Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить суд визначити за померлим 21 травня 2017 року [PERSON] та померлою 23 липня 2017 року [PERSON] по 1/3 частці у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0750 га, кадастровий номер 4610300000:03:021:0113, на вул. Яворницького, 23 у м. Бориславі Львівської області. Визнати за нею, [PERSON], право власності на 2/9 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0750 га, кадастровий \~ \~ \~ \~номер 4610300000:03:021:0113, що знаходиться на вул. Яворницького, 23 у м. Бориславі Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті \~ \~ \~ \~батька, [PERSON], який помер 21 травня 2017 року у місті Бориславі Львівської області. Визнати за нею, [PERSON], право власності на 4/9 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0750 га, кадастровий \~ \~ \~ \~номер 4610300000:03:021:0113, що знаходиться на вул. Яворницького, 23 у м. Бориславі Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті \~ \~ \~ \~матері, [PERSON], яка померла 23 липня 2017 року у місті Бориславі Львівської області. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 травня 2017 року помер її батько, [PERSON], а 23 липня 2017 року - мати [PERSON], які на момент смерті постійно мешкали у м. Бориславі Львівської області на [ADDRESS], де мали зареєстроване місце проживання. Унаслідок смерті кожного з батьків відкрилася спадщина, щодо якої спадкодавцями заповітів не складено. Позивач, спадкоємець першої черги за законом - донька померлих, спадщину батьків прийняла: у встановлений строк з часу відкриття спадщини подала [PERSON], приватному нотаріусу Бориславського міського нотаріального округу Львівської області, заяви про прийняття спадщини [PERSON], [PERSON] Інша донька спадкодавців - [PERSON] - відмовилася від належної їй частки у спадщині батьків на її користь та написала у встановлений законом строк відповідного змісту заяву приватному нотаріусу Бориславського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] 30.01.2018 року на ім'я приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] подано заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно померлих батків, а саме: частки у праві спільної власності на квартиру № 1 у житловому будинку №23 на вул. Яворницького у місті Бориславі Львівської області, що належали [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого виконкомом Бориславської міської Ради народних депутатів 20.12.1993 року; право власності зареєстровано Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації 20.12.1993 року у реєстровій книзі №1 за реєстровим №962; та частки у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0750 га, кадастровий номер 4610300000:03:021:0113, що знаходиться на вул. Яворницького, 23 у м. Бориславі Львівської області, які належали [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯГ №521920, виданого на ім'я батьків та на ім'я [PERSON] (спадкоємцями якої є співвідповідачі [PERSON] і [PERSON]) Бориславською міською радою Львівської області 17.08.2006 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.439.00526. На частину спадкового майна - належні батькам частки у праві спільної власності на квартиру № 1 у будинку № 23 на вул. Яворницького у місті Бориславі Львівської області, житловою площею 39,3 кв. м, загальною площею 68,8 кв. м, приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.2018 року за реєстровими номерами 95, 96; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2018 року за індексним номерами 113947831, 113947506. До складу спадщини батьків входять також і частки у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0750 га, кадастровий номер 4610300000:03:021:0113, що знаходиться на вул. Яворницького, 23 у м. Бориславі Львівської області, яка належала спадкодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯГ №521920, виданого Бориславською міською радою Львівської області 17.08.2006 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.439.00526. Однак, постановами про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 13.02.2018 р. №№ 32/02-14, 33/02-14 [PERSON], приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу, мені вказано на неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно [PERSON], [PERSON] Підставою відмови у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії нотаріус вказує ту обставину, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно - державному акті на право власності на земельну ділянку ЯГ №521920 від 17.08.2006 року - не визначено частки кожного з учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку, а також зазначає, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Такий договір укласти не можливо у зв'язку зі смертю двох з учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку - батька [PERSON], матері [PERSON] Беручи до уваги, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видати свідоцтва про право на спадщину за законом за поданими позивачем заявами нотаріус за можливе не вважає та рекомендує за вирішенням питання звернутись до суду. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні не зявилася. Від її представника [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилися. На адресу суду надійшли заяви, в якому позовні вимоги визнають, просять справу розглянути у їхній відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що 21 травня 2017 року помер батько позивача, [PERSON], а 23 липня 2017 року - мати [PERSON], які на момент смерті постійно мешкали у м. Бориславі Львівської області на [ADDRESS], де мали зареєстроване місце проживання. Унаслідок смерті кожного з батьків відкрилася спадщина, щодо якої спадкодавцями заповітів не складено. Позивач, спадкоємець першої черги за законом позивач, донька померлих, спадщину батьків прийняла: у встановлений строк з часу відкриття спадщини подала [PERSON], приватному нотаріусу Бориславського міського нотаріального округу Львівської області, заяви про прийняття спадщини [PERSON], [PERSON] від 22 серпня 2017 року, на підставі яких заведено спадкові справи: № 17/2017 (номер справи у Спадковому реєстрі 61123364) та № 18/2017 (номер справи у Спадковому - реєстрі 61123498), що стверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрів від 22 серпня 2017 року №№ 48855420, 48855672. Інша донька спадкодавців - [PERSON] - відмовилася від належної їй частки у спадщині батьків на користь позивачки та написала у встановлений законом строк відповідного змісту заяву приватному нотаріусу Бориславського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] 30 січня 2018 року на ім'я приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] позивачем подано заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно померлих батків, а саме: частки у праві спільної власності на квартиру № 1 у житловому будинку №23 на вул. Яворницького у місті Бориславі Львівської області, що належали [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого виконкомом Бориславської міської Ради народних депутатів 20 грудня 1993 року; право власності зареєстровано Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації 20 грудня 1993 року у реєстровій книзі №1 за реєстровим №962; та частки у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0750 га, кадастровий номер 4610300000:03:021:0113, що знаходиться на вул. Яворницького, 23 у м. Бориславі Львівської області, які належали [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯГ №521920, виданого на ім'я батьків та на ім'я [PERSON] (спадкоємцями якої є співвідповідачі [PERSON] і [PERSON]) Бориславською міською радою Львівської області 17 серпня 2006 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.439.00526. На частину спадкового майна - належні батькам частки у праві спільної власності на квартиру № 1 у будинку № 23 на вул. Яворницького у місті Бориславі Львівської області, житловою площею 39,3 кв. м, загальною площею 68,8 кв. м, приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 лютого 2018 року за реєстровими номерами 95, 96; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 лютого 2018 року за індексним номерами 113947831, 113947506. До складу спадщини батьків входять також і частки у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0750 га, кадастровий номер 4610300000:03:021:0113, що знаходиться на вул. Яворницького, 23 у м. Бориславі Львівської області, яка належала спадкодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯГ №521920, виданого Бориславською міською радою Львівської області 17 серпня 2006 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.439.00526. Однак, постановами про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 2018 року №№ 32/02-14, 33/02-14 [PERSON], приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу, мені вказано на неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно [PERSON], [PERSON] Підставою відмови у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії нотаріус вказує ту обставину, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно - державному акті на право власності на земельну ділянку ЯГ №521920 від 17 серпня 2006 року - не визначено частки кожного з учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку, а також зазначає, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Як вбачається із матеріалів справи спадкодавцями не були визначені частки кожного зі співвласників спірної земельної ділянки. Тому вона належала їм на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1ст.368 ЦК України). Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу(ст. 370 ЦК України). Відповідно до роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (абзаци 5,6 ,7 пункту 3.4. листа) у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Визначення судами часток подружжя у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за померлими суперечить вимогам закону, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв»язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Враховуючи, що позивач у позасудовому порядку позбавлена можливості захистити свої спадкові права, суд вважає можливим визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батьків право власності земельної ділянки, яка належала спадкодавцям за життя на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, встановленими та визнання відповідачами позову, що не суперечить закону та не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved