Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

позивач звернулась до суду з означеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: вул.Кооперативна, 40-а, с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. У вказаному будинку, окрім позивача та членів її сім`ї зареєстровано онуку позивача [PERSON], яка з дня реєстрації не проживає в будинку, в зобов`язанні щодо сплати комунальних платежів участі не приймає, чим порушує права позивача. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. Позивач надала суду заяву згідно якої просить розглядати позов за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала. В судовому засіданні судом здійснено заміну третьої особи з Новомосковського РВ ДМС України в Дніпропетровській області на Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, представник якого в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу на підставі спільної часткової власності з 04 квітня 1991 року належить 2/3 частини будинку, розташованого за адресою: вул.Кооперативна, 40-а, с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Власником іншої 1/3 частини будинку з 10 січня 2007 року є [PERSON] Також у вказаному домоволодінні, згідно довідки ГУ ДМС України в Дніпропетровської області з 19 лютого 2008 року зареєстрована [PERSON], [INFO]. Як вбачається з Акту, складеного депутатом Орлівщинської сільської ради 07 грудня 2015 року в присутності мешканців будинків с.Орлівщина по вул.Кооперативній, 2, 46, [PERSON] в будинку, розташованому за адресою: вул.Кооперативна, 40-а, с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрована, однак не мешкає з дня народження. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у будинку за адресою вул. Кооперативна, 40-а, с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області відповідач не проживає більше року, а лише зареєстрована в ньому. У відповідності до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, згідно матеріалів справи не вбачається наявності договору чи заповіту, на підставі яких встановлено сервітут відповідача щодо користування будинком, належним позивачу, матеріали справи свідчать про відсутність відповідача у житловому приміщенні, що належить позивачу більше, ніж один рік. За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 487,20 гривень, тому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487,20 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved