Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором за вирахуванням заборгованості, стягнутої за судовим наказом від 02 вересня 2009 року, в загальній сумі 21575,05 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кредит в сумі 3150,40 грн. за кредитним договором № LGMKRX06620198 від 28.11.06 р., після винесення судового рішення, продовжує не виконувати зобовязання щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом 21.04.15 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона була не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за її відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 28 листопада 2006 року був дійсно укладений кредитний договір № LGMKRX06620198, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3150,40 грн. на строк до 28 листопада 2007 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Заявою про видачу кредиту відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобовязувалась погашати заборгованість за кредитом рівним щомісячними платежами в сумі 340,94 грн., який складався з заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та іншого. У звязку з тим, що відповідач не виконувала взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту, судовим наказом від 02 вересня 2009 року, виданим Жовтневим районним судом Луганська, з неї було стягнуто суму заборгованості з урахуванням відсотків та штрафних санкцій на загальну суму 17845,62 грн., яка станом на 10.04.09 р. складалася із: заборгованості за кредитом 3150,40 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 8080,54 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 510,36 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 4778,34 грн.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 825,98 грн.. Дане судове рішення залишилось не виконаним, що підтверджується розрахунком заборгованості станом 21 квітня 2015 року. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачається, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Застосовуючи наведену вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача різниці в заборгованості по процентам за користування кредитом, яка складає суму в розмірі 4036,69 грн. (4036,69 грн. = 12117,23 грн. 8080,54 грн.). Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводиться антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р.) Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 21 квітня 2015 року позивачем відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором з урахуванням суми, що була стягнута за судовим наказом від 02.09.09 р. в розмірі 22139,11 грн.. У своїх вимогах позивач ставить питання про стягнення різниці вказаної заборгованості з пені за період 11.04.09 р по 21.04.15 р., розмір якої складає 17360,77 грн. (17360,77 грн. = 22139,11 грн. 4778,34 грн.). Виходячи з положень наведеного вище Закону суд погоджується з вимогою позивача про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань відповідачем за період з 11.04.09 р. по 13.04.14 р. розмірі 14418,67 грн. (14418,67 = 17360,77 грн. х 1828 дн. період з 11.04.09 р. по 13.04.14 р./2201 дн. період з 11.04.09 р. по 21.04.15 р.). Нарахування цієї пені відповідачу на суму 2942,10 грн. (2942,10 грн. = 17360,77 грн. 14418,67 грн) після зазначеної дати є незаконним. Отже, в даному випадку, з відповідача слід стягнути суму пені в розмірі 14418,67 грн.. Не підлягають взагалі стягненню з відповідача штрафні санкції: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1003,57 грн. штраф (процентна складова), оскільки вони стягувались за судовим наказом від 02.09.09 р. та повторно стягуватись не можуть. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача на загальну суму 18455,36 грн. (18455,36 грн. = 4036,69 грн. + 14418,67 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на те, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial