Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги обгрунтовує тим, що 19 листопада 2013 року помер її чоловік та після його смерті відкрилась спадщини на житловий будинок. Після смерті чоловіка вона продовжила займатися благоустроєм будинку. Житловий будинок належав її чоловіку на підставі договору купівлі-продажу. Позивач звернулась у шестимісячнйи термін до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у зв'язку з відсутністю державної реєстрації вказаного майна. З питання державної реєстрації права на будинок позивач звернулась з заявою до державного реєстратора, але він відмовив та рекомендував звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його присутності, визнали позов в повному обсязі. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року, було відмовлено в прийнятті відповідачем позову. (а.с. 75,85). Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 11254 від 20.11.2013 року. (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок під № 12 по вул. Степовій в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області, який складається з: літ. «А»: 1-1 веранда площею 5,4 кв. м, 1-2 веранда площею 4,8 кв. м, 1-3 житлова кімната площею 16,4 кв. м, 1-4 житлова кімната площею 9,8 кв. м, 1-5 кухня площею 11,2 кв. м, 1-6 санвузол площею 9,6 кв. м, 1-7 коридор площею 2,9 кв. м, 1-8 душева площею 4,7 кв. м, загальною площею 64,8 кв. м, житловою площею 26,2 кв. м, допоміжною площею 38,6 кв. м. та надвірних споруд: \~ \~ \~ \~літ. «Б» - сарай, І-цистерна, 1-3 огорожа, що має своє відображення в технічному паспорті від 20 жовтня 2017 року. (а.с. 16-21). Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 364181, позивач є дружиною померлого [PERSON]. (а.с. 7). Житловий будинок\~належав [PERSON]\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 23.12.1999\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом [PERSON]\~Біляївського нотаріального\~округу Одеської\~області,\~реєстр №\~2288,\~зареєстрований в Августівській сільській раді в погосподарській книзі за № 9/753. (а.с. 9). У договорі\~купівлі-продажу\~не були\~вказані надвірні\~споруди:\~літ.\~«Б» -\~сарай,\~І-цистерна,\~1-2\~огорожа,\~які існують\~з 1965\~року,\~і були\~придбані разом\~з будинком,\~що підтверджується\~довідкою,\~виданою 12.07.2016\~року,\~за №\~806\~Августівською сільською\~радою.\~Також у\~договорі купівлі-продажу\~вказана площа\~житлового будинку\~15\~кв.\~м,\~тоді як\~загальна площа\~будинку становить - 64,8\~кв.\~м,\~житлова площа - 26,2 кв. м. З моменту придбання домоволодіння в 1999 році до теперішнього часу ніякої реконструкиїї будинку та добудови будівель та споруд не проводилося, площа не змінювалася, тому самовільних споруд немає, що підтверджується довідкою виданою 12.07.2016 р. за № 806 Августівською сільською радою. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,40 га (із них: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства), що знаходиться в розпорядженні Августівської сільської ради. Державний акт на землю не видавався. (а.с. 11). 30 квітня 2014 року позивач звернулася до державного нотаріуса [PERSON] Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, де була відкрита спадкова справа за № 263/2014. [PERSON] та [PERSON] надали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. (а.с. 34-72). 08 липня 2016 року нотаріус своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під № 12 по вул. Степовій в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області у зв'язку із відсутністю державної реєстрації вказаного майна. (а.с. 14). З питання державної реєстрації права на житловий будинок позивач звернулася з заявою до ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», але державний реєстратор відмовила у державній реєстрації своїм рішенням від 21 лютого 2017 року та вказала, що державна реєстрація права власності на житловий будинок була проведена за [PERSON] відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. (а.с. 15). Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. ст.\~1217,\~1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно довідки Августівської сільської ради № 807,\~свідоцтво про право власності на імя [PERSON] не видавалось, реєстрація правовстановлюючих документів не проводилась. Таким чином, за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, а тому відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця на житловий будинок, не є наслідком дій чи бездіяльності відповідача. Відповідно положень до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, вищезазначена стаття закону визначає, що заявником (в розрізі даного закону) є спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом). Відповідно до положень\~ст.\~31\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено порядок державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, а саме, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:\~\~1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;\~\~2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.\~\~Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість здійснити державну реєстрацію права власності на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року. Згідно до вже зазначеної довідки сільської ради та технічного паспорту на будинок, будівництво було здійснено до вказаної дати. При цьому, п. 66 Постанови Кабміну від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено процедуру держаної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна спадкоємцями, у разі якщо спадкодавець своє право не зареєстрував, а саме: Для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.\~\~Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. З огляду на вищевказані норми чинного законодавства України, суд прийшов до висновку, що спадкоємиця після смерті [PERSON] має право та можливість поза судовим порядком оформити правовстановлюючі документи на зазначений житловий будинок, який належить померлому і реалізувати своє право на оформлення права власності на спадкове майно. Вищевикладені норми, дають можливість позивачу в позасудовому порядку оформити правовстановлюючі документи на будинок після смерті [PERSON] Аналізуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають у звязку з їх не обґрунтованістю з підства вказаних в мотивувальній частині рішення та безпідставністю звернення з позовом до суду, та ненадання доказів порушення прав саме відповідачем. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У звязку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed