Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся із позовною заявою про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві зазначив, що 31.05.2017 його мати [PERSON] склала на імя позивача заповіт, за яким заповідала йому усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось. З 27.06.2016 [PERSON] знаходилась на диспансерному обліку у обласному онкодиспансері з клінічним діагнозом: рак молочної залізи, мала другу групу інвалідності по загальному захворюванню. Позивач зазначає, що фактично мешкав у квартирі разом з матірю та здійснював постійний догляд за [PERSON], оскільки остання була немічна та потребувала сторонньої допомоги. 08.10.2017 [PERSON] померла. На момент смерті [PERSON] дружина Позивача була вагітна та також потребувала допомоги Позивача. Наприкінці строку для подання заяви про прийняття спадщини у Позивача народилась друга дитина. Оскільки в цей період Позивач мав здійснювати догляд за малолітніми дітьми, надавати допомогу своїй дружині після пологів, він пропустив строк для прийняття спадщини. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини 08.05.2018 та 11.05.2018 до Третьої одеської державної нотаріальної контори, але отримав відмову у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. При цьому, як зазначено у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11.05.2018, вважати Позивача таким, що прийняв спадщину своєчасно не є можливим, оскільки з наданих позивачем документів неможливо встановити факт своєчасного прийняття спадщини. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив надати додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідач про дату та час слухання справи повідомлялась належним чином, до судового засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Ухвалою суду від 23.05.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 30). Клопотання Позивача про витребування копії спадкової справи 07.08.2018 судом задоволено частково та витребувано з Третьої Одеської державної нотаріальної контори належим чином завірені копії заяв осіб про прийняття спадщини або відмови від неї (а.с. 38). Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08.10.2017 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.10.2017 (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже спадщина відкрилась 08.10.2017. Позивач та Відповідач є дітьми померлої, що вбачається з копії свідоцтва про народження Позивача від 17.09.1970 (а.с.7) та копії свідоцтва про народження Відповідача від 27.08.1964 (а.с. 52), копії свідоцтва про одруження Відповідача від 27.10.1984 (а.с. 51). 31.05.2017 померлою складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] Зазначеним заповітом померла заповідала все своє майно Позивачу (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернувся 08.05.2018 до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 42). 11.05.2018 Позивач повторно подав заяву про прийняття спадщини, на якій підпис Позивача був посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 43). Розглянувши заяву Позивача, державний нотаріус Третьої одеської нотаріальної контори [PERSON] 11.05.2018 відмовила у вчинені нотаріальної дії з підстав пропуску строку Позивачем на прийняття спадщини (а.с. 6). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269\~ЦК України). З урахуванням дати відкриття спадщини судом встановлено, що Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після спливу строку для прийняття спадщини, встановленого законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини обґрунтовує народженням дитини та необхідністю здійснення догляду за дружиною та дітьми після пологів дружини. На підтвердження цих фактів надав суду копію свідоцтва про народження [PERSON] від 17.04.2017 (а.с. 20), свідоцтва про народження [PERSON] від 05.04.2018 (а.с. 21) та випискою про новонародженого від 06.04.2018 (а.с. 36). Судом встановлено, що шестимісячний строк подання Позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 09 квітня 2018 року, а Позов до суду він подав 14.05.2018, тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved