Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області та просить зняти арешт з належної їй квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстрований Другою чернігівською державною нотаріальною конторою, номер запису про обтяження: 3056955; дата реєстрації: 04.04.2006, підстава обтяження: ухвала, б/н, від 11.12.1995 Деснянський районний суд м.Чернігова, та заборону відчуження, зареєстровану Першою чернігівською державною нотаріальною конторою номер запису про обтяження: 3711414; дата реєстрації: 11.09.2006. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до договору дарування від 11 липня 1994 року їй належить на праві власності квартира, що знаходиться в [ADDRESS]. В лютому місяці 2018 року їй стало відомо, що на її квартиру накладено арешт та заборону відчуження по виконавчому провадженню. Підстава обтяження: ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.1995. Власником майна вказаний [PERSON]. Враховуючи, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS], накладений арешт на вищезазначену квартиру порушує її права як власника, тому просить зняти арешт та заборону відчуження на вказане майно. Ухвалою суду від 29.05.2018 ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 18.06.2018 відповідачем надано відзив на позовну заяву ( а.с. 32-33); Ухвалою суду від 19.09.2018 підготовче судове засідання закрито. В судове засідання позивач не зявилась. Представник позивача до початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує, судові витрати просить залишити за позивачем. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішення справи покладається на розсуд суду. Від третіх осіб- Першої та Другої [PERSON] державної нотаріальної контори надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності та вирішення справи на розсуд суду . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] ( дошлюбне прізвище Казанцева ( а.с. 7) є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 11 липня 1994 року, зареєстрованим в реєстрі № 4-2139( а.с. 4-5). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 26.02.2018 на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено заборону на відчуження реєстраційний номер обтяження: 3711414; дата реєстрації: 11.09.2006; державний реєстратор: Перша чернігівська державна нотаріальна контора. Власником майна вказаний [PERSON] ( а.с. 8). Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна станом на 26.02.2018, на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 3056955; дата реєстрації: 04.04.2006, державний реєстратор: [PERSON] чернігівська державна нотаріальна контора, ухвала, б/н, від 11.12.1995 Деснянський районний\~ суд. Власником майна вказаний [PERSON] ( а.с. 8 на звороті). Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.1995 за поданням судового виконавця накладено арешт та заборонену відчуження на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], з метою забезпечення виконання рішення суду № 2-301/95 від 24.05.1995 про зобовязання [PERSON] виплатити грошову суму [PERSON] ( а.с. 50). Супровідним листом Деснянського районного суду м. Чернігова ухвалу судді від 11.12.1995\~ направлено на виконання Першій нотаріальній конторі\~ Деснянського району та Другій нотаріальній конторі Новозаводського району ( а.с. 49). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 28.03.1999 (а.с. 65). Відповідно до листа Новозаводського відділу ДВС м. Чернігова № 44630 від 05.10.2018, виконавчі провадження, у яких боржниками є [PERSON] Алієва та [PERSON] ([PERSON]) [PERSON] на виконанні в Новозаводського відділу ДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області станом на 04.10.2018\~ відсутні. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. ст. 321 Цивільного процесуального кодексу України\~ передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Арешт та заборону відчуження Чернігова на квартиру за адресою: [ADDRESS]\~ накладено на підставі подання судового виконавця з метою забезпечення рішення суду від 24.05.1995 у справі № 2-301/95. Відповідно до ч. 1 статті 362 ЦПК України від 18.07.1963, який був чинним на момент накладення арешту,\~ судовий виконавець приступає до примусового\~ виконання,\~ якщо боржник не виконає добровільно\~ судового\~ рішення\~ у\~ встановлений строк. Заходами примусового виконання є: 1) звернення стягнення на майно боржника накладенням арешту і продажем майна; 2) звернення стягнення на майно і грошові суми\~ боржника,\~ що знаходяться в інших осіб; 3) звернення\~ стягнення\~ на заробітну плату або інший заробіток, пенсію і стипендію боржника;4) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні суду; 5) інші заходи, передбачені рішенням суду. Відповідно до статті 393 ЦПК України від 18.07.1963, який був чинним на момент накладення арешту, судовий виконавець, переконавшись, що будинок належить боржникові, накладає на будинок арешт і надсилає до нотаріального органу за місцем знаходження будинку вимогу про реєстрацію арешту. Залежно від розміру стягнення описується\~ весь\~ будинок або його частина, про що складається акт за встановленою формою. На момент звернення позивача до суду діє ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016. Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент звернення) передбачені підставі для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною пятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Зі змісту ст. 386 ЦК України вбачається, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Таким чином, враховуючи, що арешт та заборону відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] було накладено та зареєстровано відповідно до ухвали судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.1995 з метою забезпечення виконання рішення суду щодо грошового зобовязання [PERSON],\~ останній на момент\~ накладення арешту та заборони відчуження власником квартири не був, на момент розгляду справи відсутні дані про наявність виконавчих проваджень як щодо [PERSON], так і щодо [PERSON],\~ даний арешт та заборона відчуження майна порушує права\~ позивача як власника нерухомого майна , вирішити спір інакше, а ніж в судовому порядку неможливо, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved