з тим, відповідно до вимог п.2.7. попереднього договору [PERSON] зобов'язується підготувати за свій рахунок та в строк до укладання основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, висновок експертну ринкову оцінку вказаної частини земельної ділянки, відповідну технічну документацію на вказану частину земельної ділянки та інші документи. Однак відповідач зазначений п.2.7. попереднього договору не виконує взяті на себе зобов'язання, не дивлячись на те, що вона отримала значні кошти, і не оформляє на [PERSON] нотаріальний договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1\\8 частини зазначеної земельної ділянки. Підпунктом 3 п 2.9. Попереднього договору від 08 лютого 2014 р. передбачено, що сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладання основного договору, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, .завдані простроченням. Позивач [PERSON] та члени її родини неодноразово нагадували відповідачу виконати взяті на неї зобов'язання по нотаріальному оформленню договору купівлі земельної ділянки, однак остання вигадує штучні надумані перешкоди, щоб не переоформляти зазначений об'єкт на ім'я позивачки. 14 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про внесення змін до попереднього договору, де п. 1 була оговорена домовленість, в якій було вказано, що сторони в майбутньому домовилися в строк до 14 серпня 2015 року укласти договір купівлі продажу 1\\8 частини земельної ділянки (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. Однак час сплинув, а відповідачка так і не оформила на ім'я позивачки основний договір купівлі продажу 1/8 частки вказаної земельної ділянки. 17 серпня 2015 року позивачка офіційно звернулася з листом-повідомленням до відповідачки, в якому, посилаючись на п.7 укладеного між сторонами попереднього договору, запропонувала відповідачці 25 серпня 2015 р. на 10.00 год. з'явитись до приватного нотаріуса КМНО Семенюк Л.О., яка посвідчувала укладений між сторонами попередній договір та договір про внесення змін до попереднього договору, для укладання договору купівлі-продажу 1/8 частини земельної лянки ( основний договір) у нотаріальній формі. При цьому попередила, що в разі невиконання відповідачкою взятих зобов'язань щодо укладання основного договору позивач наполягає повернути їй подвійну суму - 40 тис.доларів в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день повернення коштів, що передбачено п.6 Попереднього договору. Згідно п.п.6 н. 2.9. у випадку невиконання [PERSON] умов цього договору [PERSON] повертає позивачці [PERSON] подвійну суму, вказану в п. 2.3. цього попереднього договору. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що гроші при укладенні попереднього договору нею були передані відповідачу виключно у доларах - в розмірі 20 тис.доларах США. Відповідач постійно ухиляється від укладання договору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Наполягає, що передана позивачем сума у розмірі 20 тис.доларів США була не авансовим платежем, а завдатком, а тому підлягає стягненню у подвійному розмірі, оскільки саме відповідачем не виконані умови попереднього договору та саме остання ухилилась укладання основного договору. Просив також стягнути судові витрати у вигляді оплати правової допомоги в розмірі 11 тис.грн. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та надав письмові заперечення відповідача [PERSON], яка посилається на таке. 08 лютого 2014 року між нею та [PERSON] було укладено попередній договір, згідно з яким вони зобов'язалися у майбутньому в строк до 08 серпня 2014 року укласти договір купівлі-продажу 1/8 частини земельної ділянки, загальний розмір якої становить 0,0808 га, яка розташована за адресою; [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], призначення земельної ділянки: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ( основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.3. попереднього договору визначено, що [PERSON], передала грошову суму розміром 174 160 грн., які еквівалентні 20 000 доларів США по курсу НБУ в рахунок майбутньої купівлі вказаної в договорі вказаної частини земельної ділянки, а вона отримала від [PERSON] вказану грошову суму до підписання цього договору. Згідно з п. 2.7. попереднього договору вона зобов'язалася підготувати за свій рахунок та в строк до укладання основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, висновок про експертну ринкову оцінку вказаної частини земельної ділянки, відповідну технічну документацію на вказану частину земельної ділянки та інші документи. Пунктом 6 попереднього договору передбачено, що у випадку невиконання [PERSON] умов цього договору, сума, яка вказана в п. 2.3. цього договору, залишається у [PERSON], а у випадку невиконання останньою умов цього договору, вона повертаю [PERSON] подвійну суму, вказану в п. 2.3 цього договору. У встановлені попереднім договором від 08 лютого 2014 року строки основний договір укладено не було, з цього часу зобов'язання сторін є припиненими. Також, пунктом 7 попереднього договору було визначено, що якщо за п'ять днів після спливу терміну, передбаченого п. 1 цього договору (08 серпня 2014 року), не буде укладено договір купівлі-продажу вищевказаної частини земельної ділянки, або жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання, зобов'язання за цим договором припиняються. П'ятий день після 08 серпня 2014 року припав на 13 серпня 2014 року. За вказаний період основний договір укладено не було, [PERSON] пропозицію про його укладання не направляла. Тому, зобов'язання за попереднім договором, укладеним 08 лютого 2014 року, були припинені 13 серпня 2014 року. Договір від 14 серпня 2014 року про внесення змін до попереднього договору був укладений сторонами 14 серпня 2014 року, тобто після припинення зобов'язань за попереднім договором, тому, він не може бути прийнятий до уваги, не зважаючи на факт його укладення. Таким чином, вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання попереднього договору та договору про внесення до нього змін є безпідставними. Оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між ними укладений не був, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана [PERSON] грошова сума є авансом. При цьому, Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов'язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала, або підлягає поверненню у подвійному розмірі. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства. Таким чином, сума, яка була передана на підставі попереднього договору від 08 лютого 2014 року є авансом і саме ця сума і підлягає поверненню позивачці. Зазначає, що на підставі попереднього договору були передані кошти саме в гривні (174 160 грн.), а не в доларах США (20 000 доларів), як вказує [PERSON] Відповідно, вказана сума і підлягає поверненню як аванс (174 160 грн.). Також, є безпідставними вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь витрат за посвідчення факту перебування фізичної особи в певному місці в розмірі 400 грн., оскільки такі витрати є необгрунтованими та не були необхідними для відновлення свого права. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомила. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. 08 лютого 2014 року між відповідачем у справі [PERSON] та позивачем у справі [PERSON] було укладено попередній договір, посвдчений приватним нотаріусом КМНО Семенюк Л.О. за реєстром № 6, згідно з яким сторони зобов'язалися у майбутньому в строк до 08 серпня 2014 року укласти договір купівлі-продажу 1/8 частини земельної ділянки, загальний розмір якої становить 0,0808 га, яка розташована за адресою; [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], призначення земельної ділянки: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.2.7 договору [PERSON] зобов'язується підготувати за свій рахунок та в строк до укладання основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, висновок експертну ринкову оцінку вказаної частини земельної ділянки, відповідну технічну документацію на вказану частину земельної ділянки та інші документи. Згідно з п.2.3 позивач передала відповідачу кошти в рахунок майбутньої купівлі вказаної в договорі вказаної частини земельної ділянки. Пунктом 6 даного попереднього договору визначено, що у випадку невиконання [PERSON] умов цього договору, сума, яка вказана в п.2.3. цього договору, залишається у [PERSON], а у випадку невиконання останньою умов цього договору, [PERSON] повертаю [PERSON] подвійну суму, вказану в п. 2.3 цього договору. 14 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Семенюк Л.О. за реєстром № 108, в якому було визначено строк укладення основного договору до 14 серпня 2015 року. Як вбачається з наданих документів, відповідачем приймалися заходи для оформлення в різних органах відповідних документів на земельну ділянку, які підлягали наданню нотаріусу для укладання основного договору (арк.спр.70-88). Посилаючись на те, що відповідач не виконала умови попереднього договору та основний договір не був укладений у визначений строк, позивач просить стягнути передану позивачу суму у подвійному розмірі, виходячи з суми у доларах США. За змістом ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, а договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Приписами ст.570 ч.1 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Частиною 2 ст.570 ЦК України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004, від 13.10.2005, а також від 21.06.2006 вбачається, що залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. З урахуванням наведеного можливо дійти висновку про те, що другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов'язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом. Викладені тези в їх сукупності є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку як одного із засобів забезпечення виконання зобов'язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: 1) забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами, того чи іншого цивільно-правового зобов'язання; 2) обов'язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком; 3) винне ухилення одної зі сторін від виконання укладеного з дотриманням встановленої законом форми договору, котрий забезпечений завдатком. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми або рухоме майно у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами не виникло ніяких основних договірних зобов'язань, які могли би бути забезпечені укладеним між ними вищевказаним договором від 08.02.2014 р., а саме за договором купівлі-продажу земельної ділянки, який відповідно до вимог ст. 657 ЦК України укладається у письмовій формі, та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 572 ЦК України передбачено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. За наведених обставин можливо зробити висновок про те, що законодавець не передбачає повернення боржником подвійної вартості авансу за умови невиконання боржником своїх зобов'язань. На відміну від завдатку, аванс є лише способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитора не можуть зобов'язати до повернення авансу в подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Отже, якщо у разі порушення умов попереднього договору основний договір так і не був укладений, передана покупцем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Відповідачем в своїх письмових запереченнях не вказується на ухилення саме позивачем від виконання своїх обов'язків за договором, а тому підстави для оцінки дій позивача в цій частині відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що передана позивачем відповідачу сума на підставі ст.570 ч.2 ЦК України є авансом. Тому вимоги позивача про повернення йому у подвійної суми завдатку не засновані на законі, оскільки фактично вказана сума передавалась позивачем як аванс в рахунок майбутнього між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу земельної ділянки. А відтак, згідно з ч.3 ст.571 ЦК України підлягає поверненню саме в цьому розмірі. Визначаючи розмір суми, яка підлягає поверненню, суд виходить з такого. Згідно з п.2.3 попереднього договору від 08.02.2014 р. позивач передала відповідачу грошову суму в 174 160,0 грн., що еквівалентно 20 000 доларів США по курсу НБУ, яку відповідач отримала від позивача до підписання договору. Вказуючи у договорі суму в доларах, сторони тим самим прив'язують передану суму до доларового еквіваленту, зазначаючи при цьому, що сума становила 20 тис.доларів США. Тому суд не приймає до увагу заперечення сторони відповідача про те, що оскільки в договорі вказано спочатку сума в гривнях і не навпаки, а тому розрахунок між сторонами за договором відбувався у гривнях. Відповідачем не спростовані доводи позивача про те, що позивачем 08.02.2014 р. були передані саме 20 тис.доларів США. А відтак, на підставі ст.ст.192, 533 ЦК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму у національній валюті, еквівалентній за курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на день постановлення рішення у справі. Станом на 25.04.2016 р. офіціальний курс долара США до гривні становить: 1 долар - 25,34 грн., а тому розмір суми авансу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вищевказаним попереднім договором від 08.02.2014 р. (зі змінами договором від 14.08.2015 р.), становить 506 800,0 грн. (20 000 х 25,34). Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги в частині стягнення суми підлягають частковому задоволенню. Позовні вимоги про розірвання попереднього договору від 08.02.2014 р. та договору про зміни від 14.08.2015 р. суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки строк дії договору сплинув, а тому вважається припиненим. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: в розмірі 5 068,0 грн. Витрати на оплату правової допомоги, вказаної представником позивача спочатку у розмірі 20 тис.грн., в судових дебатах - у розмірі 11 тис.грн., не підлягають стягненню, оскільки не підтверджені у встановленими законом документами (документи на право заняття представником позивача адвокатською діяльністю та прибутковий касовий ордер про отримання ним від позивача суми не надані суду, і представник позивача наполягав на необов'язковості їх подання). На підставі викладеного, ст.ст.192, 533, 570, 571, 635, 657 ЦК України,

Outcome: partial