overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.04.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 04. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Подружні відносини не підтримують, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 21.10.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, згідно якої визнав заявлені позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06.04.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 04. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, постійні непорозуміння, втрату почуттів, поваги і турботи про один одного. Сторони припинили шлюбні відносини з липня 2021 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10.09.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 315. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Подружні відносини не підтримують, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 12.08.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у письмовому провадженні. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.09.2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 315. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу\~України,\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст.\~110-112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, постійні непорозуміння, втрату почуттів, поваги і турботи про один одного. Сторони припинили шлюбні відносини з червня 2020 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22.01.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис № 04. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем. Подружні відносини не підтримують, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 30.08.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, якою не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.01.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис № 04. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, постійні непорозуміння, втрату почуттів, поваги і турботи про один одного. Сторони припинили шлюбні відносини з червня 2020 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 31.08.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 406. Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини не підтримують, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 02.08.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, якою не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31.08.2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 406. Від шлюбу сторони мають дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу\~України,\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст.\~110-112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, постійні непорозуміння, втрату почуттів, поваги і турботи про один одного. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 31.12.1999 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації одружень м. Миколаєва було зроблено відповідний актовий запис № 1532. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Подружні відносини не підтримують, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 09.11.2021 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, якою не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31.12.1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації одружень м. Миколаєва було зроблено відповідний актовий запис № 1532. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, постійні непорозуміння, втрату почуттів, поваги і турботи про один одного. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 01.08.1991 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання сторони не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Суд, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, визнав можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 01.08.1991 року у Лівобережному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1562. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO] Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, чого відповідачем не заперечено, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. Таким чином позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 04 серпня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO] Однак, на сьогодні сторони припинили спільне життя, як подружжя, не ведуть спільного господарства. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 04.08.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 583. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 11 вересня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Однак, з січня 2013 року сторони припинили спільне життя, як подружжя, не ведуть спільного господарства. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.08.2014 року підсудність цивільної справи визначена Печерському районному суду м. Києва відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач подав до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 11 вересня 2009 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 186. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 22 жовтня 2002 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO] Однак, на даний час сторони припинили спільне життя, як подружжя, не ведуть спільного господарства. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22.10.2002 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 527. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене,

Outcome: approved