Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що у сторін в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Так як позивач не брав жодним чином участі в матеріальному утриманні спільної дитини, вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. 17.04.2014 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області визначено стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердому грошовому розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Відповідно до цього рішення було видано виконавчий лист №344/1981/2014, який вона подала до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, де було відкрито виконавче провадження № 51369590. Проте цих коштів на утримання сина не вистачає. Відповідач заборгував сплату аліментів станом на 01.02.2018 року 27300 грн. Позивач зі своєї сторони робить все можливе для забезпечення повноцінного життя сина, відповідач взагалі не цікавиться дитиною. Їхній спільний син, [PERSON] , є дитиною інвалідом, клінічними діагнозами сина є аномалія розвитку товстого кишківника, доліхоколон, субкомпенсована форма, трансверзоптоз, хронічні закрепи, хронічний неспецифічний коліт. Крім того, згідно висновку ЛКК № 421/13 від 20.02.2018 року встановлено повторно діагноз: доліхоколон, двобічна плоскостопість ІІ-ІІІ ст., дитина інвалід та рекомендовано здійснити протезування ортопедичним взуттям, що звичайно передбачає відповідні суттєві фінансові затрати. У свою чергу, відповідач перебуває у хорошому стані здоров`я, працездатний, працює протягом уже довгого часу за кордоном, володіє будівельною фірмою у Республіці Словаччина, фірма SIMACH s.r.o., Obechny uzar, Zvolenska 1, 962 02, Viglas. Крім того, має у власності кілька автомобілів. Інших дітей та дружини у відповідача немає та немає на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтво про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 12.12.2012 року (а.с. 19). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.04.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розміром 1000 грн. щомісячно (а.с. 6-7). Рішенням суду від 25.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). З копії довідки - розрахунку Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області встановлено, що заборгованість згідно виконавчого листа № 344/1981/2014 від 22.05.2014 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.02.2018 становить 27300 грн. (а.с. 8). З копії довідки - розрахунку Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області встановлено, що заборгованість згідно виконавчого листа № 344/1981/2014 від 22.05.2014 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів починаючи з 10.02.2014 року і станом на 01.05.2019 становить 20067,50грн. (а.с. 84). Копія посвідчення серії [NUMBER] підтверджує, що [PERSON] є дитиною інвалідом (а.с. 9). Копія довідки про доходи від 23.01.2018 року підтверджує, що [PERSON] працює в Івано-Франківській ЗШ ІІ-ІІІ ступенів № 2 , займає посаду вчителя образотворчого мистецтва та її дохід за період з липня 2017 року по грудень 2017 року складає 11863,73 грн. (а.с. 10). Відповідно до виписки № 72/17, № 3476/18, № 90/19 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , в поліклінічне відділення по місцю проживання, клінічний діагноз: аномалія розвитку товстого кишківника, доліхоколон, субкомпенсована форма, трансверзоптоз, хронічні закрепи, хронічний неспецифічний коліт(а.с.11, 15, 83). Згідно висновку ЛКК № 421/13 від 20.02.2018 року [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз доліхоколон, двобічна плоскостопість ІІ-ІІІ ст., дитина інвалід та рекомендовано здійснити протезування ортопедичним взуттям (а.с. 14). Так, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Ці випадки не конкретизуються, однак можна дійти висновку про те, що з часу присудження аліментів у розмірі 1000 грн. на дитину, яка є інвалідом дитинства та потребує значних коштів на лікування, економічна ситуація у країні змінилася кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення і звичайно розмір аліментів в розмірі 1000 грн. на дитину не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами. В даному випадку суд приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір`ю, і так чи інакше, обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини. Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище сторін, те, що дитини є інвалідом та потребує постійного догляду та лікування, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, інтереси дитини, та розмір щомісячних витрат на її утримання, розмір аліментів підлягає збільшенню з 1000 грн. на 3000 гривень. Виконавчий лист, виданий по справі № 344/1981/14-ц в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає відкликанню. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved