Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернулась в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. На підтвердження свої позовних вимог позивач зазначає, що 04.06.2011 між нею та відповідачем було укладено шлюб, в період якого народилась донька [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились у жовтні 2014 року, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Дочка знаходиться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 04.06.2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №190. В період спільного сімейного проживання з відповідачем, позивач народила доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом з книги реєстрації актів про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадського стану у м. Куксхафен, Федеративної Республіки Німеччини. Відповідно до довідки №2489 від 10.11.2015 року, яка видана КП «ЖЕО №1 КМР», [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 182 СК України, та роз'ясненням п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду доказів щодо стану свого здоров'я та матеріального становище, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При з'ясуванні обставин справи суд враховує надані позивачі документальні підтвердження хвороби позивача та понесені нею витрати на лікування. Позивачем не надано жодного належного доказу стосовно того, що відповідач отримує кошти в розмірі від 5000 до 7000 грн. щомісячно, тому суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial