Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 56400 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.05.2003 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» укладено договір оренди нерухомого майна, за яким [PERSON] передано в користування приміщення [ADDRESS] та прилеглу до приміщення земельну ділянку. На вказаній прилеглій території [PERSON] встановлено павільйон, площею 70 кв.м., який перебував на земельній ділянці протягом трьох років. [PERSON] було подано до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву про визнання права власності на вказані павільйони і ухвалою зазначеного суду від 11.12.2006 року по справі №2-2913/06 заборонено будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати дії по подальшому пошкодженню, руйнуванню, знищенню павільйонів, а також заборонено вчиняти дії, які перешкоджають у відновленні та поверненні цих павільйонів на місце їх попереднього знаходження. За наявності вказаної ухвали суду [PERSON] та позивач для відновлення павільйону та повернення його на місце придбали новий збірно-розбірний металевий каркас павільйону за 56 400 грн. Для охорони павільйону [PERSON] укладено договір про надання охоронних послуг з «Грифон ЛТД» від 03.04.2007 року. 04.04.2007 року працівники відповідача розрізали металевий каркас та вивезли його за невідомою адресою, що підтверджується листом ТОВ «Грифон ЛТД». За даним фактом [PERSON] звернулась до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про злочин, проте у порушенні кримінальної справи відмовлено 15.04.2007 року. На досудові вимоги до відповідача про повернення майна ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» не реагує, чим порушує її право власності на майно. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнала та заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01 травня 2003 року між ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» та ФОП [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна №122, предметом якого є приміщення [ADDRESS] та прилегла земельна ділянка. 15 квітня 2007 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом вивезення металевих рей та листів, належних [PERSON] з території ТП-901 ПАТ «ЕК «Дніпрообленерго». На підтвердження заподіяння збитків позивачем також надано копію листа ТОВ «Грифон ЛТД», адресованого [PERSON], де повідомляється про неможливість виконання умов договору надання охоронних послуг у зв'язку з вивезенням кіоску працівниками ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго». 23 лютого 2006 року [PERSON] подарувала [PERSON] два павільйони, площею 82,0 кв.м. та 70 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Вартість подарунку визначена на рівні 1000 грн. 18 квітня 2008 року ФОП [PERSON] подано до ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» заяву про повернення павільйонів. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №38 від 25.03.2007 року, [PERSON] внесено 56 400 грн. за виготовлення каркасу павільйону. З наданої копії квитанції до прибуткового касового ордеру №38 від 25.03.2007 року неможливо встановити виконавця робіт, доказів виготовлення каркасу павільйону позивачем не надано. Також, позивачем в якості доказу надано копію рукописного договору про сумісну діяльність від 20.03.2007 року, за яким [PERSON] та [PERSON] домовились, що [PERSON] сплачує вартість збірно-розбірного павільйону та його встаткування за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Звідси для покладення відповідальності на заподіювача майнової чи моральної шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що регламентовано ст.11 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З досліджених судом доказів не встановлено вини відповідача у заподіянні збитків позивачу, а також існування власне павільйону, вартістю 56 400 грн., правомірності розміщення останнього поряд з ТП-901, належності на праві власності зазначеного павільйону позивачу. Розв'язуючі позовні вимоги, суд вважає їх недоведеними ані доказами позивача, ані посиланнями на норми права, як на підставу позовних вимог та такими, що спростовуються фактичними обставинами справи, оскільки дії позивача з розміщення конструкцій за адресою: [ADDRESS] визнані судом неправомірними. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст..88 ЦПК України судовий збір віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed