Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Позивач звернулась до нотаріуса з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що вказаний строк позивач пропустила з поважних причин, вона просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилась. Представник позивача адвокат Умріхін О.В. надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні вимог, у зв`язку з відсутністю доказів поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи наявність відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, зокрема книгою шостою «Спадкове право». Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №891 (а.с. 10), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8), свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с. 9). З постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Болозенко Т.О. від 03.09.2018 вбачається, що [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] її батька [PERSON] , оскільки спадкоємець не надала документів, що підтверджують факт прийняття спадщини за законом протягом строків, встановлених ст. 1270 ЦК України. З копії закордонного паспорту позивача вбачається, що вона перебувала за кордоном, а саме в Ізраїлі, в період часу з 18.04.2016 по 18.04.2017, з 23.04.2017 по 23.04.2018. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, -\~на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно з ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . Згідно з положеннями\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, виходячи зі змісту\~статті 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Разом з цим, за відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину, відповідачем має виступати територіальна громада як остаточний правонаступник у спадковому майні за\~ст. 1277 ЦК України. Разом з тим оскільки повноваження реалізуються територіальними громадами переважно через місцеві ради та їх виконавчі комітети, цілком прийнятними є також позови до територіальних громад в особі місцевих ради або їх виконкомів. Наведена правова позиція підкріплюється судовою практикою, а саме постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7 (абзац другий пункту 24), а саме: суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами\~є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, виходячи з аналізу норм цивільного законодавства та судової практики, суд дійшов висновку про те, що право на позов за ч. 3 ст. 1272 ЦК України виникає у випадку подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, яким ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~визначає день смерті особи. З огляду на викладене, до предмету доказування у даній справі слід віднести час та місце відкриття спадщини, факт звернення до нотаріальної контори та поважність обставини, за якими строк для прийняття спадщині було пропущено спадкоємцем. Верховний Суд України в абз. 3 п. 24\~постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, роз`яснив, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Болозенко Т.О. на запит суду було надано копію спадкової справи, згідно з якої вбачається, що спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] була заведена [INFO] , а саме: з часу звернення позивача із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців встановлено не було. Крім того Верховний Суд України в абз 6 п. 24\~постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що позивач внаслідок перебування за кордоном, тобто з поважних причин, пропустила строк для прийняття спадщини та вчасно не звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню та позивачу повинен бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , і достатнім, в даному випадку, буде строк у три місяці. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270\~ЦК для прийняття спадщини (абз. 7 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7).

Outcome: approved