Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 08.10.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні та вихованні. Угоди з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, хоча відповідач є працездатним, має дохід, та немає інших осіб на своєму утриманні, а тому спроможний та зобовязаний в силу сімейного законодавства та християнської моралі виховувати та матеріально забезпечувати свою неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття.\~ Відповідач на даний час офіційно працевлаштований у Польщі, отримує заробітну плату у розмірі 2100 злотих. Позивач самостійно не спроможна забезпечити дитині достатній рівень життя, оскільки не працює, та доглядає за дитиною. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, тому позивач просила суд стягувати з нього на її користь на утримання дитини аліменти у твердому грошовому розмірі\~ по 5000грн. щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, стягувати з відповідача на користь позивача на її утримання у твердому грошовому розмірі по 2000грн., до досягнення дитиною трирічного віку, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення одного щомісячного платежу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у заяві, також зазначила, що на даний час отримує соціальну допомогу\~ по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 860 грн., в той час, коли її витрати на дитину становлять 3000-4000 гривень на місяць. Просила позов задовольнити.\~\~\~ Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на відзив (а.с.24-25), в якому\~ відповідач зазначив, що\~ позивач, заявляючи вимогу про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку не надала жодного доказу, із змісту якого вбачається, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, що в свою чергу суперечить нормі ст.\~ 84 СК України та ст. 81 ЦПК України, оскільки її твердження що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі на її утримання ґрунтуються виключно на припущеннях, що є неприпустимим. Позивач проживає з батьками, від яких вона одержує також певне утримання, що є істотною обставиною для вирішення спору. Що стосується аліментів на утримання дитини у такому розмірі, то\~ зазначив, що\~ відповідач перебуває у Польщі, та ті доходи які він отримує є мінливими, нерегулярними, несистемними. Одночасно з цим, перебування за кордоном вимагає незалежно від наявності роботи та доходів, нести постійні витрати на винайм житла, та інших побутових витрат. Незважаючи на це відповідач не відмовляється та не ухиляється від власного обовязку утримання та виховання дитини. По мірі можливості сплачуються відповідні аліментні платежі. Зокрема за червень, липень та серпень\~ відповідач сплатив позивачу\~ аліменти в розмірі 3000грн. з розрахунку 1000грн. на місяць, що є тією сумою, яку відповідач в змозі оплачувати. Крім цього такий розмір є більше мінімального розміру, встановленого законодавством. Призначення аліментів у більшому розмірі унеможливить для відповідача їх сплату, що в свою чергу призведе до виникнення заборгованостей та інших негативних наслідків, що в подальшому унеможливить для позивача отримувати їх взагалі. Це відобразиться на матеріальному забезпеченні дитини. Відповідач не обмежується сплатою аліментів, а\~ намагається по мірі можливості приймати участь в утриманні дитини в іншій формі. На підставі наведеного просив суд визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 900грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття, в задоволенні позову про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача відмовити повністю. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 126880 (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія І-НМ № 316683 (а.с.3), яка проживає з позивачем. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований у Польщі, що підтверджується копією трудового договору та іншими документами про розмір його доходу, а також копією договору про оренду житла (а.с.30,34,35,36,38,39,40-41), він перераховує кошти позивачу на утримання дитини, про що також долучено відповідну копію\~ документу (а.с.37). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком до\~ 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі\~ 2000грн. щомісячно, починаючи з 26 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Доводи відповідача про стягнення аліментів у розмірі 900грн. щомісячно спростовуються наданими представником відповідача письмовими доказами про наявність офіційного працевлаштуванні та про винайм житла у Польщі, що доводить про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2000грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку, то суд виходить з наступного. Вимога ч. 4 ст. 75 СК України передбачає, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України). Судом встановлено, що відповідач є працездатним, на його утриманні не перебувають непрацездатні батьки, інші малолітні чи неповнолітні діти, а тому з нього на користь позивачки на її утримання слід стягувати по 500,00 грн. щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 75, 84, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial