Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 30.08.2013 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1005. Від спільного життя мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року подружні стосунки між ними припинені через різні характери та погляди на сімейне життя, через відсутність взаєморозуміння. Відповідач не надає їй грошові кошти на утримання їхнього сина і не допомагає у його вихованні. Також вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та інших джерел доходу, окрім соціальної допомоги, не має. Тому позивач просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що він, звільнившись з місць позбавлення волі, не може офіційно працевлаштуватися, тому має нерегулярний дохід від випадкових заробітків, який у місяць складає приблизно 1\~000,00 гривень. Він не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 330,00 гривень. На відповідача сплачувати аліменти він не згоден, оскільки вважає, що [PERSON] може сама працювати. Проти розрівання шлюбу з останньою не заперечує. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 30.08.2013 року перебувають у зареєстрованому\~ шлюбі. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1005 (а.с. 7). Від спільного життя мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З березня 2015 року подружні стосунки між сторонами припинені через відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утримані (а.с 15). Спір про поділ майна та виховання дитини сторони будуть вирішувати в позасудовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що спільна дитина подружжя проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дану обставину не заперечує відповідач, та вона підтверджується актом на а.с. 15. Судом встановлено, що на даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та інших джерел доходу, окрім соціальної допомоги, не має (а.с. 28, 29). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 цієї статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач офіційно не працює, постійного заробітку не має, інших аліментних обовязків не має, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі розмірі 450,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання до досягнення трирічного віку дитині у твердій грошовій сумі, у розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 27.01.2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений [PERSON] при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 550,20 грн. На користь держави з відповідача слід стягнути судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 552,20 грн.

Outcome: partial