Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окуповану територію України у селище Новий Світ Старобешівського району Донецької області з обов`язковим поверненням на територію підконтрольну Україні у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] [INFO] з дня набрання рішенням законної сили строком на три роки. Позов обґрунтовує наступним. З 18.11.2005 року по 29.03.2019 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2018 року позивач з відповідачем проживають окремо. Після початку 2014 року антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях позивач вимушена була переселитися як внутрішньо-переміщена особа разом з дітьми на територію підконтрольну Уряду України, а саме до [ADDRESS] . На тимчасово окупованій території Донецької області у Старобешівскому районі с-ще Новий Світ, де вони раніше мешкали однією сімєю, проживають батьки позивача [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Для того, щоб діти могли підтримувати сімейні стосунки з бабою та дідом, вона з дітьми має необхідність тимчасово виїжджати до Старобешівского району у с-ще Новий Світ. Батьки позивача самостійно приїжджати до онуків не мають можливості у зв`язку з похилим віком та складнощами при переміщенні через лінію зіткнення у Донецькій області (великі черги на блокпостах, тривалі перевірки). Крім того, на тимчасово окупованій території у дітей залишилися друзі, з якими необхідно підтримувати стосунки. Позивач є інвалідом третьої групи з діагнозом ОНМК по гемморагічному типу, синдром Толоза-Ханта, періодично проходить лікування в Інституті невідкладної та відновлюючої хірургії імені Гусака у м. Донецьку. Для періодичного лікування та обстеження у медичному закладі потребує виїзду у м. Донецьк, оскільки діти неповнолітні, вона їх самих залишити вдома не може, потрібно їх брати з собою та залишати на бабу та діда. Відповідач не цікавлять потреби розвитку та виховання дітей, стосунки з відповідачем позивач не підтримує. На прохання позивача надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд з дітьми до с-ща Новий Світ Старобешівського району Донецької області відповідач відмовляється, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач судове засідання не зявилась, відповідно до наданої заяви позов підтримала, позовні вимоги просила задовольнити повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 18.11.2005 року по 29.03.2019 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.2005 року, рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2019 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 02.08.2011 року, серії [NUMBER] від 26.03.2007 року. З листопада 2018 року позивач з відповідачем проживають окремо. Спору мж сторонами щодо місця проживання дітей немає. Згідно із довідкою № 0000057356 від 21.05.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] , де позивач проживає разом з дітьми. Звертаючись з позовною заявою, позивач просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд її неповнолітніх дітей на тимчасово окуповану територію України у селище Новий Світ Старобешівського району Донецької області з обов`язковим поверненням на територію підконтрольну Україні у її супроводі без згоди та супроводу батька [PERSON] [INFO] , для спілкування та підтримання родинних стосунків з бабою та дідом, підтримання стосунків з друзями. Як вбачається з матеріалів справи на тимчасово окупованій території Донецької області у Старобешівскому районі с-ще Новий Світ, постійно проживають батьки позивача [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає позивачу нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд з дітьми до с-ща Новий Світ Старобешівського району Донецької області, що змушує позивача вирішувати спір в судовому порядку. Відмова відповідача самостійно надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей є перешкодою у спілкуванні дітей з бабою та дідом. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та повертатись на Україну. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.ч. 1, 3 статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до з ч. 1 ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини. Згідно ст. 3 Конвенції у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно дост.6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупований територіях у Донецькій та Луганській областях», порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цьогоЗакону. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупований територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської області, в`їзд на неконтрольну територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеногост. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16 річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Положеннями Правил оформлення і видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, встановлено, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із документів, серед яких зазначено проїзний документ дитини. Пунктом 18 цих Правил закріплено, що оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина. У разі заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Враховуючи, що перетин лінії зіткнення неповнолітніми дітьми відповідає їх інтересам, та не було встановлено обмежень чи заборон до цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved