Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 11/20 частини домоволодіння, що розташований в м. Кропивницькому по вулиці Кропивницького, 97. Позов обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить 9/20 частини домоволодіння яка розташована за адресою [ADDRESS], а інші 11/20 частини домоволодіння за цією ж адресою, юридично належать відповідачу по справі [PERSON], але фактично цією частиною на протязі 13 років, безперервно користується вона. За цей період часу вона постійно здійснювала ремонтні роботи як в будинку так і на подвір'ї, тобто весь час поліпшувала зовнішній стан домоволодіння за власні кошти, також постійно сплачує комунальні платежі за частину домоволодіння, яка юридично належить [PERSON]. 20.06.2007 року вона фактично купила частину домоволодіння у [PERSON], але останній відмовився погоджувати договір купівлі продажу належної йому частки домоволодіння нотаріально, тому вона в 2007 році звернулась до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі продажу частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2007 року, її позовні вимоги до [PERSON] було задоволено повністю та вирішено: визнати договір купівлі продажу нерухомого майна від 20 червня 2007 року дійсним; визнати за нею право власності на 11/20 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. 27.10.2009 року ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області вище зазначене рішення було скасовано а справу направлено на новий розгляд. 11.08.2010 року Ленінський районний суду виніс рішення яким відмовив їй у задоволенні позову в повному обсязі. В даному рішенні чітко зазначено, що в судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами факт, що сторони виконали умови договору купівлі-продажу у відповідності до норм діючого законодавства. Відповідне рішення суду позбавило її зареєструвати належним чином право власності на відповідну частину домоволодіння, а тому вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Зазначає, що вона зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] з жовтня 2006 року, тобто починаючи з 2006 року відкрито володіє та користується частиною домоволодіння яка належить [PERSON], який починаючи з 2006 року не користується своїм майном за вище зазначеною адресою взагалі, жодних претензій до того що саме вона відкрито весь цей час користується та володіє його частиною домоволодіння, не має. За даних умов у неї не має іншого, окрім судового, порядку оформити право власності в порядку набувальної давності на 11/20 частин даного будинку, а тому вимушена звернутись в суд за захистом свого права і просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання, призначене на 19.01.2018 року, не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав; відповідач [PERSON] та представник міської ради причини неявки суду не сповістили. В судовому засіданні, яке було призначено на 15.11.2017 року представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0264 га та 9/20 частин домоволодіння, що розташовані в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 16.02.2017 року, які посвідчені приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінським І.Д. за реєстровими № 98 та 97. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2007 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі продажу частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] було задоволено повністю та вирішено: визнати договір купівлі продажу нерухомого майна від 20 червня 2007 року дійсним; визнати за [PERSON] право власності на 11/20 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. 27.10.2009 року. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 27.10.2009 року вищезазначене рішення було скасовано а справу направлено на новий розгляд і 11.08.2010 року Ленінський районний суду виніс рішення яким відмовив [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. З цього часу позивач не має можливості юридично зареєструвати своє право власності. Як вбачається з копії будинкової книги [PERSON] з 25.10.2006 року прописана за вказаною адресою постійно. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років..., набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Вказане кореспондується положеннями пунктів 9, 13 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», яким визначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як встановлено в судовому засіданні позивач постійно, відкрито користується належним їй та відповідачу [PERSON] будинком, оплачує комунальні послуги, наведені обставини свідчать про правомірність набуття позивачем права власності на вищезазначений будинок. Відповідач [PERSON] не заперечує проти вимог [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, ч.4 ст. 344 ЦК України визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] базуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Outcome: approved