Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача та просила поділити спільне зх. Відповідачем майно, загальна сума якого складає 322 045 грн. 54 коп., виділивши позивачці: автомобіль Toyota Corola, 2008 року випуску вартістю 132 912 грн., кошти на банківському рахунку чоловіка в ПАТ «Банк Форум» в сумі 50 000 грн. та виділивши відповідачу: грошові кошти в ПАТ «Банк Форум» в сумі 50 000 грн., рухоме майно (речі побутового вжитку), стягнути з відповідача судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2013 року 17 липня 2012 року. 14 січня 2012 року відповідач не впустив позивачку з дитиною додому змінивши замки. За час шлюбу сторонами було придбано майно: автомобіль Toyota Corola, 2008 року випуску вартістю 132 912 грн., грошові кошти на банківському рахунку відповідача в ПАТ «Банк «Форум» в сумі 100 000 грн., дві земельні ділянки, що знаходяться в Житомирській області, рухоме майно: холодильник Samsung, телевізор Samsung, телевізор LG, пральна машина LG, пароварка Panasonic, мясорубка Mulinex, вага, пилосос LG, мікрохвильова піч, праска Boch, ковдра і подушка, DVD програвач, електрочайник Siemens. Домовленості про поділ спільного майна між сторонами не досягнуто. Автомобіль та вся побутова техніка залишились у відповідача. У звязку з наведеним просить розділити спільне майно подружжя. В судовому засіданні 18 березня 2013 року позивачка змінила предмет позову та просить виділити їй у власність в порядку поділу майна подружжя: автомобіль Toyota Corola, 2008 року випуску вартістю 132 912 грн., грошові кошти в сумі 90 010,08 грн., виділити відповідачу: грошові кошти в сумі 90 010,08 грн., рухоме майно: холодильник Samsung, телевізор Samsung, телевізор LG, пральна машина LG, пароварка Panasonic, мясорубка Mulinex, вага, пилосос LG, мікрохвильова піч, праска Boch, ковдра і подушка, DVD програвач, електрочайник Siemens, стягнути з відповідача в свою користь 90 010,08 коп. 27 листопада 2015 року позивачка збільшила позовні вимоги та просить розділити спільне майно подружжя та виділити їй у власність: земельну ділянку площею 0,1200 га. для ведення садівництва, кадастровий номер 1820980300:02:000:0845, яка розташована в Житомирській області, Брусилівський район, Водотиївська сільська рада, державний акт серія ЯИ № 278665 зареєстрований 26.02.2010 року; грошові кошти на банківському рахунку відповідача в ПАТ «Банк «Форум» та УПБ Банк в сумі 90 010 грн.; стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля Toyota Corola, 2008 року випуску в сумі 106 665 грн. та 10 900 грн. грошової компенсації за рухоме майно, а всього майна на суму 257 575 грн., відповідачу виділити у власність: грошові кошти на банківському рахунку відповідача в ПАТ «Банк «Форум» та УПБ Банк в сумі 90 010 грн.; автомобіль Toyota Corola, 2008 року випуску; земельну ділянку площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 1820980300:02:000:0858, яка розташована в Житомирській області, Брусилівський район, Водотиївська сільська рада, державний акт серія ЯИ № 280256 зареєстрований 26.02.2010 року; рухоме майно: холодильник Samsung, телевізор Samsung, телевізор LG, пральна машина LG, пароварка Panasonic, мясорубка Mulinex, вага, пилосос LG, мікрохвильова піч, праска Boch, ковдра і подушка, DVD програвач, електрочайник Siemens. Обґрунтовуючи суму грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля Toyota Corola, 2008 року випуску позивачка вказує, що нею подана грошова оцінка автомобіля, яка становить 213 330 грн. автомобіль відчужений відповідачем без її згоди тому експерт не міг провести огляд авто та визначив середньоринкову ціну автомобіля. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечив щодо визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку та на рухоме майно, а саме: холодильник Самсунг вартістю 5858 грн.; телевізор Самсунг вартістю 5599 грн.; пральну машину LG вартістю 2137 грн.; ковдру та подушку вартістю 768 грн. 98 коп., оскільки іншого рухомого майна, яке б було придбане сторонами за час шлюбу, у відповідача не має, доказів, що таке майно існує та придбано за час шлюбу позивачкою суду не надано. Грошову компенсацію за рухоме майно не погоджується сплачувати, оскільки відповідачу такого майна не потрібно. Щодо стягнення грошової компенсації за автомобіль, то представник відповідача погодився сплатити грошову компенсацію в розмірі 25 197 грн., тобто половину суми, за яку автомобіль було продано відповідачем, належних та допустимих доказів того, що вартість автомобіля становить 213 330 грн. позивачкою суду не надано. Щодо грошових коштів. То відповідач стверджує, та вказане твердження підтверджується документами, які є у справі, що грошові кошти з банківського рахунку було знято під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, кошти були витрачені на потреби сімї, на даний час грошових коштів не має та поділу вони не підлягають. З урахуванням наведеного вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у шлюбі з 09.08.2003 року по 21.09.2012 року, до часу його розірвання в судовому порядку (набрання рішенням суду законної сили), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду (а.с.5, 7-8). За час шлюбу сторонами придбано таке майно: автомобіль Toyota Corola, 2008 року випуску, що підтверджується довідкою рахунком (а.с.9); холодильник Самсунг вартістю 5858 грн.; телевізор Самсунг вартістю 5599 грн.; пральна машина LG вартістю 2137 грн.; ковдра та подушка вартістю 768 грн. 98 коп., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.10-13); земельна ділянка площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 1820980300:02:000:0845, яка розташована в Житомирській області, Брусилівський район, Водотиївська сільська рада, державний акт серія ЯИ № 278665 зареєстрований 26.02.2010 року (а.с.87); земельна ділянка площею 0,1200 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 1820980300:02:000:0858, яка розташована в Житомирській області, Брусилівський район, Водотиївська сільська рада, державний акт серія ЯИ № 280256 зареєстрований 26.02.2010 року (а.с.86); грошові кошти на рахунку відповідача у ПАТ «Банк Форум» (а.с.104-102). Питання поділу спільного майна подружжя регулюється наступними нормами чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За змістом ч. 1 та 2 ст. 60 Сімейного кодексу України (надалі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст. ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом, сторони не досягли між собою згоди щодо поділу спільного майна, відносини між ними є вкрай негативними. Що стосується вимоги позивачки про поділ земельних ділянок, то суд прийшов до висновку, що вказана вимога підлягає до задоволення, оскільки земельні ділянки отримані сторонами у власність за час шлюбу, на кожну земельну ділянку виданий окремий державний акт, відповідач вказану вимогу визнає. Однак, суд вважає, що позивачкою не підтверджено належними та допустимими доказами вартість земельних ділянок. Клопотання про призначення оціночної експертизи позивачкою не заявлялось, доказів вартості земельних ділянок суду не надано. Рішенням суду від 06 березня 2014 року, яке набрало законної сили 10 грудня 2014 року згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, автомобіль Toyota Corola, 2008 року випуску визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] (а.с.176-186). Однак, договір комісії від 25 січня 2012 року, за яким відповідач продав автомобіль, без згоди позивачки, на даний час дійсний, справа перебуває на розгляді в суді, рішення не набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості його частки автомобіля, то суд виходить з наступного. Автомобіль марки Toyota Corola, 2008 року випуску є неподільною річчю та на даний час у власності відповідача не перебуває, але автомобіль проданий відповідачем без згоди на це позивачки. Між сторонами існує спір щодо розміру грошової компенсації 1/2 частки автомобіля. Позивачка просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 106 665 грн. та підтверджує вказану суму повідомленням судового експерта-автотоварознавця (а.с.206). Відповідач погоджується сплатити позивачці компенсацію в розмірі 25 197 грн., тобто половину суму згідно акту технічного стану та оцінки транспортного засобу і номерного агрегата № 1775 (а.с.225). Суд вважає, що вимога позивачки підлягає до задоволення, оскільки повідомленням судового експерта-автотоварознавця є належним доказом середньо ринкової вартості автомобіля, експертизу автомобіля провести не можливо, оскільки автомобіль відсутній у сторін. Відповідно до пп. 1.5, п. 1 розділу ІV «Товарознавча експертиза» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, в разі непредставлення на огляд експерту транспортних засобів експертиза проводиться на підставі матеріалів справи, що стосуються технічних характеристик цих транспортних засобів. Позивачем було надано експерту технічні характеристики на транспортний засіб. Акт технічного стану та оцінки транспортного засобу і номерного агрегата № 1775 не може бути належним доказом, який би підтверджував вартість автомобіля, оскільки невідомо де та ким він складений, заповнений та оформлений він неналежним чином. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. На депозитний рахунок суду грошову компенсацію відповідачем не внесено, однак ним не заперечується сплата грошової компенсації позивачці. Щодо вимоги позивачки про сплату їй грошової компенсації за рухоме майно, то суд прийшов до висновку, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки відповідач не бажає залишати у себе рухоме майно, сплатити грошову компенсацію не погоджується, просить залишити рухоме майно, а саме: холодильник Самсунг вартістю 5858 грн.; телевізор Самсунг вартістю 5599 грн.; пральну машину LG вартістю 2137 грн.; ковдру та подушку вартістю 768 грн. 98 коп. позивачці. Оскільки рухоме майно є неподільними речами, жодна із сторін не погоджується на грошову компенсацію, також сторони не бажають залишати у себе в особистій власності вказане рухоме майно, то суд прийшов до переконання, що рухоме майно: холодильник Самсунг вартістю 5858 грн.; телевізор Самсунг вартістю 5599 грн.; пральну машину LG вартістю 2137 грн.; ковдру та подушку вартістю 768 грн. 98 коп. слід залишити у спільній частковій власності сторін. Щодо рухомого майна: телевізор LG, пароварка Panasonic, мясорубка Mulinex, вага, пилосос LG, мікрохвильова піч, праска Boch, DVD програвач, електрочайник Siemens, то суд прийшов до висновку, що позивачкою не доведено наявність такого майна та факт його придбання під час шлюбу, тому в цій частині вимог слід відмовити. Щодо вимоги позивачки про виділення їй у власність грошових коштів на банківському рахунку відповідача в ПАТ «Банк «Форум» та УПБ Банк в сумі 90 010 грн. та виділення відповідачу у власність такої ж суми грошових коштів, то суд виходить з наступного. Позивачка підтверджує свою вимогу випискою по рахунку відповідача в ПАТ «Банк Форум» (а.с.101-102). Однак, як вбачається з виписки, кошти з рахунку було знято під час перебування сторін у шлюбі. Доказів того, що кошти були витрачені не в інтересах сімї позивачкою суду не надано. Також позивачка вказує, що на час зняття коштів з рахунку вона вже не проживала з відповідачем, оскільки він вигнав її з додому, однак доказів на підтвердження своїх слів позивачка суду не надала. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Грошових коштів, на час здійснення поділу спільного майна подружжя та на час розірвання шлюбу, на рахунках відповідача не має та не було, а тому вказана вимога позивачки не підлягає до задоволення. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачку судом було звільнено від сплати судового збору, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь дежави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 365, 368 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61, 88 ЦПК України

Outcome: partial