Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернувся із вказаною позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON], зареєстровану за адресою: [ADDRESS], такою, що втратила право користування житлом за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Петровської державної нотаріальної контори 27 листопада 1969 року за реєстровим № 922, зареєстрованого в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 листопада 1969 року за реєстровим № 1520/18ст.66, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори 15 січня 1985 року за реєстровим № 2-121, зареєстрованого в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 січня 1985 року за реєстровим номером 1520/18ст.66, є власником будинку [ADDRESS], у вказаному будинку разом з ним, його дружиною [PERSON], дочкою [PERSON], зареєстрована онука [PERSON], проте з 2011 року вона разом з ними фактично не проживає, за комунальні послуги не сплачує, її особистих речей у будинку немає. Відповідач поїхала на заробітки в інше місто та повертатися до м. Олександрії не має наміру. Реєстрація відповідача в будинку впливає на розмір комунальних платежів, унеможливлює отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, він не бажає оплачувати комунальні послуги за відповідача. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, у якій просила судове засідання провести без участі позивача та її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, відзиву та інших заяв або клопотань від неї не надходило. За відсутності заперечень позивача суд у засіданні 14 вересня 2018 року, враховуючи зазначені вище обставини, ухвалив провести заочний розгляд справи згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування будинку від 27 листопада 1969 року, посвідченого нотаріусом Петровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 922, зареєстрованого в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 листопада 1969 року за реєстровим № 1520/18ст.66, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори 15 січня 1985 року за реєстровим № 2-121, зареєстрованого в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 січня 1985 року за реєстровим номером 1520/18ст.66. Копії зазначених документів долучені до матеріалів справи. У зазначеному будинку зареєстровані: власник [PERSON], його дружина [PERSON], дочка [PERSON] та онука [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою квартальним комітетом № 28 за № 329 від 14 червня 2018 року. З 2011 року відповідач [PERSON] у зазначеному будинку не проживає, речей її присутності не виявлено, що підтверджується актом від 14 червня 2018 року, підписаним комісією у складі голови квартального комітету Терпиловської Т.В. та сусідів [PERSON] (проживає по [ADDRESS]), [PERSON] (проживає по [ADDRESS]), [PERSON] (проживає по [ADDRESS]). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно положень частин 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, при цьому сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, зокрема те, що онука позивача [PERSON] не проживає у належному позивачу будинку більше, ніж рік, залишаючись у ньому зареєстрованою, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, та наявність підстав для її задоволення. Судові витрати відповідно до ст. 133 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved