Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45 187,84 гривень, посилаючись на те, що 21.11.2013 року [PERSON] звернулася до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 21.11.2013 року, згідної якої отримала кредит в розмірі 25\~000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які розміщені на офіційному сайті позивача, «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору станом на 29.08.2019 року у неї виникла заборгованість в сумі 45 187,84 гривень, яка складається з 25 647,91 гривень заборгованість за тілом кредитом, в тому числі: 5928,60 гривень - заборгованість за простроченими тілом кредиту, 10\~233,34 гривень пеня за прострочене зобов`язання, 750,00 гривень - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи відповідно до п. 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, 500 гривень - фіксована частина та 2127,99 гривень - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 1921,00 гривень. Також позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30.09.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. 23.02.2021 представник відповідача подав письмові пояснення проти позову, в яких зазначив, що 02.09.2020 року винесено рішення Мукачівського міськрайонного суду та 01.02.2021 року прийнято постанову Закарпатського апеляційного суду у справі № 303/2374/19 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання та скасування нарахованих відсотків незаконними, визнання договору про встановлення розстрочки з кредитної карти недійсним. У зв`язку з набранням судовим рішенням законної сили у справі № 303/2374/19, що мають преюдиційне значення для вирішення даної справи, а тому вважає що відсутні підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач [PERSON] 21.11.2013 року звернулася до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 21.11.2013 року, згідної якої отримала кредит в розмірі 25\~000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту. Отже, цією заявою доводиться факт звернення відповідача до Банку за отриманням банківських послуг ( а.с.9). Також до позовної заяви додані Витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» (а.с. 10, 11-25). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, процентів та пені посилався на анкету заяву [PERSON] від 21.11.2013 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та розрахунок заборгованості за кредитним договором. При цьому, у заяві відповідача не зазначено суму кредитних коштів, яку вона отримує, строк, на який надається кредит, тип картки, відсотки за користування кредитними коштами, відповідальність за невиконання зобов`язань. Суд констатує, що із Анкети-заяви, підписаної відповідачем 21.11.2013 року, неможливо встановити на отримання яких саме банківських послуг було волевиявлення [PERSON] , сама Анкета-заява не містить відомостей, які б вказували на прохання відповідача отримати саме кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку; домовленість сторін про розмір кредитного ліміту, строку, на який видається кредит, плату за користування кредитом та відповідальність за неналежне виконання умов кредитування. Отже, надані позивачем до суду докази не дають можливості встановити істотні умови кредитного договору. До того ж, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у Постанові від 03 липня 2019 року зазначила, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у Постанові від 03 липня 2019 року зазначила, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Разом з тим, з розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що [PERSON] користувалася кредитною карткою, і станом 01.10.2018 року у неї не було заборгованості перед позивачем (а.с. 5-8). Вказана обставина також визнається сторонами по справі. Заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, виникла з 13.10.2018 року. З розрахунку заборгованості вбачається витрати клієнтом кредитних коштів: 13.10.2018 року - 2806,55 грн., 13.11.2018 року 2549,04 грн., 13.12.2018 року 2549,04 грн., 13.01.2019 року 2549,04 грн., 13.02.2019 року 2549,04 грн., 13.03.2019 року 2549,04 грн., 13.04.2019 року 2549,04 грн., 13.05.2019 року 2549,04 грн., 13.06.2019 року 2549,04 грн., 13.07.2019 року 2549,04 грн., 13.08.2019 року 2549,04 грн. Також відповідно на зазначені суми позивачем нараховували відсотки, пеня та штрафи.( а.с. 7). Проте щодо правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за користування зазначеними коштами, суд зазначає наступне. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 303/2374/19 року за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання та скасування нарахованих відсотків незаконними, визнання договору про встановлення розстрочки з кредитної карти недійсним, яке набуло законної сили, (підставою позову було те, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що з її рахунку несанкціоновано з 12 на 13 жовтня 2019 року були зняти кошти розмірі 2789, 00 грн., а також була оформлена розстрочка на суму 14 000 грн. та 5 000 грн.), було встановлено, що в судовому засіданні не доведено, що позивач ( [PERSON] ) вчиняла розпорядження щодо списання/перерахунку коштів, або будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з її рахунків, натомість встановлено, що позивачем негайно повідомлено на гарячу лінію відповідача про несанкціоноване списання коштів з кредитної карти. \~ \~ \~ \~З рішення вбачається, що відповідачем АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Вказане свідчить про відсутність вини позивача, а тому відмова банку у відновлення залишку кредитних коштів які були списані з його рахунку, є неправомірною. Відповідно до\~ч.ч.\~3,\~4\~ст.\~82\~ЦПК України\~обставини,\~визнані судом\~загальновідомими,\~не потребують\~доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому, згідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином враховуючи дані обставини суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.11.2013 року у розмірі 45\~187,84 гривень. Згідно п.2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Представник відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну допомогу в розмірі 3600,00 гривень. Відповідно ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2\~ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем надано договір про надання правової допомоги № 17/АО від 24.05.2019 року, додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 19.01.2021 року, квитанцію про оплату на суму 3600, 00 гривень ( а.с.89-94). Враховуючи, вищезазначене суд приходить до висновку що з позивача на користь відповідача слід стягнути 3600,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: approved