overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме гуртожитком [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач зареєстрований, але без поважних причин не проживає в гуртожитку, та не сплачує комунальні послуги. В зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі особистої заяви про реєстрацію місця проживання, був поселений до гуртожитку [ADDRESS]. Відповідно до довідки Філії ДП «Антонов», «Серійний завод «Антонов» від 13.01.2016 року №04/671, гуртожиток [ADDRESS], знаходиться на балансі та утримується Філією ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов». Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації в гуртожитку [ADDRESS] підтверджується актом №4 від 17 липня 2013 року про не проживання особи в житловому приміщенні. В акті зазначається, що відповідач не проживає в зазначеному приміщенні більше одного року, та підтверджується відсутність особистих речей в даному приміщені. Акт складений комісією у складі завідувача гуртожитком [PERSON], вихователем [PERSON] та вихователем [PERSON] Повторно відповідний факт також зафіксований актами: - актом №53 від 19.12.2014 року, - актом №6 від 24.09.2014 року, - актом №9 від 20.03.2015 року, - актом №30 від 18.09.2015 року, - актом №43 від 01.12.2015 року. Відповідно до довідки бухгалтерії №274 від 11.03.2016 року «Відділу соціально-комунального призначення Філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» відповідач не сплачував та не сплачує за проживання в гуртожитку №2. Також, в довідці форми 3 зазначено, що [PERSON] зареєстрований та не проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 71 ЖК України визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинках державного чи громадського фонду допускається у випадках відсутності наймача понад шість місяців. Відповідно до ст..72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад шість місяців не мешкає у спірному приміщенні, у результаті чого втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником 44/100 частин будинку [ADDRESS] в м. Коростишеві Житомирської області. В її частині будинку також зареєстрована онука - відповідач по справі, однак остання не проживає в будинку з 2010 року, а тому відповідно до ст.405 ЦК України втратила право користування будинком. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, а тому суд розглянув справу без участі останньої. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, позивач не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач є власником 44/100 частин будинку [ADDRESS] в м. Коростишеві Житомирської області. В неї також зареєстрована відповідач [PERSON], однак остання не проживає в будинку з 2010 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою КП «Коростишівська комунальна служба», копією технічного паспорту на будинок, копією будинкової книги, актом депутата від 14.08.2014 року, згідно якого відповідач з 2010 року не проживає в будинку позивача. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, а як встановлено судом, то відповідач не проживає в будинку позивача з 2010 року, будь-яких доказів поважності причин відсутності відповідача суду не надано. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати, а саме 243,60грн. судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ч.2 ст. 405, ст. 107 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого в Житомирській області, в м.Коростишів по вул.Ватутіна,28 згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2006 року. 29.07.2006 року з відповідачем було укладено шлюб. 12.01.2007 року відповідач був зареєстрований у вищевказаному будинку. 04.10.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач фактично не проживає в будинку більше 2-років. Добровільно знятися з реєстрації в будинку останній не бажає, у звязку з чим позивач змушена була звернутися до суду та просить визнати останнього таким, що втратив право користування вказаним житлом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, а тому суд розглянув справу без участі останнього. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, позивач не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого в Житомирській області, м.Коростишів, вул.Ватутіна,28 згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], завіреного державним нотаріусом [PERSON] Коростишівської держнотконтори, зареєстрованого в БТІ за №1-1652 від 09.08.2006 року. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач, що підтверджується довідкою КП «Коростишівської комунальної служби» від 14.08.2017 року №2490. Відповідно до акту депутата від 13.08.2017 року №1182 відповідач не проживає в житловому будинку за адресою: Житомирська область, м.Коростишів по вул.Ватутіна,28 з 2010 року. У відповідності до ч.2\~ст.107 ЖК України\~у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. На підставі\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача стягується 640 грн. судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ч.2\~ст.107 ЖК України, ч.2\~ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказала, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрована відповідач, однак остання не проживає в цій квартирі з 1999 року, а тому відповідно до ст.107 ЖК України втратила право користування квартирою. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, а тому суд розглянув справу без участі останньої. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, позивач не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що в позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрована відповідач, однак остання не проживає в цій квартирі з 1999 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою КП «Коростишівська комунальна служба», витягом з рішення виконкому Коростишівської міськради від 04.06.2013 року № 135 «Про переоформлення особового рахунку», копією технічного паспорту, довідкою Кропивнянської сільради від 21.08.2014 року, атом депутата від 20.08.2014 року, згідно якого [PERSON] з 1999 року не проживає в квартирі позивача, а проживає в с. Теснівка Коростишівського району з 2012 року. У відповідності до ч.2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати, а саме 243,60грн. судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст. 107 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування я кого зазначила, що з відповідачем деякий час мешкала однією родиною як подружжя, [INFO] від даних стосунків у них народився син - [PERSON]. Відповідач, шляхом подачі заяви до органів реєстрації визнав своє батьківство та був записаний батьком їхньої дитини. Позивач зазначає, що на теперішній час вони з відповідачем мешкають окремо і дитини перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги щодо утримання дитини їй не надає. Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 30% заробітку відповідача. В судове за сіданні сторони не з'явились, повідомлялись вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії постанови Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 03.09.2012 року № 36452651 та з довідки № 221 від 25.06.2014 року ВЧ 9951 Державної прикордонної служби з [PERSON] здійснюються відрахування за аліментами на утримання [PERSON] згідно виконавчого листа № 2/2025/1199/2012 від 20.08.2012 року виданого Лозівським міським судом Харківської області. Враховуючи викладене, потреби дитини, соціально-економічні умови сьогодення, а також дані про особу відповідача, який є працездатною особою у якого на утриманні перебуває [PERSON], 2009 року народження, а також те, що відповідач в змозі заробляти гроші і надавати відповідну допомогу позивачці, суд вважає за необхідне в інтересах дитини стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], 2013 року народження в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривні.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в судовому засіданні позовні вимоги уточнила. Просить ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 26 вереня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. Спільних дітей не мають Подружні відносини припинені з 2012 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 26 вереня 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4). Від даного шлюбу дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2012 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якій розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з28 липня 2001 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якій розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 14 січня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №7. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 14 січня 2006 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с.5,6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, 22.09.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. 20.03.2016 року їх шлюб розірвано на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області. Під час шлюбу 24.03.2006 року в них народилася донька [PERSON], 28.12.2009 року- син [PERSON], 18.12.2012 року донька [PERSON]. Вони з чоловіком припинили шлюбні відносини 01.07.2014 року. З того часу відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей. Діти потребують доброго харчування, їх треба одягати, купувати предмети першої необхідності. Діти постійно хворіють, їх лікування виходить дуже дорого. Вона не взмозі сама утримувати дітей, оскільки ніде не працює. Відповідач працездатний та має можливість забезпечувати своїх дітей. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів родини у відповідача не має. Просить стягнути з останнього на свою користь аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], починючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги з підстав зазначених в позові. Просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] Неповнолітні діти проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дітям матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дітей, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобо'язаний надавати матеріальну допомогу. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходу Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 01.02.2016 року розірвала шлюб із відповідачем. Під час шлюбу 10.07.2010 року в них народився син [PERSON], а 13.09.2013 року в них народилась донька [PERSON], які проживають з нею. На даний момент вони з відповідачем разом не мешкають, сімейні стосунки не підтримують. Підтримки для забезпечення потреб дітей відповідач не надає, не вважає за потрібне утримувати їх. Вона не працює, її доходів на утримання двох дітей для їх повноцінного забезпечення недостатньо. На її неодноразові прохання та вимоги про сплату аліментів на утримання дітей відповідач не звертає уваги. Відповідач працездатна особа, не є інвалідом, і тому може надавати матеріальну допомогу дітям. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду надана судова повістка з позначкою житлової організації про неможливість вручити повістку відповідачу за місцем його реєстрації, вул. Енгельса,12/29, м.Дружківка, через його вісутність за місцем проживання. Інше місце проживанння відповідача суду не відоме. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], 10.07.2010 року, та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані \~утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дітям матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дітей, те, що у відповідача на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved