Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаному будинку в тому числі зареєстровані відповідачі, однак з 2013 року в будинку вони не проживають, оскільки виїхали за кордон на постійне проживання, особистих речей відповідачів в будинку немає, комунальні платежі або інші витрати на житло не сплачують, договору найму житла між ними не укладалось. Тому позивач, як власник будинку змушена звернутись до суду з вищевказаною вимогою, з метою усунення її перешкод у користування і розпорядженні своїм майном. Позивач у судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила. В матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 20). Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом надіслання ухвали на зареєстроване місце проживання (перебування), яке також зазначене в матеріалах позову, однак конверти повернулись до суду не врученим (а.с. 21, 22), що не дало змоги впевнитись у належному сповіщенні відповідачів про дату судового засідання, судом також було здійснено виклик відповідачів до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади (а.с. 28, 29). В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідачі не подала до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідачів повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, відповідачі не з`явились в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідачі не подали відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, право власності на нерухоме майно зареєстроване в електронному реєстрі за № 12041535 від 14.10.2005 року (а.с. 4, 5, 6). Згідно довідки № 757-02-13 від 14.05.2020 року виданої Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області, громадянин [PERSON] , [INFO] з 12.06.2007 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ,, та громадянин [PERSON] , [INFO] зареєстрований за цією ж адресою з 21.07.2011 р. та з 2013 року постійно не проживають в квартирі (а.с. 7). Що також підтверджується актом про проживання від 07.05.2020 року складеного та підписаного депутатом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області Шевченко Л.М. у складі з громадянами: [PERSON] , яка мешкає в квартирі [ADDRESS] та [PERSON] , яка мешкає в квартирі [ADDRESS] , за результатом якого встановлено, що з 2013 року відповідачі в квартирі не проживають, спільне господарство з матір`ю не ведуть, не приймають участі у забезпеченні квартири, комунальні платежі не сплачують, особистих речей відповідачів в квартирі немає (а.с. 8). Відповідно до вимог\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до\~ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.\~Статтею 72\~ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.\~391, 396 ЦК України\~позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 386 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідачів в квартирі доведено належними і допустимими доказами.

Outcome: approved