Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи його тим, що [INFO] померла її баба [PERSON], яка мала право власності на земельну ділянку у розмірі 1.98 га. на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. 20 грудня 2011 року вона звернулась до Теофіпольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після чого їй було надано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Однак після звернення до нотаріальної контори, та перед тим як звернутись до відділу Держземагентства у Теофіпольськоу районі нею був загублений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, про що була опублікована відмітка у районній газеті «Життя Теофіпольщини» № 80 - 81 від 2 жовтня 2014 року. В результаті цього державною нотаріальною конторою було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача Ільковецької сільської ради у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи на стороні відповідача про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з'явився, подав заяву про те що він не заперечує проти задоволення позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності третьої особи. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено що єдиним спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], є позивач [PERSON] Вказана обставина підтверджується довідкою Теофіпольської державної нотаріальної контори № 1180/02-14 від 30 жовтня 2014 року. Із витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держкомзему у Теофіпольському районі № 644 від 9 жовтня 2014 року та довідки відділу Держкомзему у Теофіпольському районі № 03-03-23/1952 від 06 жовтня 2014 року встановлено, що [PERSON]. дійсно на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІI - XM № 014150 належала земельна ділянка площею 1.98 га., яка знаходиться на території Ільковецької сільської ради. Згідно оголошення в газеті «Життя Теофіпольщини» № 80 - 81 від 2 жовтня 2014 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІI - XM № 014150 виданий Ільковецькою сільською радою 26 листопада 1999 року [PERSON] визнано недійсним. Згідно довідки Теофіпольської державної нотаріальної контори № 1182/02-14 від 30 жовтня 2014 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Із довідки цієї ж нотаріальної контори № 1180/02-14 від 30 жовтня 2014 року встановлено, що в провадженні даної контори знаходиться спадкова справа № 319/2011 після смерті [PERSON], єдиним спадкоємцем якої за заповітом є [PERSON]. Відповідно ст.. ст.. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) а спадкування здійснюється за заповітом або законом і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини, а, відповідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Викладене свідчить про право спадкодавця скласти заповіт на земельну ділянку, тобто частину спадщини. Згідно ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцеві [PERSON] належало право приватної власності на земельну ділянку площею 1.98 га., а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої тому, позов необхідно задовольнити. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved