Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 05.05.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №27. В позові позивач вказує, що вони спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї позивач називає те, що уклавши шлюб із відповідачем, вони прожили разом більш як півроку, після чого відповідач поїхав на заробітки до іншої країни, з того часу вони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач вважає, що між ними втрачено почуття любові, отож збереження шлюбу суперечить її інтересам, що стало підставою для звернення до суду. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. У підготовче судове засідання позивач не з'явилась, однак у позові просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання також не з'явився, в заяві, що направив до суду зазначив, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, розгляд справи просив проводити за його відсутності. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його за результатами підготовчого судового засідання, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.05.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Спільних дітей вони не мають. Сторони не бажають миритись, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, їх шлюб втратив ознаки сім'ї, тому суд дійшов до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, отож позов слід задовольнити. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved