Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити, шо частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , кадастровий № 6310137500:02:024:0010, становить Ѕ частку, та визнати за нею право власності на Ѕ частку зазначеної земельної ділянки, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина 77/100 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , які належали останній на підставі договору міни, посвідченого 3-ю Харківською державною нотаріальною конторою 03.09.1975 року та зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 29.10.1975 року за реєстровим № 44591. Також, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина Ѕ частина земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , яка належала останній на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 760870, виданого Харківською міською радою Харківської області 16.03.2010 року, у додатку якого вказані два співвласника земельної ділянки, а саме вона та її мати. На все належне майно [PERSON] зробила на її ім`я заповіт, який був посвідчений 13.11.1984 року 3-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-4560. Спадщину після смерті матері вона прийняла, так як проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори. На 77/100 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] нотаріусом 3-ї ХДНК їй . було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.03.2020 року. Щодо Ѕ частини земельної ділянки по [ADDRESS] , нотаріусом 3-ї ХДНК була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2020 року № 312/02-31, у зв`язку з тим, що у додатку до Державного Акту на право власності на земельну ділянку визначено два співвласники, але не визначені розмірі часток, якими кожен володіє. Відповідач, в особі представника Харківської міської ради, надав відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не надано доказів того, що земельна ділянка розташована по [ADDRESS] входить до складу спадкової маси, так як заповіт було складено [PERSON] 13.11.1984 року, а Державний Акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] отримала 16.03.2010 року. Також, відсутнє підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не надано доказів реєстрації місця проживання позивача разом з [PERSON] . Оскільки позивачем не надано доказів постійного проживання разом з [PERSON] та з моменту смерті останньої до звернення [PERSON] до нотаріуса пройшло 12 місяців та 21 день, що свідчить про те, що позивач пропустив строк, встановлений законодавством для вступу у спадщину. Ухвалою судді від 27.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 23.10.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Витребувано з Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 183/2019, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, в особі представника Харківської міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Палацом Новонароджених від 25.01.1968 року позивач [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] /а.с.11/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 13.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Харкові, про що складено актовий запис № 2488/а.с.10/. Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 183/2019 після померлої [PERSON] /а.с. 6/. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №312/02-31 від 04.03.2020 року виданої державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лебедєвою Н., позивачу відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 6310137500:02:024:0010, на підставі того, що у додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 760870, вказані два співвласники, але не визначені розміри часток, якими володіє кожна з них /а.с.5/. Згідно державного акту серії ЯИ № 760870 виданого на ім`я [PERSON] та додатку до нього від 23.12.2010 року земельна ділянка що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 6310137500:02:024:0010, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] /а.с.12-13/. Згідно державного акту серії ЯИ № 760871 виданого на ім`я [PERSON] та додатку до нього від 06.01.2010 року земельна ділянка що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 6310137500:02:024:0010, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] /а.с.14-15/. Відповідно до договору дарування від 05.08.1998 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської Державної нотаріальної контори, [PERSON] належить 23/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.03.2020 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на 77/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.8/. З копії спадкової справи № 183/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою, встановлено, що [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини 16.07.2019 року, тобто в межах строку встановленого ст. 1270 ЦК України. З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованими станом на 12.02.2019 року є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до фотокопії заповіту зі справ Харківського обласного державного нотаріального архіву, 30.11.1984 року в м. Харкові, [PERSON] заповіла все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, що буде їй належати на день її смерті своїй дочці [PERSON] . Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи з вищенаведеного, у суду є всі підстави вважати, що [PERSON] , яка померла [INFO] у спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку належала 1/2 частка. З цих підстав вимоги позивача [PERSON] про визначення частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищезазначену земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 6310137500:02:024:0010, підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Таким чином, судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] входить 1/2 частка спірної земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 6310137500:02:024:0010, та єдиним спадкоємцем є сторона по справі. Тобто частка позивача у спадковому майні, що складається з спірної земельної ділянки становить 1/2 частину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді 1/2 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 6310137500:02:024:0010, в позасудовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки після смерті матері, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає що його позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved