overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначали, що є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Окрім неї у спірній квартирі зареєстровані, її неповнолітній онук [PERSON], 08.06.2003 р. та відповідачка [PERSON]. Фактично відповідачка не проживає в спірній квартирі з 2009 року, особистих речей і документів відповідачки в квартирі немає, вона має інше житлове приміщення в якому проживає разом із чоловіком та дітьми. У звязку з тим, що відповідачка відмовилась добровільно знятись з реєстрації, позивач просить усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №254 будинку № 14 по вул. Оптимістичній в м. Запоріжжі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, але пояснила, що дійсно не проживає в спірній квартирі з 2009 року та не сплачує комунальні платежі. Представник органу опіки та піклування РА по Заводському району ЗМР проти задоволення позову не заперечувала. Представники КП «Наше місто» та Заводського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області до суду не зявились, надали заяви в яких просили розглядати справу без їх участі, на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено у судовому засіданні позивачка є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а.с.14). Згідно довідки від 23.05.2017 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрована відповідачка [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, з огляду на те, що відповідачка не проживає у спірній квартирі та має інше житло, яке повністю відповідає її потребам, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначали, що є власником будинку № 49 по вул. Скворцова в м. Запоріжжі. Окрім неї у спірній квартирі зареєстрований її колишній чоловік, відповідач [PERSON]. Фактично відповідач не проживає в спірному будинку з серпня 2016 року, особистих речей і документів відповідача в будинку немає, він має інше житлове приміщення в якому проживає. У звязку з тим, що відповідач відмовився добровільно знятись з реєстрації, позивач просить усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 49 по вул. Скворцова в м. Запоріжжі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, але пояснив, що дійсно не проживає в спірному будинку з 2016 року не сплачує комунальні платежі, та має інше місце мешкання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено у судовому засіданні позивачка є власником будинку № 49 по вул. Скворцова в м. Запоріжжі на підставі договору дарування № 1-189 від 16.04.2005 року (а.с.7-9). Згідно довідки від 29.11.2017 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.14). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, з огляду на те, що відповідач не проживає у спірному будинку та має інше житло, яке повністю відповідає його потребам, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначив, [INFO] року помер [PERSON], що проживав в [ADDRESS] За життя [PERSON] склав на її користь заповіт якім все своє майно заповів їй. Вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів після смерті [PERSON]. Позивач вважає, що спадщина після смерті батька відкрилась на 1/2частину житлового будинку на яку просить суд визнати за нею право власності. В процесі розгляду справи по суті позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з'явилась але подала заяву про визнання позову в повному обсязі з проханням справу розглянути у її відсутність. Судом встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку і на земельну ділянку, сторони в добровільному порядку провели розподіл спадкового майна, позивач просить суд визнати право власності на ? частину житлового будинку а відповідач прийняла спадщину в частині земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвом на право власності видане 20.06.2008 року. Суд оцінюючи у сукупності викладені докази враховуючи, що відповідач визнає позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі дійшов висновку, що позов слід задовольнити і відповідно до ст..1223 ЦК України визнати за [PERSON] право власності на ? частину в житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, сараю літер В, гараж літер Г, вбиральні літер Д, колодязь №1, 2, огорожі №3,4, розташований по [ADDRESS], Новоселицького району, після смерті [INFO] року [PERSON]. На підставі ст. 392, 1223,1261,1268,1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначив, що 01 лютого 1997 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, в якому у них народились діти; син Дмитро 26.05.1998р.н. та донька Наталія 26.07.2001р.н. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені з листопада 2015 року через відсутність взаєморозуміння та почуття любові, що призводило до постійних сварок та скандалів в сімї. Вважає, що сімя розпалась остаточно, її збереження є не можливим, у звязку з чим просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як за вищевказаних причин подальше спільне життя подружжя і збереження їхньої родини стали неможливими, а збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб варто розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу відповідачці залишити «Бельдій».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначив, що 12.11.2016 року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина. Після смерті матері позивач звернулась до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS], після померлої 12.11.2016 року [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав з посиланням на викладі в ній доводи, просив задовольнити. Представник відповідача просив розглянути позовну заяву на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши докази по справі, суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 2256 від 08.06.2000 року, квартира розташована в [ADDRESS], належала на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON], батькам позивача (а.с.8) Згідно свідоцтва про право на спадщину № 2-2497 від 23.12.2004 року, [PERSON] прийняла у спадок 1/2 частину квартири розташованої в [ADDRESS], після смерті [PERSON] (а.с.13) Факт смерті [PERSON] 12.11.2016 року підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.11.2016 року, серія І-ЖС №374870 (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно свідоцтва про народження ЯК № 572940 виданого Орджонікідзевським Райбюро ЗАГС 22.09.1955 року, [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] (а.с.7) Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON], як син відноситься до першої черги спадкоємців. Згідно Постанови Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлої 12.11.2016 року [PERSON], але йому було відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.15). У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, зокрема п. 23 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, п. 24 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначив, що 14 вересня 2007 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, в якому у них народилась донька Кароліна 20.05.2010р.н. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені з вересня 2016 року через відсутність взаєморозуміння та почуття любові, що призводило до постійних сварок та скандалів в сімї. Вважає, що сімя розпалась остаточно, її збереження є не можливим, у звязку з чим просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги просив шлюб розірвати, оскільки вважає збереження їхньої родини неможливим, позовні вимоги, в іншій частині просив залишити без розгляду. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову не заперечували, відповідачка просила залишити їй прізвище [PERSON]. Вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як за вищевказаних причин подальше спільне життя подружжя і збереження їхньої родини стали неможливими, а збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб варто розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу відповідачці залишити «Гончаренко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначив, що 16 жовтня 1960 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені з 2008 року, з цього часу відповідачка знаходиться на постійному місці проживання за межами України, шлюбні відносини з цього часу припинені. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, її збереження є не можливим, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідачки. Дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як за вищевказаних причин подальше спільне життя подружжя і збереження їхньої родини стали неможливими, а збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб варто розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу відповідачці залишити «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] померла бабця [PERSON], [INFO] померла мати [PERSON], [INFO] помер батько [PERSON], що проживали в [ADDRESS]. Спадщину після смерті батька якій успадкував після смерті дружини та його матері прийняв він, вступивши в управління і володіння спадковим майном відповідно до ст..549 ЦК України ( в редакції 1963 року). Дане господарство станом на 1990 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були померлі та він а тому вважає, що спадщина після смерті батька відкрилась на ? частин в житловий будинок розташований по [ADDRESS]. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини після смерті батька але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності на спірне господарство за померлим і у зв'язку з розбіжностями в документах а тому просить суд встановити юридичний факт що померла [INFO] [PERSON] є матерю померлого [INFO] [PERSON] а померла [INFO] [PERSON] є матерю [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просить суд його задовольнити. Представник с/ради Істратій В.Г. будучи допитаний за правилами свідка суду показав, що позов визнає в повному обсязі, він як голова с/ради добре знав померлу [INFO] [PERSON], яка є рідною матерію померлого [INFO] [PERSON], а померла [INFO] [PERSON], є рідною матерію [PERSON]. Всі вони проживали за адресою [ADDRESS] Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначив, що з 12 вересня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки припинені, подружжя мешкає окремо. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо, спору про розподілу майна та місце проживання дитини не має, а тому просила шлюб розірвати. В підготовче судове засідання позивач [PERSON], надала заяву, в якій просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище [PERSON]. Про реєстрацію шлюбу було внесено відповідний актовий запис № 690. (а.с. 6) Також судом\~встановлено,\~що на\~теперішній час\~між подружжям\~шлюбні відносини\~припинені,\~спільне господарство\~не ведеться,\~сімя фактично\~розпалась, а між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання, а тому шлюб між ними має бути розірваний. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції у Житомирській області 12 серпня 2000 року за актовим записом № 33. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через різницю в характерах виникають суперечки, в результаті чого між ними втрачено почуття взаємодовіри та поваги один до одного. На даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. За таких обставин позивач вважає, що сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може. Позивач в судове засідання не зявився,направив заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. В судове засідання в подальшому відповідач не зявилася,направила заяву про розгляд справи в її відсутність,позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті права. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні просила присвоїти їй прізвище, яке вона мала до державної реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, відповідачу присвоїти прізвище, яке вона мала до державної реєстрації шлюбу, що розривається - Савчук.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому у виконкомі Городківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області 22 вересня 2007 року за актовим записом № 1. Від шлюбу мають неповнолітню дочку- Залевську [PERSON], [INFO]. Через різницю в характерах виникали суперечки, в результаті чого між ними втрачено почуття взаємодовіри та поваги один до одного. Більше семи років проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. За таких обставин позивач вважає, що сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши наведеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала,пояснила,що відповідач є інвалідом,тому позивач нехтує своїми обовязками та покинув її. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо,оскільки після наданого судом строку на примирення сторони не примирилися. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні просила залишити їй прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, відповідачу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - [PERSON]. Задовольняючи позов суд не стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved