Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 25 липня 2009 року. Мотивує заяву тим, що подружнє життя не склалося через протилежні погляди на ведення господарства та виховання дитини. Примирення неможливе. Шлюбні відносини припинено понад рік. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд цієї справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач\~в судове\~засідання не\~з`явилась.\~В поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову не заперечував, дав згоду на розлучення. Одночасно пояснив, що мотиви розірвання шлюбу інші, ніж вказала позивач. Між ними виникали сварки через аморальну поведінку дружини. Наміри вплинути на це не дали позитивного результату, зберегти шлюб неможливо. На даний час дитина живе з позивачкою окремо від нього. Дочка потребує нормальних умов для проживання та навчання. До цього часу нею займався відповідач та його батьки (відвозили та забирали зі школи, водили до репетиторів). На даний час дочка перебуває вдень в будинку сама, без нагляду дорослих. Просив суд зобов`язати позивача не перешкоджати йому у вихованні дитини. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Між сторонами зареєстровано шлюб 25 липня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Подружжя має спільну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати недоцільно, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, суперечить інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню. Щодо клопотання відповідача про зобов`язання позивача не перешкоджати йому у вихованні дитини, зазначеного у відзиві на позов, суд зазначає, що вказане прохання містить ознаки окремої позовної вимоги. Тому відповідач має право звернутися до суду з такою позовною заявою в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: approved