Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], жилою площею 31,5 м2 У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, та пояснила наступне. Вищезазначене домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.1978 року належало [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного домоволодіння. Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], тому, як дружина померлого, є спадкоємцем за законом першої черги. Крім неї право на спадкування за законом мають діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], які відмовились від належної їм частини спадщини, про що подали заяву до П'ятої макіївської державної нотаріальної контори. Спадщина прийнята [PERSON], оскільки вона проживала у спірному будинку разом з спадкодавцем на момент його смерті та проживає до теперішнього часу. Для оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але постановою нотаріуса П'ятої макіївської державної нотаріальної контори від 24.09.2013 р. їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу будинку від 15.11.1978 р. посвідчений нотаріусом, але не пройшов державну реєстрацію. На час укладання договору законодавство не містило обов'язкової вимоги щодо його державної реєстрації. У зв'язку зі змінами у законодавстві, державна реєстраційна служба не має права здійснити реєстрацію нерухомого майна за особою, яка померла. У свою чергу нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо нерухомого майна, яке не зареєстроване за спадкодавцем. Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити право власності на спадщину в позасудовому порядку. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Поштою надіслав до суду письмові заперечення у яких просив визнати міську раду неналежним відповідачем, оскільки позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановленому порядку, що виключає застосування положень закону про відумерлу спадщину, як майно, яке переходить у власність територіальної громади. Просив справу розглянути за відсутності представника з його боку. За клопотанням позивача судом витребувано з П'ятої макіївської державної нотаріальної контори інформацію зі Спадкового реєстру щодо реєстрації спадкової справи після смерті [PERSON] З отриманої інформації вбачається, що нотаріусом відкрито спадкову справу №292/2013. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулись з заявами про відмову від спадщини. [PERSON] звернулась 24.09.2013 р. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, за клопотанням позивача судом витребувано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що у Державному реєстрі відомості про право власності будь-яких осіб на домоволодіння за адресою [ADDRESS], відсутні. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 15.11.1978 р. домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складалось з будинку жилою площею 31,5 м2 двох літніх кухонь, двох сараїв, вбиральні, споруди, належало [PERSON]. Договір посвідчено нотаріусом П'ятої макіївської державної нотаріальної контори - запис у реєстрі №1992. Разом з тим, договір не містить відмітки про державну реєстрацію. Згідно технічного паспорту від 18.10.2013 р., який складено ФОП «[PERSON]», домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а1, а2, а3, б1, льох літ. а4, літніх кухонь літ. Б-1, В-1, сараїв Г-1, Е-1, вбиральні Д-1. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видано повторно 03.09.2009 р. Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, підтверджується, що [PERSON] 24.12.1977 р. уклав шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище «[PERSON]», актовий запис №1034. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видано 25.03.2013 р. Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO]., актовий запис №353. З наданої позивачем домової книги вбачається, що [PERSON] вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.04.1979 р. та проживала у домоволодінні разом з [PERSON] на момент його смерті. Постановою державного нотаріуса Слабкіної Л.В. від 24.09.2013 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу від 15.11.1978 р. не пройшов державну реєстрацію. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що діти спадкодавця подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем свого чоловіка. Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З постанови державного нотаріуса від 24.09.2013 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії та письмових заперечень відповідача вбачається, право власності позивача на спадкове майно не визнається. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу домоволодіння спадкодавцем, було встановлено наступне: «Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.» Таким чином, законодавство визнавало обов'язковою умовою дійсності договору лише його нотаріальне посвідчення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS], жилою площею 31,5 м2 належало спадкодавцю [PERSON] на підставі правовстановлюючого документа, який за своєю формою відповідав вимогам закону. Разом з тим, позивач є особою, яка має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] і у встановленому порядку прийняла спадщину. У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності, у порядку спадкування, на домоволодіння за адресою [ADDRESS], яке складається з будинку жилою площею 31,5 м2 та господарських споруд: двох літніх кухонь, двох сараїв, вбиральні, споруди. На підставі викладеного,

Outcome: approved