Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2009 року. Враховуючи, що відповідач не приділяє належної уваги вихованню сина, нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, вона змушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1.000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги, остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1.000 грн. щомісячно до його повноліття починаючи з 28.10.2013 року, посилаючись на той факт, що відповідач у належному розмірі допомогу не надає, а самостійно утримувати сина вона не спроможна. Крім того, позивач зазначила, що вона раніше зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина, однак відповідач пообіцяв, що буде сплачувати аліменти добровільно і тому вона подала заяву про залишення її вимог без розгляду, однак з вказаного часу відповідач не надав жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому позивач просила стягнути аліменти також і за минулий час. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив суду, що він працює, а тому він згоден сплачувати аліменти, однак у частці від заробітку. Крім того, відповідач зазначив, що дійсно вони домовлялись мирно вирішувати дане питання, однак він не мав такої фінансової можливості, а крім того періодично надавав допомогу в утриманні дитини в іншому вигляді - купував речі, продукти, забирав дитину з садочку до себе додому, а тому просив вимоги позивача задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2009 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначив позивач в судовому засіданні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у необхідному розмірі не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у частці, судом враховується матеріальний стан сторін по справі, а також той факт, що відповідач працює і має сталий дохід - заробітну плату, інших доходів відповідач немає (а.с.19, 20). При цьому, суд приймає до уваги той факт, що відповідач частково визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Суд не вбачає підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як зазначала суду позивач, оскільки відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з доданих до матеріалів справи документів, [PERSON] працює, розмір його заробітної плати за період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року становить 30.249 грн. 67 коп., середньомісячна заробітна плата складає 5.041 грн. 61 коп. (а.с.19). За таких обставин, суд приходить до висновку, що твердження позивача, щодо мінливого доходу відповідача та отримання частини доходу в натурі, не знайшло свого обґрунтування та документального підтвердження в суді. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову в даній частині, суд керується виключено інтересами неповнолітньої дитини, яка потребує регулярної батьківської матеріальної допомоги, а відповідач працює та має сталий дохід. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів, щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі, суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Як зазначила суду позивач вона зверталась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з відповідача, посилаючись на той факт, що у добровільному порядку відповідач відмовляється надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 17.12.2013 року, позовні вимоги [PERSON] були залишені без розгляду. Зі слів позивача вони домовились щодо мирного врегулювання питання про матеріальне забезпечення дитини, однак відповідач не дотримується попередніх домовленостей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем подано суду докази того, що вона вживала заходів, щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому суд присуджує аліменти за минулий час, а саме починаючи з 28.10.2013 року. Відповідно до вимог ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial