Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] (Кірова) в м. Мелітополь Запорізької області, зазначивши, що відповідачі є її дітьми та були зареєстровані в квартирі як члени її сімї. Однак, відповідач [PERSON] не проживає у належній їй квартирі з 2008 року, а відповідач [PERSON] з 2010 року, претензій щодо проживання в квартирі не мають, їх речей в квартирі немає, тому вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявились, не повідомили суд про причини неявки, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності, а також відзив на позов від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартиру [ADDRESS] (Кірова) в м. Мелітополь Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 липня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради /а.с.5/. Вказана обставина також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15317893 від 21 липня 2007 року, та копією технічного паспорту /а.с.6-8/. Згідно довідок, виданих ЖБК «Алмаз» № 36 від 05 серпня 2018 року та 25 вересня 2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON] однак за вказаною адресою [PERSON] не проживає з 1996 року, а [PERSON] з 2008 року /а.с.10, 25/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше одного року в квартирі [ADDRESS] (Кірова) в м. Мелітополь Запорізької області не проживають, їх речей та іншого майна в квартирі немає, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідачі не предявляли. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved