Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача і просила звільнити з-під арешту майно у вигляді автомобіля Міцубісі Лансер, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Як на підставу свого позову, позивач зазначила, що 23.02.2009 року вона придбала вказаний автомобіль у [PERSON], у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного між нею та [PERSON] в простій письмовій формі. На виконання цього договору [PERSON] передав позивачеві автомобіль, правовстановлюючі документи на нього, ключі від автомобіля, про що був складений акт прийома-передачі. Таким чином автомобіль перейшов у власність позивача. Позивач, вирішивши продати свій автомобіль, дізналась, що на нього накладено арешт державними виконавцями Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, а саме постановою №24490423 про арешт майна боржника від 07.07.2011 року, В-10, та постановою №33769913 про арешт майна боржника від 02.08.2012 року, за якими все майно [PERSON] арештоване. Оскільки позивач вважає, що автомобіль належить їй на праві приватної власності, а постанови про арешт майна [PERSON], порушують її право власності на вищевказаний автомобіль, тому вважає, що є всі підстави для звільнення її автомобіля з-під арешту. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У вказаній заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує і просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169,224,225 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «Міцубісі Лансер», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], сірий. Відповідно до п.3 даного договору покупець зобов'язався передати продавцю 16 000 грн. до 24.02.2009 року. Договір вважається виконаним покупцем після повного розрахунку за договором, продавцем після передачі автомобіля покупцю. Згідно з актом прийому-передачі транспортного засобу від 23.02.2009 року автомобіль марки «Міцубісі Лансер», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], сірий, був переданий [PERSON] позивачеві у власність. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право власності на вищевказаний автомобіль у позивача виникло з моменту його передачі, тобто з 23.02.2009 року, що підтверджується актом прийому-передачі транспортного засобу від 23.02.2009 року. Згідно постанов Бабушкніського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції №24490423 про арешт майна боржника від 07.07.2011 року, В-10, та №33769913 про арешт майна боржника від 02.08.2012 року, на все майно [PERSON] державними виконавцями накладено арешт. Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль марки «Міцубісі Лансер», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], сірий, належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER]. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач 23.02.2009 року набула право власності на автомобіль марки «Міцубісі Лансер», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], сірий, постанови Бабушкінського ВДВС про накладення арешту на майно [PERSON] винесені в 2011 та 2012 роках, коли вже позивач була власником автомобіля, який не є складовою частиною майна боржника [PERSON], тому є всі підстави для задоволення позовних вимог та звільнення вищевказаного автомобіля з-під арешту. На підставі викладеного та

Outcome: approved