Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй та її покійним батькам [PERSON] та [PERSON], на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS]. Вказує, що 03.01.2011 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину вказаної квартири. Однак, в силу різноманітних причин, в той час вони не оформили з матірю спадщину, хоча фактично прийняли її шляхом проживання із спадкодавцем на момент його смерті. 28.08.2013 року померла її мати [PERSON]. Зазначає, що з метою належного оформлення свої спадкових прав на квартиру [ADDRESS], вона звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. В звязку з чим просить визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаної квартири, як на спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розгляд суду. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з договору дарування квартири від 06.06.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.06.2003 року співвласниками квартири [ADDRESS] значаться [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-6). В судовому засіданні встановлено, що 03.01.2011 року помер [PERSON], а 28.08.2013 року померла [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть серії 1-ЕГ №103844 від 04.01.2011 року та серії І-ЕГ №144579 від 28.08.2013 року відповідно (а.с. 14, 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом зясовано, що позивач у справі є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16). З досліджених в судовому засіданні письмових доказів і спадкових справ, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України. Про відмову від прийняття спадщини не заявляла. Доказів про наявність інших спадкоємців суду не представлено. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наведених вище підстав.

Outcome: approved