Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 06.05.2015 року мотивуючи тим, що їй на підставі договору дарування від 16.12.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори, належить житловий будинок № 9 по вулиці Горького в місті Узин Білоцерківського району Київської області. Перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2001 року по 26.07.2014 року, вона зареєструвала його, як члена сімї в даному будинку. Рішенням суду від 16.07.2014 року шлюб між ними було розірвано, однак відповідач залишився проживати по місцю реєстрації. Однак спільне проживання є неможливим, відповідач зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки та вчиняє психологічне насильство з приводу чого вона неодноразово зверталася до міліції. Систематичне порушення відповідачем правил співжиття робить неможливим проживання в одному житловому приміщенні, що суперечить її інтересам, оскільки постійно перебуває в стані психологічної напруги, страху та тривоги, що також, негативно впливає на дітей. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому позивач просить виселити [PERSON], [INFO] з житлового будинку № 9 по вулиці Горького в місті Узин Білоцерківського району Київської області без надання іншого жилого приміщення, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] обставини викладені в позовній заяві підтримала та просила виселити [PERSON], [INFO] з житлового будинку № 9 по вулиці Горького в місті Узин Білоцерківського району Київської області без надання іншого жилого приміщення, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв та заперечень до суду не надав. Суд, на підставі ст.ст.224 - 226 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2001 року та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2014 року шлюб було розірвано. Рішення набрало законної сили 06.08.2014 року , від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено матеріалами справи ( а.с.4,6,7,16,17). 16.12.2003 року позивач отримала, на підставі договору дарування серії ВВА № 433917, посвідченого державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5846, у власність будинок № 9 по вулиці Горького в місті Узин Білоцерківського району Київської області та 25.02.2004 року зареєструвала своє право приватної власності в Білоцерківському МБТІ, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.8-12). Відповідно до ст.24 КЗпШС ( який був чинний на момент укладення договору дарування будинку) передбачено, що майно, одержане кожним з подружжя під час шлюбу в дар, є власністю кожного з них. Отже, житловий будинок № 9 по вулиці Горького в місті Узин Білоцерківського району Київської області є приватною власністю позивача [PERSON]. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру ( а.с.10-12) , відповідач [PERSON] був зареєстрований в зазначеному будинку 09.04.2004 року, як член сімї власника квартири. Згідно з висновками Білоцерківського МВ ( з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) ГУМВС України від 23.05.2014 року, від 25.05.2014 року та від 06.10.2014 року ( а.с.13-15) складених за заявами [PERSON] щодо неправомірних дій [PERSON] за місцем проживання: житловий будинок № 9 по вулиці Горького в місті Узин Білоцерківського району Київської області, встановлено, що відповідач вчиняв сварки з колишньою дружиною та висловлювався нецензурною лайкою. [PERSON] був попереджений про недопущення порушень правил громадського порядку та недопущення протиправних дій відносно гр.. [PERSON], однак 23.05.2015 року на [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 173 ч.1 КУпАП. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки з колишньою дружиною, родичі та міліція намагались вирішити питання мирним шляхом, однак всі заходи впливу виявились марними. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Згідно ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Суд приходить до переконання, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача проживання в одному житловому приміщенні та вільно користуватись власністю, а заходи запобігання цьому виявились безрезультатними. Таким чином, позов про виселення [PERSON], [INFO] з житлового будинку № 9 по вулиці Горького в місті Узин Білоцерківського району Київської області без надання іншого жилого приміщення,за неможливістю спільного проживання в одному будинку, підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Суд приходить до висновку, що рішення суду про виселення відповідача є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: житловий будинок № 9 по вулиці Горького в місті Узин Білоцерківського району Київської області. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач довела в судовому засіданні належними та допустимими доказами позовні вимоги, відповідач заперечень проти позову та доказів в їх підтвердження до суду не надав, тому даючи оцінку встановленим обставинам та доданим доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), однак просить залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved