Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, що знаходяться за адресою вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацького району, Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 01.07.1990 року у вказаному будинку проживали її бабуся [PERSON] та рідна сестра бабусі [PERSON] і їм на праві власності належав в рівних частках, по 1/2 частині кожному, житловий будинок, господарські будівлі та споруди в селі по зазначеній адресі. Документ власності на дані будівлі відсутній і не зареєстровано в передбаченому законом порядку. 24.07.1995 року померла бабуся [PERSON], після її смерті в управління спадковим майном вступив батько [PERSON], але юридично не оформив своїх спадкових прав. 12.05.2016 року помер батько [PERSON] Після смерті батька відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно. Позивач прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], частково оформила спадщину на земельні частки (паї) і бажає оформити спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами після смерті батька на своє імя. Для оформлення права власності після смерті батька вона звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області. Їй нотаріусом видана постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацького району, Івано-Франківської області по причині відсутності правовстановлюючих документів свідоцтва на право власності на житловий будинок. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, що знаходяться за адресою вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацького району, Івано-Франківської області. Позивач, належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи,в судове засідання не зявилась, в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають, не заперечують щодо його задоволення. Представник відповідача Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечують щодо задоволення позову, позов визнають, справу просив розглядати у його відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області №124 від 01.02.2019 року житловий будинок за адресою с.Яківка, вул. Миру, 14, станом на 01.07.1990 року рахувався колгоспним двором, в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Згідно копії технічного паспорту житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у 1967 році, а огорожа - у 1985 році (а.с. 5-7). З витягу № 00020633655 від 25.07.2018 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 Сімейного Кодексу України встановлено, що матірю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 23). Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] 08.05.1976 року уклав шлюб з [PERSON], якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 24). Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 07.03.2017 року зареєстрував шлюб з [PERSON], якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 22\~грудня 1995\~року №\~20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацького району, Івано-Франківської області. 24.07.1995року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], успадкувавши належну їй 1/2 частину будинку за адресою вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацький район, Івано-Франківської області, оскільки вступив в управління спадковим майном, проживали разом, вели спільне господарство, проводив похорон, що підтверджується довідкою Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 70 від 21.01.2019 року (а.с. 17). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 117/01-16 від 01.03.2019 року приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 01-16/212 від 13.03.2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 12.05.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.21). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті батька [PERSON], успадкувавши 1/2 частину будинку, яку він успадкував після смерті матері [PERSON], за адресою вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацький район, Івано-Франківська область, оскільки до дня смерті була зареєстрований та проживала разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 18), а також в шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 205/2016 від 02.11.2016 року, заведеної приватним нотаріусом [PERSON] Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області, з якої вбачається, що [PERSON] є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацького району, Івано-Франківської. Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Миру, 14, с. Яківка, Тлумацького району, Івано-Франківської області, після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а саме Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом [PERSON] Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області №71/02-31 від 08.02.2019 (а.с. 22). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст. 548-549 ЦК України (в редакції 1963 року)

Outcome: approved