Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що 8 липня 2006 р. сторони зареєстрували шлюб, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В серпні 2009 р. сторони розірвали шлюб, мешкають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач зверталась до відповідача та його батьків з питання виплат на утримання дитини, але не отримала від нього допомоги. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина у розмірі 1\~500 грн. щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з 1 лютого 2013 р. Позивач в судовому засіданні підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач позов визнав частково, в судовому засіданні пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 504,75 грн. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання належними документами встановлено, що 8 липня 2006 р. сторони уклали шлюб в органі реєстрації актів цивільного стану (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який мешкає разом із матірю. (а.с. 6) 20 серпня 2009 р. сторони шлюб розірвали. (а.с. 5) У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч.3 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що батьки неповнолітньої дитини мешкають окремо, дитина проживає з матірю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач хоча офіційно працевлаштований, але має нерегулярний заробіток, в звязку з чим суд вважає за необхідне призначити аліменти у твердій грошовій сумі. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що відповідач є працездатним, має сімю у складі: дружина та двоє неповнолітніх дітей, аліменти нікому не виплачує, працює , за останні три місяці має середній заробіток у сумі 2\~335,33 грн. щомісячно. Суд також приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 р.» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 р. складає 1\~455 грн. на місяць, а згідно зі ст. 182 с.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 436,5 грн. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто 728 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи зі дня подачі позовної заяви, з 17 лютого 2016 р. частково задовольнивши позовні вимоги. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500 грн. щомісячно, суд не може з огляду на склад сімї відповідача, його матеріальний та фінансовий стан. При цьому враховується, що середній заробіток відповідач становить 2\~335,33 грн. щомісячно, його сімя складається з чотирьох осіб, двоє з яких неповнолітні. Стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1\~500 грн. щомісячно з цієї суми призведе до значного погіршення матеріального та фінансового стану сімї відповідача, що є недопустимим з огляду на основні засади цивільного законодавства, встановлені ст. 3 ЦК України, справедливість та розумність. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 1 лютого 2013 р. до 17 лютого 2016 р. не підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В судовому засіданні позивач стверджує, що вона вживала заходи для отримання аліментів від відповідача, зверталась до нього та його батьків, однак відповідач ухилявся від надання допомоги на утримання сина. Між тим позивач жодного доказу на підтвердження цього суду не надала, а натомість відповідач надав суду копії платіжних документів, які підтверджують перерахування грошей позивачеві на утримання сина. Оскільки згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а позивач не надала жодного доказу на підтвердження вживання нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд вважає за необхідне у задоволені позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 1 лютого 2013 р. до 17 лютого 2016 р. відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно також стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial