Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просить зобовязати Виконавчий комітет Львівської міської ради забезпечити [PERSON] благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку, яке відповідає санітарним і технічним вимогам, у місті Львові з видачею ордеру для заселення у житло. В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що Указом Президента України «Про призначення суддів» від 10.12.2001 року №1205/2001 її було призначено на посаду судді господарського суду Львівської області, на якій вона працює з 02.01.2002 року. Житлові умови, в яких вона проживає за адресою: [INFO], є такими, що потребують поліпшення, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов від 27.09.2004 року та 07.04.2017 року. Постановою Львівської обласної державної адміністрації від 21.09.2004 року №6 та Обєднання профспілок Львівщини від 21.09.2004 року №ВК-4-18г, дозволено зарахувати у 2004 році [PERSON] на квартирний облік працівників, які потребують поліпшення житлових умов. З 05.11.2004 року позивач перебуває на квартирному обліку у Львівській міській раді. Голова господарського суду Львівської області листом від 11.12.2009 року №01/Г-427 звертався до міського голови м.Львова із проханням внести позивача у план-прогноз надання житла на 2010 рік та наголошувалось, що [PERSON] занесена першою до контрольного списку господарського суду Львівської області. [PERSON] житлового господарства Львівської міської ради від 14.01.2010 року було повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.10.2009 року №844 «Про розподіл житла виконавчим комітетом у 2009 році» було заплановано виділення однієї квартири для господарського суду Львівської області. При цьому, у звязку із відсутністю в резерві вільного відповідного житла, виділити квартиру для позивача не було можливо. 12.01.2017 року позивач звернулась із заявою до міського голови Львова, Виконавчого комітету Львівської міської ради та [PERSON] житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради з метою зясування причин такої тривалої бездіяльності у відповідь на що отримала лист [PERSON] житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 13.02.2017 року, згідно якого 07.02.2017 року питання забезпечення житлом позивача розглядалось на засіданні громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Львівської міської ради, яка рекомендувала відмовити позивачу у наданні житла, у звязку із відсутністю вільного житла. Частиною 7 ст.44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року передбачено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного С уду або вищого спеціалізованого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку Кабінетом Міністрів України, а суддя іншого суду відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцезнаходженням суду. Однак, з моменту призначення позивача на посаду судді господарського суду Львівської області, а також з моменту постановлення її на квартирний облік, відповідач не забезпечив її благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку, яке відповідає встановленим законом санітарним і технічним вимогам, що порушило права та інтереси позивача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові та додаткових поясненнях до позову. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено наступне. Указом Президента України «Про призначення суддів» від 10.12.2001 року №1205/2001 [PERSON] було призначено на посаду судді господарського суду Львівської області /а.с.4-6/, на якій вона працює з 02.01.2002 року по даний час, що підтверджується довідкою №05-36/16 від 20.04.2017р., виданою головою Господарського суду Львівської області /а.с.7/. Житлові умови, в яких фактично проживає [PERSON] за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Лисиничі, вул.Руська, 12 /а.с.8/, є такими, що потребують поліпшення, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов від 27.09.2004 року та 07.04.2017 року /а.с.9-10, 11/. Постановою Львівської обласної державної адміністрації від 21.09.2004 року №6 та Обєднання профспілок Львівщини від 21.09.2004 року №ВК-4-18г /а.с.12-14/, дозволено зарахувати у 2004 році [PERSON] на квартирний облік працівників, які потребують поліпшення житлових умов. З 05.11.2004 року [PERSON] перебуває на квартирному обліку у Львівській міській раді та занесена до Книги реєстрації заяв громадян про взяття на квартирний облік Львівського міськвиконкому /а.с.26-28/. Голова господарського суду Львівської області листом від 11.12.2009 року №01/Г-427 звертався до міського голови м.Львова із проханням внести позивача у план-прогноз надання житла на 2010 рік та наголошувалось, що [PERSON] занесена першою до контрольного списку господарського суду Львівської області /а.с.15/. [PERSON] житлового господарства Львівської міської ради від 14.01.2010 року було повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.10.2009 року №844 «Про розподіл житла виконавчим комітетом у 2009 році» було заплановано виділення однієї квартири для господарського суду Львівської області. При цьому, у звязку із відсутністю в резерві вільного відповідного житла, виділити квартиру для позивача не було можливо. Одночасно проінформовано, що клопотання господарського суду Львівської області стосовно забезпечення житлом судді Гутьєвої В.В. буде враховано при формуванні плану-прогнозу розподілу житла виконавчим комітетом у 2010 році /а.с.16/. 12.01.2017 року [PERSON] звернулась із заявою до міського голови Львова, Виконавчого комітету Львівської міської ради та [PERSON] житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради з метою зясування причин такої тривалої бездіяльності, у відповідь на що отримала відповідь [PERSON] житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 13.02.2017 року, згідно якої 07.02.2017 року питання забезпечення житлом позивача розглядалось на засіданні громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Львівської міської ради, яка рекомендувала відмовити позивачу у наданні житла, у звязку із відсутністю вільного житла /а.с.17-18, 19/. Як видно із копії контрольного списку Господарського суду Львівської області для забезпечення житлом суддів, суддя Гутьєва В.В. у даному списку знаходиться під №1 /а.с.84/. При вирішенні даної справи суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 12.11.2014 року по справі №6-157цс14, згідно якої, питання про забезпечення житлом судді повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, які були чинними на час його обрання суддею. За змістом частини сьомої статті 44 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду. Відповідно до Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2005 року № 707, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду. Як уже зазначалось вище, [PERSON] було призначено на посаду судді Господарського суду Львівської області у 2001 році, а отже і питання про забезпечення її житлом повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, які були чинними на час обрання її суддею. Статтею 47 Конституції України, \~кожному має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Частиною 7 ст.44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року (в редакції чинній на час виникнення у позивача права на забезпечення житлом) передбачено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду або вищого спеціалізованого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку Кабінетом Міністрів України, а суддя іншого суду відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцезнаходженням суду. Відповідно до ст.14 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечуються, зокрема належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. Частинами 1, 5 ст.43 ЖК України передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік. Поряд з цим, абз.1 п.39 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984р. №470, громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, крім осіб, що мають право першочергового одержання жилих приміщень, осіб, які користуються перевагою у строказ одержання жилих приміщень, а також випадків, передбачених абзацом другим цього пункту. Згідно п.п.2,4,9 Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2005 року №707, суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду. Взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства, а судді військового суду згідно з порядком забезпечення житлом військовослужбовців. Для забезпечення суддів благоустроєним житлом Державна судова адміністрація та її територіальні управління (стосовно суддів місцевих судів) ведуть контрольні списки суддів, які потребують поліпшення житлових умов, та суддів, які забезпечені житлом, і вносять місцевим органам виконавчої влади пропозиції щодо забезпечення суддів житлом. Однак, всупереч вищенаведеним вимогам Закону, [PERSON], як суддю Господарського суду Львівської області, на день вирішення справи не забезпечено житлом, як таку, що потребує поліпшення житлових умов, що свідчить про незаконну бездіяльність відповідача у вирішенні цього питання. При цьому, суд відхиляє покликання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 03.06.2015 року по справі №6-390цс15, оскільки така викладена стосовно зобовязання забезпечення жилим приміщенням у позачерговому порядку. Натомість, у даній справі позивачем предявлено позов, оскільки останній користується перевагою у строках одержання благоустроєного житла на підставі ч.7 ст.44 Закону України «Про статус суддів» та абз.1 п.39 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Крім того, не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача про ненадання позивачу житла у звязку із відсутністю вільного житла, оскільки як видно із долучених до справи копій рішень Львівської міської ради /а.с.75, 76, 77, 78/, за спірний період Виконавчим комітетом Львівської міської ради житло суддям за контрольними списками судів Львова надавалось, як мінімум, чотири рази. Більше того, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, якщо чинне правове положення передбачає певні гарантії, в тому числі і матеріальні блага, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цьому доки відповідні положення є чинними. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що право позивача на одержання житла у строки, встановлені Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року було порушено, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved