Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2007 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітної плати, щомісячно, до досягнення нею повноліття. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист, який було звернено до виконання. Починаючи з 01.01.2015 року по 10.02.2020 року відповідач не регулярно сплачував аліменти, а тому станом на 01.02.2020 року. його заборгованість по аліментах складала 71135,64грн. Згідно розрахунку пеня за прострочення сплати аліментів на дитину за період з 01.04.20148 року по 01.02.2020 року становить 109 356,43 гривень. Оскільки, розмір пені перевищує розмір заборгованості, то відповідно до положень частини 1 статті 196 СК України, пеня обмежується цим розміром заборгованості. Враховуючи наведе позивач просить стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання дочки в розмірі 71 135,64 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу за їх відсутності. Щодо заочного рішення суду не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про судове засідання відповідач був повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило в установленому судом строку заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження,згідно ст.277 ч.4 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні на час розгляду цього спору. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-3779/2007 виданого 01.03.2019 року про стягнення з [PERSON] аліментів в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітної плати, щомісячно до досягнення нею повноліття, виконаного державним виконавцем, сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 01.04.2018 року становить 43 056,14 грн., сума коштів, яка підлягає стягненню станом на 01.02.2020 року - 80 115,64 грн.; сума коштів, сплачених боржником/стянутих виконавцем станом на 01.02.2020 року -8 980,00 грн., сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2020 року - 71 135,64 грн. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до абзацу 1 частини 1 та частини 2 статті 196 Сімейного Кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення, але для стягнення пені визначальною є вина боржника у невиконанні рішення суду про сплату аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у періоді до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (якщо заборгованість не погашена). Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що відповідачу відомо про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів. Виконавчий лист пред`явлений до виконання. Після відкриття виконавчого провадження відповідач не сплачував в повному обсязі аліменти, в результаті чого утворилася заборгованість. Позивач у своїй позовній заяві просила нарахувати пеню на заборгованість по аліментах, яка утворилася з 01.04.2018 року по 01.02.2020 року. Так, за цей період державним виконавцем наданий розрахунок заборгованості, яка складає за: квітень 2018 року - 1582,25 грн., травень 2018 року - 1582,25 грн., червень 2018 року - 1582,25 грн., липень 2018 року - 1564,75 грн., серпень 2018 року - 1564,75 грн., вересень 2018 року - 1564,75 грн., жовтень 2018 року -1564,75 грн., листопад 2018 року - 1564,75 грн., грудень 2018 року - 1564,75 грн., січень 2019 року - 1634,75 грн., лютий 2019 року - 1634,75 грн.; березень 2019 року - 1634,75 грн.; квітень 2019 року - 1178,00, грн.; травень 2019 року -1802,00 грн.; червень 2019 року - 1198,00 грн., липень 2019 року - 1802,00 грн., серпень 2019 року - 1802,00 грн., вересень 2019 року - 1802,00 грн., жовтень 2019 року - 1198,00 грн., листопад 2019 року - 1802,00 грн., грудень 2019 року - 1802,00 грн., січень 2020 року - 1802,00 грн. Розрахунок пені, який відповідає вимогам ст.196 СК України, слід проводити за формулою: розмір заборгованості за відповідний період помножений на 1% (або ділений на 100 помножений на 1) помножений на кількість днів прострочення до дня ухвалення рішення судом. Така формула також наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/6020/16 від 03 квітня 2019 року. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені ( 109 356 грн. 43 коп.) перевищує розмір заборгованості за період з 01.04.2018 року, і по 01.02.2019 року, яка складає 71 135 грн.64 коп., то відповідно до положень частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України пеня обмежується цим розміром заборгованості. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки відповідач в судові засідання не з`явився, документів які підтверджують звільнення його від сплати судового збору не надав, то з нього слід стягнути 840 гривень 80 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. 180, 196 СК України,

Outcome: approved