Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним пункта договору, стягнення коштів та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 07.06.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір №357 про виготовлення віконних та дверних конструкцій з деревини. 10.06.2013 року нею було внесено передоплату за укладеним договором у розмірі 86000 грн. Відповідно до п.3.1 договору замовлення мало бути виготовлене протягом 65 календарних днів з моменту початку робіт. Згідно п.3.2 договору початком робіт з виготовлення продукції вважається день одержання виконавцем передоплати від замовника і затвердження ним розміру та конфігурації вікон та наповнення конструкцій. Таким чином, замовлення мало бути виконане в строк до 15.08.2013 року. Але відповідач замовлення не виконав, в зв'язку з чим вона звернулась до нього з письмовою претензією, в якій просила ознайомити її зі станом виконання робіт або повернути внесену передоплату. Відповіді на претензію вона не отримала. Відповідач ухиляється від спілкування з нею. Їй же доводиться нести щоденні витрати по охороні будинку, подальші будівельні роботи в якому неможливі. Будинок псується від негоди, що спричиняє їй душевні переживання та страждання. Погіршився її психологічний та фізичний стан, псуються відносини з оточуючими. Вважає, що своєю бездіяльністю відповідач завдав їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 30000 грн. П.6.3 договору передбачено, що після внесення авансу виконавцеві замовник не має права відмовитися від продукції. У випадку відмови від продукції аванс замовникові не повертається. Вважає, що дане положення договору суперечить ст.849 ч.2 ЦК України та відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливим, в зв'язку з чим просить визнати недійсним п.6.3 договору №357, укладеного між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь суму передоплати в розмірі 86000 грн і моральну шкоду в розмірі 30000 грн. Сторони в судове засідання не з`явились, про день розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 07.06.2013 року між сторонами було укладено договір №357 на виготовлення віконних (дверних) конструкцій з деревини. Відповідно до п.3.1 договору виконавець зобов'язався поставити замовлення протягом 65 календарних днів з моменту початку робіт. Згідно п.3.2 договору початком робіт з виготовлення продукції вважається день одержання виконавцем передоплати від замовника і затвердження ним розміру та конфігурації вікон та наповнення конструкцій. П.4.1. визначено загальну вартість продукції, яка становить 107360 грн. Відповідно до п.4.4 договору замовник зобов'язується зробити передоплату в розмірі 80% вартості замовлення, що становить 86000 грн. Пунктом 6.3 договору визначено, що замовник може відмовитися від продукції після підписання договору, але до моменту внесення авансу виконавцеві. Після внесення авансу виконавцеві замовник не має права відмовитися від продукції. У випадку відмови від продукції аванс замовникові не повертається. Як видно з копії квитанції до прибуткового касового ордеру №357 від10.06.2013 року, відповідач отримав від позивача передоплату за договором №№57 в сумі 86000 грн. 25.09.2013 року позивач звернулась до відповідача з письмовою претензією, в якій просила ознайомити її із станом виконання робіт або повернути внесену передоплату. Згідно ст. 837 ч.1 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язаний прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст.849 ч.2 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Ст.10 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ст.18 ч.3 п.2 Закону несправедливими є умови договору щодо виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника). За таких обставин суд приходить до висновку, що п.6.3 договору № 357 від 07.06.2013 року обмежено право позивача на відмову від продукції, в зв'язку з чим дана умова договору є несправедливою. З огляду на викладене п. 6.3 договору № 357 від 07.06.2013 року слід визнати недійсним. Визнаючи недійсним п.6.3 договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача внесену останньою суму передоплати в розмірі 86000 грн. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, так як не підтверджені належними доказами. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 860 грн, так як позивач від його сплати звільнена. Враховуючи наведене, та

Outcome: approved