Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], призначити її опікуном та стягувати з неї аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу)[ADDRESS] В обґрунтування позову позивач посилається на те, що її син [PERSON] з 29.03.2008 р. знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу народився син [PERSON]. Після розлучення в 2012 році [PERSON] разом із дитиною переїхала до своїх батьків у м. Краснодон, Луганської області. [INFO] р. батько дитини помер. У 2016 р. [PERSON] разом із дитиною повернулась до м. Харкова та проживала разом із сином у позивача. Увесь час, з моменту вселення в 2016 р., відповідач [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, не працює, зловживає алкогольними напоями, декілька разів проходила лікування в приватних клініках. Після чого відповідач пішла у невідомому напрямку, залишивши сина на піклування позивача, на телефонні дзвінки не відповідає, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач фактично самостійно виховує свого онука, оскільки мати дитини не приймає участі у його вихованні та утриманні, та не виконує свої батьківські обов'язки. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №4208.(а.с.6) [INFO] року батько дитини [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.10) Згідно листа КЗ «Харківська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів №14» №211 від 02.10.2018 р. вбачається, що мати малолітнього [PERSON] тривалий час ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями (декілька разів з'являлась до школи в нетверезому стані), зв'язок з вчителем та вихователем не підтримує, на телефонні дзвінки не відповідає, навчальними успіхами сина не цікавиться. На даний час [PERSON] займається бабуся [PERSON] У зв'язку із чим, адміністрація закладу вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав.(аюсю21) Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК, зокрема як ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] разом із своїм сином не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально його не забезпечує, станом здоров'я не цікавиться. Вихованням дитини повністю займається його бабуся - [PERSON] Зі змісту висновку вбачається, що Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 31,32)[ADDRESS] Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Згідно відповіді Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.09.2018 р., яка адресована [PERSON], вона включена до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів як потенційний опікун за №2039 -28 від 13.09.2018. (а.с.20) Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] на території України станом на 27.08.2018 р. до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 19) Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.15), знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Московського району м. Харкова та отримує пенсію за віком. (а.с.16) Згідно медичних показників [PERSON] може бути опікуном, психіатричних та наркологічних протипоказань для виконання опікунських обовязків не має. (а.с.14,17,18) Зі змісту висновку вбачається, що Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне встановити опіку над малолітнім [PERSON] та призначити [PERSON] його опікуном. (а.с. 33,34)[ADDRESS] Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. За таких пістав, суд вважає за можливе призначити позивача опікуном над малолітнім [PERSON] Крім того, судом встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, не надає їй матеріальну допомогу, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, суд визначає розмір аліментів на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved