Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до відповідачів з позовною заявою про повернення строкового банківського вкладу (депозиту), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.11.2014 року у м. Синельникове Дніпропетровської області між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк «[PERSON] та Кредит» особі начальника відділення № 5 Філії «Дніпропетровське РУ» [PERSON], було укладено договір - заяву № 307231/28970/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 міс. в іноземній валюті. Предметом Договору-заяви, є розміщення позивачем в банківський установі строкового вкладу в іноземній валюті в сумі 5000,0 доларів США на Вкладний рахунок № 2630.6.047909.001 на строк три місяці з 21.11.2014 до 21.02.2015 року з виплатою відповідачем на його користь процентів за час користування коштами вкладу з розрахунку 12.50% річних. Відповідно до умов даного договору відповідач відкрив [PERSON], як вкладнику вкладний рахунок, а [PERSON] як вкладник, внесла на даний рахунок грошові кошти в сумі 5000 доларів США на строк до 21 лютого 2015 року. Згідно п.7 Договору, строк розміщення вкладу, визначений п. 1 Договору-заяви, не може бути продовжений сторонами. Підтвердженням того, що вказаний договір не продовжений є виписка по особовому рахунку за період з 23.02.2015 року до 23.03.2015 року від 23.03.2015 року, згідно якої сума вкладу - 5000 доларів США перераховані на рахунок на вимогу у звязку із закінченням строку дії депозиту. 21.02.2015 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про повернення грошового вкладу, однак кошти відповідачем не повернуто до теперішньою часу. Отже, в даному випадку відповідач порушив вимоги договору-заяви 307231/28970/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) від 21.11.2014 року. Просить стягнути з ПАТ «[PERSON] та Кредит» на її користь 5000,00 доларів США вкладу згідно договору заяви № 307231/28970/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) від 21.11.2014 року. До початку судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі у відкрите судове засідання не з'явились по невідомим суду обставинам, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимог задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2014 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк «[PERSON] та Кредит» особі начальника відділення № 5 Філії «Дніпропетровське РУ» [PERSON], було укладено договір - заяву № 307231/28970/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в іноземній валюті у сумі 5000,00 доларів США на строк з 21 листопада 2014 року по 21 лютого 2015 року. Згідно п. 2 вищезазначеного договору за час користування коштами вкладу протягом строку визначеного п. 1 цього договору, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,5% річних. Відповідно до п. 6 договору - заяви №307231/28970/3-14 від 21 листопада 2014 року, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та умовах, передбачених положеннями п. 5.1 Основних умов. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до начальника відділення № 5 філії Дніпропетровське РУ «АТ «[PERSON] та кредит» [PERSON] з письмовою заявою про повернення банківського вкладу в сумі 5000,00 дол. США, розміщеного згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) «Нові гроші» № 307231/28970/3-14 від 21 листопада 2014 року. У відповіді від 20.03.2015 р. за № 11 відповідач посилається на Постанову Правління Національного банку України від 04.03.2015 р. № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до якої «банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150 000 гривень на добу на одного клієнта», а також «уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України». 23 березня 2015 року [PERSON] повторно звернулась до начальника відділення № 5 філії Дніпропетровське РУ «АТ «[PERSON] та кредит» [PERSON] з письмовою заявою про повернення банківського вкладу в сумі 5000,00 дол. США, однак кошти відповідачем не повернуті до теперішнього часу. Відповідно до ст. 2 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-III «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 47 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-III «Про банки та банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах. 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк, як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобовязаннями, взятими на себе укладеним договором. Таким чином, оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсним договором має виконувати саме ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» як юридична особа, а не його філія. З огляду наведеного суд вважає, що банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти на його вимогу, а тому вимоги позову про стягнення з відповідача вкладу у сумі 5000,00 доларів США є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI. Передбачений порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову. Відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу шляхом стягнення з Банку на користь держави судового збору у сумі 1103,31 грн., виходячи з того, що розмір задоволених вимог позову у гривневому еквіваленті становить 110 330,86 грн. на день ухвалення рішення (курс НБУ 2206,62 грн. за 100 доларів США).

Outcome: approved