Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернувся із даним позовом до відповідачки [PERSON], в обгрунтування якого послається на те, що він народився 14 липня 1944 року, на день подання позову його вік складає повних сімдесят три роки. Він є інвалідом другої групи та отримує ненсію, яка становить 1500 гривень, що є єдиним джерелом його доходу. Він є самотньою людиною, яка потребує стороннього догляду та допомоги, тому з 2015 року проживає разом із донькою [PERSON] та її сім'єю. Пенсія, яку він отримує, не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання - а донька з якою він проживає, безробітня і має на утриманні двох дітей. Він є хворою людиною та потребує постійного лікування, на яке необхідні чималі кошти, тому майже вся його пенсія витрачається на необхідні ліки. А харчі, одяг та особисті засоби гігієни донька купує та свої кошти. Він має ще одну доньку [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON], від якоє не отримує ніякої підтримки, допомоги, більш того, вона його навіть не провідує, тому він змушений звернутись до неї з цією позовною заявою, так як йому дуже прикро, що маючи двох дітей, одна із них взагалі не цікавиться його життям, та ще й виставила його з будинку, в якому він проживав разом з дружиною - їхньою мамою, в якому вона зараз проживає із сім'єю. Просить стягнути із відповідачки на своє утримання аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів її доходів. Сторони в судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач заперечує позов у повному обсязі, а тому суд ухвалив про розгляд справи у їх відсутності, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про недоведність заявлених позовних вимог і необхідності відмови у їх задоволенні, у зв'язку із наступним. Статтею 51 Конституції України встановлено, що «повнолітні діти зобов'язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків». Це положення конкретизоване в Сімейному кодексі України, а саме в статті 202 СК України, згідно якої «повнолітні дочка, син зобов'язан-утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги» Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], [INFO], являється особою похилого віку, є інвалідом другої групи та є непрацездатним (а.с.3-4). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 22.11.2017 року, позивач [PERSON] проживає в [INFO], разом із дочкою [PERSON] (а.с.5). При цьому, до позовної заяви не додано будь-яких письмових документів про розмір отримуваних доходів (пенсії) чи доказів віднесення позивача до категорії малозабезпечених осіб, а також не долучено доказів про суми витрат на лікування. Відсутність вказаних доказів позбавляє суд можливості встановити обов'язову обставину для призначення аліментів - потреба у матеріальній допомозі. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на принцип змагальності та відсутність належних і переконливих доказів на підтвердження зазначених позивачем у позовній заяві обставин, у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із його недоведеністю. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Outcome: dismissed