Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника. Свої вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача на посаді начальника виробництва з 19.07.2005 року. Наказом №35-к від 31.03.2010 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив йому заробітну плату, в зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку в зв'язку із затримкою виплати заробітної плати. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 30.05.2011 року на його користь з відповідача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 3069 грн, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 13302 грн 54 коп - всього 16371 грн 54 коп. Проте відповідач виплатив належну йому заборгованість лише 05.09.2013 року. Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2011 року по 05.09.2013 року в розмірі 26983 грн 80 коп, виходячи із середньоденної заробітної плати 47 грн 34 коп, а також компенсацію втарти частини заробітку в сумі 248 грн 59 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не вказав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в порядку заочного провадження відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, та, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді начальника виробництва з 19.07.2005 року. Наказом №35-к від 31.03.2010 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 30.05.2011 року з відповідача було стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 3069 грн, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 13302 грн 54 коп - всього 16371 грн 54 коп. Згідно рішення середньоденна заробітна плата позивача становить 47 грн 34 коп. З копії постанови про закінчення виконавчого провадження старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ [PERSON] від 17.09.2013 року вбачається, що згідно платіжного доручення №2649 від 20.08.2013 року та видаткового касового ордера №17 від 05.09.2013 року відповідачем борг погашено в повному обсязі. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 ч.1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зязку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Відповідно до п.3 Порядку, заробітна плата підлягає компенсації. Згідно п.4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації , поділений на 100. Відповідно до індексів споживчих цін, опублікованих Держкомстатом, коефіцієнт для визначення суми компенсації за затримку виплати заробітної плати, нарахованої в 2010 році, при її виплаті у вересні 2013 року складає 0,081 (8,1% :100). За таких обставин суд вважає за необхідне на підставі ст. 117 КЗпП України стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2011 року по 04.09.2013 року включно в розмірі 26983 грн 80 коп (570 днів х 47 грн 34 коп). Також з відповідача слід стягнути на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 248 грн 59 коп, виходячи із суми невиплаченої заробітної плати, яка станом на 31.03.2010 року становила 3069 грн ( 3069 грн х 0,081). На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 272 грн 32 коп. Враховуючи наведене, та

Outcome: approved