Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.01.2014 р. позивач передав відповідачу грошову позику в сумі 21700,00 грн., які відповідач зобов'язався повернути в строк до 01.08.2014 р., що підтверджується відповідною розпискою. Однак відповідач вчасно не повернув борг, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 21700,00 грн., процентну винагороду на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 1401,82 грн., та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн . В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача 21700,00 грн. основного боргу, 2560,00 грн. збитків з урахуванням індексу інфляції та 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що згодна сплачувати суму боргу та інфляційні витрати, однак проти стягнення з неї моральної шкоди заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїм вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим кодексом. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що між сторонами 22.01.2014 р. був укладений договір позики грошових коштів на суму 21700,00 грн., які відповідач зобов'язалась повернути до 01.08.2014 р., оскільки на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем наданий відповідний оригінал розписки, що власноручно написана відповідачем (а.с. 17). Згідно вимог ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За таких обставин, враховуючи, що відповідач вчасно не повернув грошові кошти в розмірі 21700,00 грн., тому він зобов'язаний сплатити позивачу вказану суму боргу у розмірі 21700,00 грн. та інфляційне збільшення суми боргу, що в розрахунку становить 2560,00 грн., як того просить позивач і що не заперечується відповідачем. Вказаний розрахунок було здійснено за період з 22.01.2014 по 01.08.2014 р. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача, на користь якого ухвалюється рішення звільнено від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судові збір у сумі 243 грн. 60 коп. Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, то вона н думку суду задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналізуючи зміст зазначеної статті, можна стверджувати, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних відносинах може здійснюватись виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі. Враховую, що в укладеному між сторонами договорі позики не передбачено відшкодування моральної шкоди і Законом прямо не передбачено право на її відшкодування, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. З урахуванням викладеного, позовні вимоги слід задовольнити частково, зокрема, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: сума основного боргу в розмірі 21700,00 грн., 2560 грн. 60 коп. інфляційних витрат. На підставі наведеного,

Outcome: partial