Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факт безспірності заборгованості, відносно якої вчинявся виконавчий напис, відповідність поданих документів вимогам закону, наявність рішення суду про стягнення коштів з позивача, попереднього примусового стягнення боргу, строк позовної давності, а тому позивач просить виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість не сплачену в строк за Кредитним договором №б/н від 30.06.2012 року в сумі 84230,32 гривень, визнати таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, скористався правом надання відзиву в якому просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та слухати справу без представника банку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. Представник третьої особи Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справу відсутності представника відділу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У 2012 році позивач звернувся до відповідача з заявою задля відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки. Окремий кредитний договір не укладався. За умовами заяви позивач отримала кредитну картку з лімітом та з пільговим періодом користування кредитними коштами строком на 55 днів. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 р., справа №208/8418/15-ц, було відкрите провадження у цивільній справі за заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу виконавчого листа за рішенням третейського суду про стягнення заборгованості з позивача. Відповідач звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» по справі №6222/2015 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 31.07.2015 р. по справі №6222/2015 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача «про стягнення заборгованості за кредитним договором» було стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 42509 грн. 69 коп., та 250 грн. - третейського збору. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 р., справа №208/8418/15-ц, суд вирішив видати виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 31.07.2015 р. по справі №6222/2015 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 42509 грн. 69 коп.; третейський збір в сумі 250 грн. та судовий збір за подання заяви про видачу виконавчого листа в сумі 609 грн., а всього 43 368 грн. 69 коп. (сорок три тисячі триста шістдесят вісім гривень 69 коп.). Виконавчий лист №6/208/1782/15 виданий 27.11.2015 року. За вказаним виконавчим листом Жовтневим відділом ДВС КМУ було відкрито провадження та у рамках виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (постанова від 01.02.2016 року). Згодом, борг у рамках виконавчого провадження був погашений позивачем у повному обсязі, виконавче провадження закінчено, а майно звільнено з під арешту. У постановах державного виконавця зазначено: «борг сплачено в повному обсязі». У 2018 році позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2018 року, ВП №55569298, яка винесена державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шевченко В.М. про стягнення з неї боргу у розмірі 86 030,32 гривень. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис №11240 від 17.08.2017 року, зроблений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Пунктом 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно пункту 3 Глави 16 вказаного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, за наявності всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та за умови, що заявником подано заяву до нотаріуса про вчинення такого правочину в межах строку позовної давності. Можливість реалізації права на звернення з позовом про оскарження нотаріальної дії або відмову в її вчиненні обмежена загальним строком позовної давності, який визначається у ст. 257 ЦК України та становить 3 роки. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 04.03.2015 р. у справі № 6-27цс15 та Постанові Верховного суду України від 11.03.2015 р. у справі 6-141 цс14. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 3, 10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 р. зазначив, що розгляд судом справи за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірним, і, крім того, відповідає конституційному положенням про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України). У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факт безспірності заборгованості, відносно якої вчинявся виконавчий напис, відповідність поданих документів вимогам закону, наявність рішення суду про стягнення коштів з позивача, попереднього примусового стягнення боргу, сплив строку позовної давності. Оригінал кредитного договору нотаріусу не подавався. Нотаріусу, замість засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, відповідачем було пред'явлено приватному нотаріусу розрахунок заборгованості. Проте вказані документи не є тотожними та не замінюють один одного, що дає підстави зробити висновок про те, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості, з огляду на вимоги пункту 2 Положення, не є документом, який посвідчує безспірність визначеної суми боргу. Безспірність нарахованих банком сум не підтверджується жодним документом. Нотаріус також не враховував пропуск банком строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З витребуваних судом від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича належним чином завірених копій документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 17 серпня 2017 року, зареєстровано у реєстрі за №11240, про стягнення боргу у розмірі 84230,32 гривень з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», а також належним чином завіреної копії виконавчого напису від 17 серпня 2017 року за №11240, вбачається, що нотаріус охоплює період з 2012 року, тобто виходячи за межі позовної давності та повторно стягуючи кошти, які раніше були стягнуті за рішенням Третейського суду. За викладених обставин, у приватного нотаріуса Швеця Р.О. не було правових підстав для посвідчення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу, водночас сума заборгованості р озрахована поза межами визначеного сторонами строку позовної давності, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, внаслідок чого не підлягає примусовому виконанню. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. На підставі викладеного,

Outcome: approved