Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є її рідним батьком. Все життя позивач проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Батько тривалий час з ними не проживає, шлюб між батьками розірвано 03 жовтня 1997 року. На теперішній час вона навчається у Дніпропетровському факультеті менеджменту і бізнесу Київського університету культури на V курсі за спеціальністю «Дизайн», у зв'язку з чим не працює. Статки її матері є невеликі, грошей на навчання не вистачає, а відповідач хоча і має можливість, однак матеріальної її не утримує. У зв'язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) і до закінчення навчання, але не пізніше, ніж до досягнення нею 23 років. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву (а.с. 16), у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 19, 25, 29, 31), причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав. У зв'язку з чим причина неявки визнана судом неповажною. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 липня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського району Запорізької області (а.с. 3), а також копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 06 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 8). Матір'ю позивача є [PERSON] Шлюб між батьками позивача розірвано 03 жовтня 1997 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 4). На теперішній час [PERSON] є студенткою V курсу заочного відділення Дніпропетровського факультету менеджменту і бізнесу Київського університету культури (довідка з навчального закладу а.с. 7), навчається на контрактній формі навчання, доходів не має, не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В силу ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів, в силу вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд має враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, приймаючи до уваги викладене та те, що батьки зобов'язанні утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а саме аліментний обов'язок матері, батька не пов'язується з їхньою працездатністю, а лише з їх матеріальним станом, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 23 років, але не пізніше, ніж до закінчення навчання. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved