Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду 04 серпня 2021 з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з Відповідачем з 29 грудня 2018 року. За час шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Однак, однією сім`єю не проживають, між ними припинились шлюбні відносини, вони перестали вести спільне господарство та проживають окремо. Син проживає разом з Позивачкою, та знаходиться на її утриманні, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. А тому вона просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) - до досягнення сином [PERSON] трьох років. Позивач до початку судового засідання надала до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до початку судового засідання надав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 16). Також встановлено, що малолітній син [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] та проживає разом з нею (а.с. 7) Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 цієї статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З аналізу вищенаведених норм слідує, що умовою отримання аліментів дружиною, з якою проживає дитина, є спроможність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Отже метою законодавчого закріплення права матері на отримання аліментів на дитину і на своє утримання є, перш за все, захист інтересів дитини, забезпечення її грошовими коштами, необхідними для її життєдіяльності. З урахуванням того, що Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини, який має можливість надавати таку допомогу, крім того останній не заперечував щодо задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved