Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2003 року, посвідченого нотаріально і зареєстрованого у реєстрі за № 4651 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.02.2004 року вона є власником квартири [ADDRESS], в якій вона зареєстрована. Разом з нею в даній квартирі зареєстровані відповідачі - дружина її нині покійного сина [PERSON] та її син - [PERSON]. [INFO] її син [PERSON] помер. Його дружина [PERSON] та її син [PERSON] ще два роки проживали у квартирі, які належить позивачці на праві приватної власності, потім виїхали у невідомому їй напрямку. З серпня 2011 року відповідачі фактично не проживають у квартирі, але продовжують бути у ній зареєстровані та знятися з реєстрації у добровільному порядку не бажають. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню квартири вказують кількість мешканців 3 особи та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які вона має сплатити таким службам за надані послуги. Позивач не бажає оплачувати комунальні послуги за відповідачів, які в квартирі не проживають два роки, не приймають ніякої участі у ремонті квартири та сплаті комунальних послуг. Тому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов'язати територіальний орган Державної міграційної служби України в Пролетарському районі м. Донецька зняти відповідачів з реєстрації в належній їй на праві власності квартирі. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомили. Суд, на підставі ст. 224 п.1 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши надані суду документи та матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір щодо житлових правовідносин. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. У відповідності ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути у примусовому порядку позбавлений житла не інакше як згідно законодавства за рішенням суду. Відповідно до договору купівлі-продажу від 08 грудня 2003 року, [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 4). 25.02.2004 року позивачка зареєструвала своє право власності в КП БТІ м. Донецька, про що свідчить відповідний витяг. (а.с. 5). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] проживав син позивачки - [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та її сином - [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с. 6). Після його смерті [PERSON] разом з сином [PERSON] ще деякий час проживали в спірній квартирі. Відповідно до довідки про склад сім'ї за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 38). З наданого суду акту, підписаного головою комітету мікрорайону «Об'єднаний» [PERSON] вбачається, що зі слів сусідів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не проживають за адресою: [ADDRESS] з 2010 року по теперішній час. (а.с. 23). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що відомості, викладені в акті, затверджені нею, зі слів сусідів, які підтвердили, що з 2010 року [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі. Свідок [PERSON], яка є донькою позивачки, суду показала, що за адресою: [ADDRESS] проживали брат з невісткою та її сином. Після смерті брата вона залишились там проживати, а в 2011 року виїхала, забравши всі меблі та речі та залишивши значний борг за комунальні послуги. Свідок [PERSON] - онук позивачки судовому засіданні також підтвердив, що в 2011 році відповідачі виїхали з квартири, забравши з квартири всі речі та меблі. Також, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка надала суду копії квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с. 7-22) та копію договору про погашення заборгованості за послуги водопостачання від 06.12.2012 року. (а.с. 31). Аналізуючи вищенаведене, та надані докази у їх сукупності приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням обґрунтовані. Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання територіальний орган Державної міграційної служби України в Пролетарському районі м. Донецька зняти відповідачів з реєстраційного обліку суд зазначає таке. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, після набрання рішенням про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, законної сили, позивач має право звернутися до відповідного органу з питання зняття відповідачів з місця проживання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial