Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Вилківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], який залишився після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. 28.02.2014 року позивач надала уточнення до позовної заяви та зазначила, що після смерті [PERSON] залишився дерев'яний човен «Каюк» та недоотримана пенсія, які також входять до спадщини. З позовної та уточнюючої заяв вбачається, що померли батьки позивачки, [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] року, які за життя побудували житловий будинок, реєстрацію права власності на нього не провели, позивачка не має можливості у позасудовому порядку оформити спадщину на нього. Також батько позивачки, за життя володів на праві приватної власності човном «Каюк» [NUMBER], відповідно до суднового білету. Після його смерті також залишилась недоотримана пенсія в розмірі 1056,37 гривень, яка відповідно до діючого законодавства входить до спадщини. Позивач у судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. Представник Вилківської міської ради, у судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про те, що відносно позову заперечень не мають та просять розглянути справу без участі їх представника. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: - [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], видане виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області 04.03.2009 року, актовий запис № 33; - [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], видане виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області 13.09.2012 року, актовий запис № 107; - 25.01.1962 року виконавчим комітетом Вилківської міської ради зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON], актовий запис №12; - [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеській області 16.08.2013 року, актовий запис №119, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON]. - 11.08.1996 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON], актовий запис №26, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Вилківською міською радою народних депутатів Кілійського району 11.08.1996 року. Відповідно до довідки №126 від 11.02.2014 року, виданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради [PERSON], померлий [INFO] року проживав на день смерті [PERSON], померлої [INFO] року в [ADDRESS], таким чином фактично прийняв після неї спадщину. З відомостей наданих Кілійською районною державною нотаріальною конторою 17.04.2014 року №329/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався; після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадкова справа №93/2013 була заведена 05.03.2013 року за заявами про відмову від прийняття спадщини від імені дітей спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. Інших заяв не надходило. В паспорті громадянина України серія [NUMBER], виданого 12 липня 2006 року Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області на стор.12 зазначено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.03.2004 року. За життя, у 1965 році, батьки позивачки збудували будинок, розташований [ADDRESS], який відповідно до технічного паспорту, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН», в цілому складається з: літ.А - житловий будинок, літ. а - прибудова літ.Б - літня кухня; літ.б - веранда, навіс; літ.В, Г, Д - сарай; літ.г - навіс; літ.Е - убиральня; 1-2, І - надвірні споруди. Листом від 15.08.2013 року КП «Кілійське РБТІ та РОН» повідомило, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. 21 серпня 2013 року державний нотаріус Кілійської районної державної нотаріальної контори надало позивачці роз'яснення, щодо неможливості видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, оскільки право власності на нього не зареєстровано, не проведена державна реєстрація нерухомого майна. Відповідно до суднового білету [NUMBER], виданого Державною інспекцією судноплавного нагляду 18.02.2000 року [PERSON] належало судно [NUMBER], тип «Каюк», призначення - рибалка, город, 1980 року побудови, матеріал корпусу - дерево. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом, що передбачено ст.1261 ЦК України та прийняла спадщину після батька, [PERSON], в порядку ч.3 ст.1268 ЦКУкраїни. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ виготовлену (створену) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором чи законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як зазначено у роз'ясненнях Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого їх встановлення. Зважаючи на вищезазначене суд вважає за можливе задовольнити позов частково, встановити факт належності житлового будинку в [ADDRESS], - [PERSON], який помер [INFO] року, в тому числі на ? частину за законом та на ? частину в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO] року та визнати за позивачкою права власності на вказаний житловий будинок та на човен [NUMBER] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В частині визнання права власності в порядку спадкування на недоотримані грошови кошти - пенсію, суд відмовляє, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами наявність недоотриманої пенсії в розмірі 1056,37 гривень, яка залишилась після смерті [PERSON].

Outcome: partial