Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суд з позовом до відповідачів та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, 2,5 TD MT Invit, комплектації S12, кольору Х08, номер кузова\~\~[NUMBER], номер двигуна [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], укладений між відповідачами [PERSON] і [PERSON] та оформленого довідкою розрахунком від 30 січня 2015 року серії ВІА № 650500 виданої ТОВ «ТФ КРУПЕЦЬ». В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 липня 1980 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вони придбали автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 2,5 TD MT Invit, комплектації S12, кольору Х08, номер кузова\~\~[NUMBER], номер двигуна [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. 30 січня 2015 року відповідач [PERSON] без її згоди продав вказаний автомобіль відповідачу [PERSON], що є підставою вважати вказаний договір купівлі-продажу автомобіля недійсним, тому позивач звернулась з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові, крім того зазначив, що вартість автомобіля є значною, а автомобіль є спільним майном подружжя, тому для його відчуження необхідна згода другого з подружжя. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні проти позову запер6ечувала посилаючись на його безпідставність та пояснила, що в провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа про поділ майна подружжя [PERSON] та [PERSON] предметом зустрічної позовної заяви є вимога [PERSON] про поділ спірного автомобіля, тому якщо позивач вважає, що її права порушені, і при доведеності, що автомобіль продано відповідачем без її згоди, вказане майно або його вартість має враховуватися при поділі майна подружжя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд розглянув справу за його відсутності. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 18 липня 1980 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. 21 червня 2011 року в період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі між ТОВ «Техно-Арт» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № KF1001 автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, 2,5 TD MT Invit, комплектації S12, кольору Х08, вартістю 268 000 грн. 30 січня 2015 року за договором про надання послуг щодо купівлі-продажу транспортного засобу з видачею довідки-рахунку серії ВІА № 650500 від 30 січня 2015 року відповідач [PERSON] продав відповідачу [PERSON] за 149 800 грн. автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, 2,5 TD MT Invit, комплектації S12, кольору Х08. В якості доказів суду надані: довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідно до якого 18 липня 2015 року [PERSON] придбав 50/100 частини квартири № 10 за адресою: місто Харків, вул. Дарвіна, 19; рахунок заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] і [PERSON], довідка про неотримання аліментів. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За статтею 65 Сімейного Кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної діяльності; волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з правилом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). Підставою недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Суд, у сукупності аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносин що склалися між сторонами приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки перелік підстав для визнання правочину недійсним є вичерпним і нормами діючого цивільного законодавства не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя і відсутність такої згоди сама по собі не є підставою для визнання недійсним договору, бо виходячи з положень ст. 369 ЦК України і ч. 2 ст. 65 Сімейного Кодексу України вважається, що при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном, він діє за згодою другого подружжя. Таким чином у разі незгоди одного із подружжя із діями щодо відчуження іншим спільно майна, сторона яка вважає, що такою угодою порушенні її права має право звергнутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя і вимагати стягнення компенсації за продане майно. На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Mitsubishi Pajero Sport, 2,5 TD MT Invit, комплектації S12, кольору Х08, укладеного року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] тому відмовляє позивачу в задоволенні позову, при цьому також враховує, що справа розглядається в межах заявлених вимог, що не позбавляє позивача вирішити питання щодо захисту своїх прав як дружини в іншому провадженні. Судові витрати понесені позивачем, суд на підставі ст.88 ЦПК України відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed