Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 21.04.2007 року. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 236. Від спільного життя мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинені з грудня 2008 року, з тієї причини, що вони не можуть знайти порозуміння з відповідачем, між ними повністю втрачено почуття любові, поваги й довіри. З травня 2009 року по травень 2012 року [PERSON] відбував покарання за скоєний злочин за ч. 2 ст. 289 КК України. Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2011 року [PERSON] було засуджено до позбавлення волі на строк 4 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у звязку з чим він знову відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії № 94 Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишиться проживати із нею. Спір про розподіл майна між ними відсутній. На примирення вона не згодна, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав на адресу суду повідомлення, що він не може бути присутнім у судовому засіданні у звязку із відбуванням покарання. (а.с. 20). За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим за згодою позивача розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.04.2007 року Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 236 (а.с. 3). Від шлюбу в сторін народилася дитина донька [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Подружні стосунки сторони припинили з грудня 2008 року з причини відсутності взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя, небажання мати шлюб один з одним.\~ З цього часу сторони проживають окремо, дитина знаходиться з позивачем. Спору про поділ майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про розірвання шлюбу з особою, засудженою до позбавлення волі на строк не менш як три роки судовий збір не сплачується, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved