Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Донька є студенткою першого курсу денної форми навчання Київського міжнародного університету. Навчання триматиме 4 роки. [PERSON] не працює, навчається на платної основі, крім того, існують інші витрати, пов'язані з навчанням, які позивач несе особисто. Відповідач знає про необхідність оплати за навчання, оскільки він особисто підписав договір про надання освітніх послуг. Відповідач коштів на утримання доньки не надає хоча зобов'язаний це робити та має таку матеріальну можливість, оскільки працює офіційно в м. Одеса та отримує заробітну платню. Тому позивач вважає що з відповідача повинно бути стягнуто аліменти на утримання їх спільної доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен брати участь у витратах, пов'язаних с навчанням доньки. Позивачу судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката [PERSON], в якій вона просить розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного вирішення справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засідання, сторони є батьками неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується серія [NUMBER] [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання Київського міжнародного університету, що підтверджується договором про надання освітних послуг№020/17 від 01 вересня 2017 року. Навчання триматиме 4 роки, термін навчання: з 1 вересня 2017 року по 01 липня 2021 року. [PERSON] не працює, навчається на платної основі, стипендію не отримує, крім того, існують інші витрати, пов'язані не тільки з навчанням дитини, які позивач вимушена нести особисто. [PERSON] також потрібні гроші на оплату їжі, проїзд, купівлю навчальної літератури, канцтоварів, одягу та взуття, на культурний розвиток, лікування та інші потреби людини, для забезпечення нормального рівня життя та розвитку. А тому існує потреба у наданні їй матеріальної допомоги від батьків. Частиною 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року), кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Також, позивачем проведено плату за навчання та додаткові витрати у розмірі 19 650 грн, а батько дитини повинен брати участь у проведенні вказаної оплати у розмірі 9 825 грн (половини від загальної суми). Відповідач знає про необхідність оплати за навчання, оскільки він особисто підписав договір про надання освітніх послуг. Однак [PERSON] коштів на утримання доньки не надає хоча зобов'язаний це робити та має таку матеріальну можливість, оскільки працює офіційно в м. Одеса та отримує заробітну платню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3. ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON]зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки, а тому позов має бути задоволено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо стягнення аліментів задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved