Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором «Ринковий-Готівковий» від 19.12.2012 року №2012-1887 в розмірі 3901 грн. 02 коп., що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 1115 грн. 71 коп., відсотків за користування кредитом в розмірі 607 грн. 79 коп., додаткових відсотків за протермінування по сплаті кредиту в розмірі 1096 грн. 69 коп., трьох відсотків річних в розмірі 41 грн. 44 коп., упущеної вигоди в розмірі 898 грн. 07 коп.; стягнення судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 19.12.2012 року між Кредитною спілкою «Львівська» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2012-1887 «Ринковий-Готівковий» відповідно до умов якого кредитна спілка надала позичальнику кредит в сумі 1230 грн. 00 коп. на строк до 19.12.2013 року зі сплатою 65% річних. Відповідно до умов підпункту 5 п.3.1.1 кредитного договору сторонами було передбачено, що кредитодавець має право збільшити відсоткову ставку за кредитом до 75% річних, якщо позичальник протермінував сплату по кредиту та відсотках, що зазначена в п. 4.3, більше ніж на 30 днів, а також вимагати сплати додаткових відсотків за кожен протермінований день з розрахунку 0,15% річних від залишку по кредиту для покриття завданих втрат. Однак відповідачем взяті на себе кредитні зобов'язання виконувалися не належним чином, станом на 01.12.2014 року утворилася заборгованість по кредиту та відсотках. Оскільки вимогу про виконання порушеного зобов'язання відповідач не виконав, заборгованість по кредиту не погасив, а тому просить позов задоволити. Крім цього вважає, що має право на стягнення з відповідача упущеної вигоди в розмірі 898 грн. 07 коп., оскільки усі кошти, що надає позивач в кредит, є заощадженням клієнтів, а внаслідок своєчасного неповернення кредитних коштів, вони були позбавлені можливості їх скерувати на надання кредиту іншим платоспроможним клієнтам та отримання з цього прибутку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вище наведеним. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, причин неявки суду не повідомив. Оскільки судові повістки про виклик у судове засіданні відповідачу не були вручені через поштове відділення за зареєстрованим місцем проживання останнього та повернулися суду за закінченням терміну зберігання, відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення в пресі. Зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а належно повідомлений про розгляд справи відповідач в судове засідання не з'явився повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у його відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Крім цього, ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 19.12.2012 року між Кредитною спілкою «Львівська» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2012-1887 «Ринковий-Готівковий» (а.с.6-7) відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 1230 грн. 00 коп. на строк до 19.12.2013 року зі сплатою 65% річних. Порядок та обсяги погашення кредиту передбачені графіком сплати кредиту позичальником з визначенням суми щомісячного платежу по тілу кредиту та по відсотках за користування кредитом визначені п.4.3 кредитного договору. Відповідно до умов підпункту 5 п.3.1.1 кредитного договору сторонами було передбачено, що кредитодавець має право збільшити відсоткову ставку за кредитом до 75% річних, якщо позичальник протермінував сплату по кредиту та відсотках, що зазначена в п. 4.3, більше ніж на 30 днів, а також вимагати сплати додаткових відсотків за кожен протермінований день з розрахунку 0,15% річних від залишку по кредиту для покриття завданих втрат. Однак, як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобов'язання по кредитному договору №2012-1887 «Ринковий-Готівковий» від 19.11.2012 року виконував не належним чином, допустив утворення заборгованості по сплаті кредиту та відсотків по кредиту, у зв'язку із чим йому направлялися письмові вимоги від 04.11.2013 року, 13.11.2013 року, 28.11.2013 року (а.с.11-13) про необхідність виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Проте, вимога позивача про повернення коштів відповідачем виконана не була, грошові зобов'язання за кредитним договором перед кредитодавцем не погашені, згідно із представленим розрахунком (а.с.36), станом на 01.12.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила 2861 грн. 63 коп., що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 1115 грн. 71 коп., відсотків за користування кредитом в розмірі 607 грн. 79 коп., додаткових відсотків за протермінування по сплаті кредиту в розмірі 1096 грн. 69 коп., трьох відсотків річних в розмірі 41 грн. 44 коп. Оскільки відповідач добровільно взяв на себе зобов'язання щодо виконання умов кредитного договору №2012-1887 «Ринковий-Готівковий» від 19.11.2012 року, однак такі не виконував належним чином, допустив утворення заборгованості, вимогу про виконання грошових зобов'язань не виконав, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення із позичальника на користь кредитора вказаної суми заборгованості за кредитом. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Одночасно суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у формі упущеної вигоди не має виходячи з такого. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З указаних норм законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання зобов'язання іншою особою. Проте, посилання позивача на ті обставини, що внаслідок своєчасного неповернення кредитних коштів, він був позбавлений можливості їх скерувати на надання кредиту іншим платоспроможним клієнтам та отримання з цього прибутку, у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України не підтверджені жодними доказами, зокрема позивачем не доведено що такі кошти реально могли і були б використані ним з метою отримання доходу та необґрунтовано його розміру, а тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: approved