Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що їй згідно свідоцтва про право власності належала 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Згідно договору дарування частини квартири, укладеного між нею та її сином [PERSON], право власності на належну їй частку квартири було набуте [PERSON] У квітні 2014 року їй стало відомо, що ця частка квартири, в якій вона мешкає, і яка є її єдиним житлом, продана з прилюдних торгів в рахунок відшкодування солідарного кредитного боргу [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки, згідно договору поруки від 06 серпня 2008 року, він виступив поручителем перед банком в забезпечення виконання зобов'язань своєї дружини [PERSON] за отриманим нею кредитом. Вважає, що зазначений договір дарування є недійсним, оскільки вказаний договір вона підписала в результаті помилки. Між нею та відповідачем [PERSON] була домовленість про те, що він буде її довічно доглядати, забезпечувати продуктами харчування та ліками, вона буде довічно проживати в належному їй житловому помешканні, і тільки на цих умовах вона погодилася укласти з відповідачем договір дарування. Зазначені обставини, відсутність правових знань, похилий вік заважали їй в момент підписання договору зрозуміти його природу та наслідки. Просила визнати недійсним договір дарування ? частини квартири, укладений між нею та відповідачем, зобов'язати [PERSON], повернути належну їй ? частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» заперечував проти заявлених позовних вимог, вважав позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.12.2007 року [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала ? частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 20.06.2006 року, виданого згідно з розпорядженням № 19398 від 20 червня 2006року, зареєстрованого у Херсонському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 77665 Відповідно до договору дарування частини квартири від 11.07.2008 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частину квартири [ADDRESS], який було посвідчено 11 липня 2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2882, та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.07.2008 року. 06.08.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 02-23-Ф081033П, відповідно до якого останній зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON], зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф081033П від 06.08.2008 року. Відповідно до протоколу №2213433 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить [PERSON],( [ADDRESS]) від 07.04.2014 року ? частина трикімнатної квартири за вищевказаною адресою була реалізована з прилюдних торгів [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий з відповідачем та позивачем, знає, що між ними було укладено договір, за яким [PERSON] повинен був піклуватись за [PERSON], також зазначив, що відповідачем було укладено кредитний договір та заставлено квартиру. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною [PERSON], онука позивачки. На даний час проживають разом з [PERSON], в спірній квартирі. Два роки тому приходили державні виконавці та складали акт опису майна, тоді їм стало відомо, що квартира закладена під іпотеку. Про існування договору вона знає, але присутня не була, деталей укладення не знає, як їй розповідали, що [PERSON] повинен був піклуватись за [PERSON], однак він не виконує покладені на нього обов'язки, не піклується. Відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час укладання договору дарування позивачці були роз'яснені правові наслідки цієї правової угоди, яка в свою чергу підтвердила дійсність своїх намірів на її укладення, сторони домовились про істотні умови договору, договір укладено з дотриманням вимог діючого законодавства. Позивачка не надала доказів того, що оспорюваний договір укладено під впливом помилки щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, а зазначала, що помилка вчинена в наслідок власного недбальства та незнання закону, що є підставою для відмови у задоволенні її позову.

Outcome: dismissed