Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В зв`язку з тим, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2018 рок позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини залишені без розгляду. В судове засідання позивач не з'явилася та подала до суду заяву, в якій зменшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000,00 грн. Справу просила розглядати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився та надав суду відзив на позов разом із заявою в яких зазначив, що зменшені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження: серії І-АМ №321130 від 01 жовтня 2015 року (а.с. 11). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом ЖЕК №7 від 19.03.2018 року, (а.с. 24). Відповідач не надає належної матеріальної допомоги своїй неповнолітній дитині та не приймає участі в її утриманні. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі, яку просить позивач, а саме 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved