Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернувся Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що він позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 1600 доларів США на строк до 01 листопада 2018 року, що підтверджується борговою розпискою від 29 серпня 2018 року. Однак [PERSON] своєчасно не повернув позичені кошти, на усні вимоги щодо повернення боргу відповідач не реагує та не вчиняє жодних дій щодо належного виконання своїх обов'язків. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 1600 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 03 грудня 2018 року становить 45152 грн. Відзив на позовну заяву на адресу Шевченківського районного суду м. Києва не надходив. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року позивачем було надано оригінал боргової розписки від 29 серпня 2018 року. Відповідно до ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне. 29 серпня 2018 року [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 1600 доларів США, строком до 01 листопада 2018 року, підтвердженням чого є розписка [PERSON] про отримання вказаних грошових коштів, оригінал якої долучено до матеріалів справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного вбачається, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів, згідно з борговою розпискою, а тому у суду наявні достатні правові підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved