Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, а саме стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] в розмірі 2250 грн. щомісячно, а також про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1500 грн. та на утримання сина [PERSON] в розмірі 365 грн. щомісячно, а в розмірі 2600 грн. та 1450 грн. разово на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] відповідно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.01.2000р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.09.2015р. Від шлюбу у них народилось двоє дітей донька [PERSON] 10.06.2000р.н. та син [PERSON] 03.11.2010р.н. За рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29.01.2016р. з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей, зокрема, на утримання доньки в розмірі 826,25 грн. щомісячно, на утримання сина 673,75 грн. щомісячно. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею, а призначеного судом розміру аліментів не достатньо для їх утримання. Щомісячно витрачає на утримання дітей близько 9000 грн., тоді як кошти, що сплачує відповідач згідно рішення суду становлять лише 15 відсотків від покриття основних витрат. Крім того, з 2005р. хворіє та у звязку з погіршенням стану здоровя вимушено несе додаткові витрати на лікування. Також, вимушена була звільнитись з роботи, у звязку з чим втратила основний заробіток. Натомість, матеріальний стан відповідача є більш ніж задовільним. Останній проживає у власному будинку та користується дорогим автомобілем та не має потреби працювати. У звязку з наведеним, вважає, що розмір аліментів на утримання дітей підлягає збільшенню до суми 2250 грн. щомісячно на кожну дитину. Окрім того, стан здоровя дітей погіршився, у звязку з чим вимушена була пройти з дітьми медичне обстеження, на що витратила 3025 грн. За результатами дослідження дітям призначено обовязкове відвідування басейну, що становить 400 грн./міс. за кожну дитину. Сину додатково призначено 20 сеансів загального лікувального масажу вартість 140 грн. за один сеанс. Донька натомість, у звязку з закінченням загальноосвітньої школи потребує додаткових витрат на заняття з репетиторами, на що витрачає 3000 грн. щомісячно, а також 1200 грн. за відвідування курсів у Острозькій академії. Тому, також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей в зазначеному вище розмірі. В судовому засіданні позивач, а також її повноважний представник згідно належної довіреності від 06.10.2016р. [PERSON] позовні вимоги підтримали. Крім вищенаведеного, позивач додатково зазначила, що на час розгляду справи працевлаштувалась. Щомісячна заробітна плата становить 3250 грн. Просять позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив. Має незадовільний стан здоровя, у звязку з чим не може працювати. Неодноразово намагався працевлаштуватись. Для стабільного заробітку намагався налагодити туристичний бізнес, однак позитивного результату не досягнуто. У звязку з цим, не має змоги пройти якісне медичне обстеження та лікування. У 2015 році пережив параліч ніг та тривалий час лікувався у м. Луцьку. Отримує матеріальну допомогу від своєї матері, яка працює за кордоном, і яка в тому числі, пересилає дітям з-за кордону іграшки та продукти харчування. Вважає, що належними і допустимими доказами позивач не довела розміру витрат на утримання дітей в сумі 9000 грн., а також необхідності додаткових витрат на дітей. Незадовільний стан здоровя позивача вважає аргументом, що збільшення розміру аліментів повязано з інтересами позивача, а не дітей. В свою чергу, у володінні та користуванні позивача перебуває автомобіль вартістю 10-11 тис. доларів США, який є їхньою спільною сумісною власністю і спір відносно якого розглядається судом. Неодноразово пропонував продати цей автомобіль, а кошти використати в інтересах дітей, однак позивач від цього відмовляється. Не заперечує проти свого обовязку щодо утримання дітей, справно сплачує призначені судом аліменти та по мірі можливості несе додаткові витрати. Після працевлаштування готовий надавати дітям матеріальну допомогу в розмірі, більшому ніж визначено рішенням суду. Тому, в задоволені позову просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу, зареєстрованого між сторонами у них народилось двоє дітей, донька [PERSON] 10.06.2000р.н. та син [PERSON], в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження (а.с.3, 4). Згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29.01.2016р. (а.с.5), яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 826,25 грн. та аліменти на утримання сина в розмірі 673,75 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд враховує дані про те, що відповідач на даний час не є офіційно працевлаштованим, в підтвердження чого долучено копію трудової книжки останнього (а.с.31-31), однак не вважає достатньо аргументованими дані про його скрутне матеріальне становище, оскільки відповідач є працездатним, та крім цього, отримує матеріальну допомогу від своєї матері з-за кордону, в підтвердження чого долучено відповідну виписку по банківському рахунку та проти чого не заперечив відповідач в судовому засіданні. Тому, позовну вимогу щодо збільшення розміру аліментів суд вважає обґрунтованою, однак такою, що підлягає до задоволення частково, оскільки належними і допустимими доказами позивач не довела розміру витрат на утримання дітей в сумі 9000 грн. щомісячно. Як вірно вказує відповідач, незадовільний стан здоровя одержувача аліментів, тобто позивача не може вважатись підставою для збільшення розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом на час розгляду справи, стан здоровя та недостатньо забезпечене матеріальне становище дітей, стан здоровя відповідача, про що долучено копії відповідних медичних документів (а.с.39-44), матеріальний стан відповідача, відсутність у нього на утриманні інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи, зокрема, розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, який визначено у ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та який з 1 травня 2017р. становить 1777 грн. на одну дитину. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. ст. 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] до розміру 1777 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з 14 лютого 2017 року (з часу предявлення позову) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей, в її задоволенні належить відмовити. За правилами ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. [PERSON] положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними факторами, до яких можна віднести тяжку хворобу дитини, так і позитивними, до яких можна віднести схильність дитини до спорту, творчості, мистецтва тощо. Такі особливі обставини будуть індивідуальними в кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на навчання дитини у платному навчальному спортивному закладі, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини хвороба, каліцтво, і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо. Обовязок щодо доказування таких особливих обставин, що спричинили додаткові витрати законом покладено на позивача. Однак, стороною позивача, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено жодної обставини, які можуть вважатись особливими в розумінні ст. 185 СК України та крім цього, не доведено необхідності нести такі додаткові витрати. Представлені позивачем квитанції (а.с.6-11) про оплату консультацій лікаря за своїм змістом відображають проходження дітьми медичного обстеження, а проставлені діагнози не вказують на наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат. Обовязок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток закріплено в ч. 2 ст. 150 СК України. На переконання суду, вказані квитанції лише підтверджують виконання позивачем цього обовязку і жодним чином не підтверджують наявність особливих обставин. Тому, в задоволенні такої вимоги належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial