Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по кредиту, в якому зазначив, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] договору №6682 від 12.09.2007 відкрито картковий рахунок в гривнях та видана платіжна картка для здійснення операцій по безготівковій оплаті товарів/послуг, а також для отримання грошей у готівковій формі в касах банків, фінансових установ та через банкомати. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 29.05.2016 складає 46 050,40 грн. Позивачем було встановлено, що [PERSON] помер. Його спадкоємцями є відповідачі по справі. На підставі викладеного позивач просить стягнути в межах вартості успадкованого майна з відповідачів вказану суму заборгованості, а також пропорційно часткам успадкованого майна судові витрати по справі, посилаючись на те, що вони є спадкоємцями померлого та прийняли спадщину після його смерті. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.07.2018 було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 було визначено головуючого суддю Дибу О.В. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач в обґрунтування позовних вимог надає документи, що не пов`язані між собою, при цьому основного договору не надано, а з усіх наданих договорів убачається, що позичальнику видавалася дебетова картка, а не кредитна. Крім того, зазначив, що позичальник помер [INFO] , а лист-вимога направлена позивачем відповідачу [PERSON] тільки через півтора року після цього - 24.11.2017, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Окремо представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Зауважив також, що вказана вимога направлялась також і відповідачу [PERSON] , що дає підстави вважати, що у разі задоволення таких вимог позивач розраховував отримати подвійну суму винагороди. З цих же підстав представник заперечував щодо стягнення з відповідача [PERSON] всієї суми позову з огляду на відсутність розподілу стягнення між відповідачами, оскільки позивач вимагає або подвійного стягнення, або солідарного, що в обох випадках є неможливим. Представник відповідача Слободянюк О.М. в судове засідання не з`явився, також подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що кредитор позбавлений права пред`явлення вимоги, оскільки кредитор має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини або якщо не знав або не міг знати про відкриття спадщини - протягом року від настання строку вимоги. Крім того, вказав, що розмір боргу не відповідає заявленим вимогам, в обґрунтування чого посилався на довідку отриману від позивача на запит відповідача, згідно якої заборгованість позичальника становила 5247,90 грн. Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи убачається, що 12.09.2007 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №6682, відповідно до умов якого позивачем видано позичальнику платіжну картку Master Card Electronik та відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . В подальшому 01.07.2013 між банком та позичальником укладено додатковий договір №1 до договору №464303 від 09.07.2012, за умовами якого позичальнику відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видано платіжну картку Master Debit Standard, а також додатковий договір №2 від 07.11.2014 до договору №1724028 від 01.07.2013, яким встановлено позичальнику кредит у сумі 40 000 грн., строк дії кредитної лінії - на період дії платіжної картки, процентна ставка є фіксованою та становить 25% річних, процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом становить 35% річних. Відповідно до п.п.4.2 додаткового договору №2 клієнт має право скористатися кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та у розмірі визначених договором та правилами. Сплата процентів за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. При надходженні на рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за кредитом у послідовності визначеній правилами. Згідно із п.п.4.4 додаткового договору №2 позичальник зобов`язався щомісячно отримувати виписку по картрахунку, сплачувати проценти за користування кредитом на підставі виписки, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним погашати отриманий кредит в повному обсязі при закінченні терміну дії картки та непродовженні терміну її дії. В разі порушення умов терміну погашення кредиту позичальник сплачує в касу банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожний день прострочення. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані банком позичальнику [PERSON] у повному обсязі. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, [PERSON] систематично не виконує взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 46 050,40 грн., з яких основна заборгованість - 40 000 грн., проценти за користування кредитом - 2 153,84 грн., комісія за розрахунково-касове обслуговування - 4 грн., несанкціонований офердрафт - 3 892,56 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.05.2016 відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.118). 03.09.2016 відповідачі звернулися до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Так, в матеріалах спадкової справи містяться відповідні заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.117,117 зворот), а також свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.154, 156, 157 зворот, 159, 161, 163, 168, 170, 172, 174, 176, 178). В межах формування спадкової справи відносно майна померлого [PERSON] (а.с.115-180) державний нотаріус 03.09.2016 направляв запит вих. №2935/02-14/513-2016 до ПАТ «Ощадний банк України» Головне управління по м. Києву та Київській області, в якому повідомляв банк про заведення спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] та відкриття спадщини та просив повідомити про наявність грошових вкладів у національній та іноземній валюті, що належали [PERSON] (а.с.129,зворот), у відповідь на який банк повідомив про наявність відкритих на його ім`я рахунків відповіддю №67/10-04/2894 від 07.10.2016 (а.с.135). Із вказаної відповіді позивача також убачається, що станом на 07.10.2016 за померлим рахується кредитна заборгованість в розмірі 5247,9 грн. Як стверджує позивач, про смерть позичальника [PERSON] йому стало відомо 21.03.2017. В судовому засіданні представник позивача не зміг повідомити обставини за яких, позивачу, саме 21.03.2017 стало відомо про смерть [PERSON] . Матеріали справи відомостей про вказані обставини також не містять. 29.06.2017 позивачем направлено до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори заяву з претензією кредитора (а.с.10), у відповідь на яку нотаріальна контора повідомила, що після смерті [PERSON] спадкоємцями, які отримали свідоцтва про спадщину, є [PERSON] та [PERSON] , відповідачі у справі (а.с.30). Матеріали справи свідчать про те, що спадкового майна достатньо для задоволення вимог позивача. Однак, з урахуванням вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач знав або міг дізнатися про смерть [PERSON] не пізніше 07.10.2016, оскільки саме ця дата міститься у відповіді на запит державного нотаріуса. Згідно ст. 1281 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (07.10.2016), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Таким чином, судом встановлено, що позивач повинен був протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини після смерті позичальника [PERSON] пред`явити свої вимоги до спадкоємців, тобто не пізніше 07.04.2017. Натомість з матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців боржника [PERSON] лише 29.06.2017, а до самих відповідачів 24.11.2017, тобто з пропуском строку, визначеного чинної на той час ч.2 ст. 1281 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач втратив право вимоги до відповідачів з підстав, зазначених ч.4 ст. 1281 ЦК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed