Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 15.01.2007 року, посилаючись на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, між ними постійно виникають непорозуміння, що негативно впливає на розвиток неповнолітньої дитини та призвело до фактичного розпаду сім'ї. На даний час ведення спільного господарства та шлюбні стосунки сторонами припинено, позивач вважає неможливим їх подальше спільне життя та збереження шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання неповнолітньої дитини на даний час не існує. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивач просить розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 17). Відповідач у судові засідання 31.03.2014 року та 22.04.2014 року не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 15, 21, 22), про причини неявки суд не повідомив, тому на підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.01.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Романівською сільською радою Романівського району Житомирської області від 15.01.2007 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Романівської сільської ради Романівського району Житомирської області від 21.05.2008 року (а.с. 10). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання неповнолітньої дитини на даний час не існує. Дитина проживає разом зі своїми батьками - сторонами у справі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 156 від 28.02.2014 року, виданою виконавчим комітетом Романівської сільської ради Романівського району Житомирської області (а.с. 9). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Враховуючи наявність у відповідача обов'язку матеріально утримувати свою дитину, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved