Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] року. В обґрунтування позову зазначила, що вона є рідною бабусею малолітнього [PERSON], його батько є її сином. Мати малолітнього [PERSON] померла [INFO] року. Дитина фактично проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення ним повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і взагалі не спілкується з дитиною в тому обсязі, який необхідний дитині для її розвитку. Будь-яких перешкод нею для виконання відповідачем своїх обов'язків не чинила. Неодноразово пропонувала йому спілкуватись з дитиною, купувати йому одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у його вихованні та утриманні, однак відповідач, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.04.2018 р. позов [PERSON] в частині вимог про призначення опікуна залишено без розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову, та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] року, батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2017 року. Згідно довідки від 05.10.2017 року виданої Органом самоорганізації населення Корабельної районної у м. Херсоні ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON], останній вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та обов'язків стосовно свого малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просив справу про позбавлення його батьківських прав у суді розглядати без його участі. Згідно висновку Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14-33-25 від 19.02.2018 року, орган опіки та піклування Корабельної районної у м. Херсоні ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON]. У відповідності до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved