Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить визначити частку її матері [PERSON] у спільній сумісній власності будинку №37 по вул. В.Чорновола в с. Судилків Шепетівського району у розмірі 1/2 його частини, та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері право на 1/2 частину цього будинку. В обґрунтування позову посилається на те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі з 22 серпня 1964 року, на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Шепетівської районної ради 17 грудня 1987 року, набули у власність спірний будинок, в якому проживали до смерті. Батько помер 27 січня 2015 року, залишивши заповіт на ім'я відповідача [PERSON] Після смерті батька спадщину у встановленому законом порядку прийняла мати, яка за життя відмовилась від своєї частки у спадщині після смерті чоловіка на її користь. Мати [PERSON] померла 24 квітня 2016 року. Після смерті матері вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, але не може оформити своїх спадкових справ, оскільки не надано правоустановчий документ, який підтверджує право власності на будинок за померлою [PERSON], в зв'язку з чим нотаріус 11.11.2016 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Оскільки спірний будинок набутий її батьками у власність під час їх шлюбу, відповідно до ст. 22 КпШС України він є їх спільною сумісною власністю і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В зв'язку з тим, що відповідачем заперечується її право на спадщину, яка відкрилась після смерті матері, тому за захистом таких прав звернулась до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали, підтвердили викладені в позові обставини. Позивач пояснила, що відповідач претендує на весь будинок, заперечує її право на спадщину після смерті матері, не надає оригінал свідоцтва про право власності на спірний будинок, тому нотаріус позбавлений можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті матері. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що позивач не навела доказів невизнання чи оспорювання відповідачем її спадкових прав, так як останній не отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Довідка нотаріуса від 11 листопада 2016 року не може бути доказом відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, так як не відповідає вимогам Закону України Про нотаріат, заперечує наявність у відповідача правоустановчих документів на спірний будинок. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, представник відповідача просить справу розглянути у відсутності відповідача, оскільки такий перебуває за межами України. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вирішуючи спір в межах позовних вимог та наданих сторонами доказів, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], які одружились 22 серпня 1964 року, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії VІІ-УР №947747 від 22.08.1964 року, свідоцтва про народження серії І-ЯК №654577 від 28.06.1966 року, свідоцтва про одруження серії ІІ-БВ №293593 від 23.06.1991 року. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули у власність житловий будинок №37 по вул. Терешкової (тепер [PERSON]) в с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 17 грудня 1987 року на підставі рішення виконкому Шепетівської міської ради №131-а від 15.10.1987 року на ім'я [PERSON], який відповідно до ст. 22 КпШС України є їх спільною сумісною власністю як подружжя, частки в якому кожного з них є рівними відповідно до положень ч. 1 ст. 28 КпШС України. 13 вересня 2012 року [PERSON] заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим 13.09.2012 року секретарем Судилківської сільської ради Шепетівського району. 27 січня 2015 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку та строки прийняла його дочка [PERSON] Дружина [PERSON] [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті чоловіка на користь дочки померлого [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-БВ №248028 від 28.01.2015 року, заяв №539 та 540 від 12.06.2015 року у спадковій справі №233/2015р. 24 квітня 2016 року померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якої у встановленому законом порядку та строки спадщину прийняла її дочка [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-БВ №276090 від 25.04.2016 року, заяви №781 від 11.10.2016 року у спадковій справі №281/2016. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено, що непрацездатна вдова спадкодавця спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному із зазначених у цій нормі спадкоємців за законом. Таким чином право на обов'язкову частку після смерті [PERSON] має його дружина [PERSON] як непрацездатна вдова. Однак вимог на таку частку позивачем не заявлено, тому суд вирішує спір в межах заявлених вимог. Оскільки спірний будинок належить покійному подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то їх частки у вказаному майні є рівними. З роз'яснень, даних в абзаці 3 пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Таким чином для визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті її матері [PERSON] суд знаходить визначити частку [PERSON] у спільній сумісній власності майні подружжя у розмірі 1/2 частини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач, як дочка покійної [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняла спадщину, тому має право в порядку спадкування за законом на належну їй частину майна у спільній сумісній власності, тобто на 1/2 частину спірного будинку. Оскільки позивач позбавлена можливості реалізувати своє спадкове право із-за відсутності документа, що підтверджує право власності на будинок померлої [PERSON], що слідує з довідки завідувача Шепетівської міської державної нотаріальної контори від 11.11.2016 року №1713, оригінал свідоцтва про право власності на спадковий будинок у позивача відсутній і за її поясненнями знаходиться у відповідача, останній такий їй не надає, так як заперечує її право на спадковий будинок, таке право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Отже вимоги позивача підлягають до задоволення, як такі що ґрунтуються на законі, підтвердженні належними та допустимими доказами. Суд відхиляє доводи представника відповідача на заперечення позову з мотивів відсутності між сторонами спору, оскільки такі спростовуються поясненнями позивача про порушення її прав на спадкове майно відповідачем із-за претензій на спірний будинок в цілому, ненадання ним правоустановчих документів на будинок для оформлення спадщини, даними довідки завідувача Шепетівської міської державної нотаріальної контори від 11.11.2016 року №1713. З наданої позивачем довідки приватного підприємства Сокіл від 10.01.2017 року, вартість будинковолодіння по вул. В.Чорновола, 37 в с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області станом на 10.01.2017 року становить 98000грн. Таким чином вартість 1/2 частини вказаного будинковолодіння, на яку претендує позивач, становить 49000грн. Виходячи з ціни позову, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved