Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.11.2012 року шлюб з відповідачем розірвано, та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів. 27.04.2019 року син став повнолітнім, та з 01.09.2018 року навчається на денній формі навчання в Навчально-науковому Аерокосмічному інституті Національного авіаційного університету. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. У зв`язку з цим звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. До суду відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 25.04.2019 року. Ухвалою суду від 22.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялися. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , який народився [INFO] . З довідки № 139 від 04.04.2019 року встановлено, що [PERSON] є студентом І курсу Аерокосмічного факультету Національного авіаційного університету, денної форми навчання, навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Доказів того, що відповідач в добровільному порядку надає кошти на утримання сина, суду не надано. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.ст. 198-200 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. Законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини його доходів до завершення навчання. З урахуванням того, що відповідач до суду не з`явився, доказів на спростування доводів не надав, та з урахуванням того, що з нього стягуються аліменти на утримання доньки, суд вважає за можливе стягнути з відповідача вказаний розмір аліментів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved