Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона, її неповнолітня донька - [PERSON] та малолітня [PERSON], є власницями квартири № 32 у багатоквартирному будинку № 2 по вулиці Сергія Маркова у місті Тернівка Дніпропетровської області. Їй особисто належить 3\\8 частки вищезазначеної квартири, її неповнолітній доньці - [PERSON] належить 1\\4 частки вищезазначеної квартири. До 28 червня 2017 року 3\\8 частки квартири № 32 у багатоквартирному будинку № 2 по вулиці Сергія Маркова у місті Тернівка Дніпропетровської області належало її рідному брату - [PERSON] 28 червня 2017 року її брат - [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 3\\8 частки квартири № 32 у багатоквартирному будинку № 2 по вулиці Сергія Маркова у місті Тернівка Дніпропетровської області. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкодавець [PERSON] на час смерті був неодружений, його батьки померли раніше за нього, за таких обставин єдиною спадкоємицею за законом після його смерті стала його малолітня донька - [PERSON], [INFO], яка за законом вважається такою, що фактично прийняла спадщину після померлого батька [PERSON] Таким чином, станом на 18 червня 2018 року[ADDRESS] у багатоквартирному будинку № 2 по вулиці Сергія Маркова у місті Тернівка Дніпропетровської області перебуває у спільній частковій власності трьох фізичних осіб, а саме: їй належить 3\\8 частки квартири; її неповнолітній донці [PERSON] О - 1\\4 частки та малолітній [PERSON], [INFO], - 3\\8 частки. Станом на 18 червня 2018 року у квартирі зареєстровані позивач, її донька та неповнолітня [PERSON] Фактично, у квартирі № 32 у багатоквартирному будинку № 2 по вулиці Сергія Маркова у місті Тернівка Дніпропетровської області, без реєстрації, проживають: відповідач з малолітньою спадкоємицею [PERSON], [INFO], та зі своїми дітьми від першого шлюбу. Їй відомо, що [PERSON] належить на праві власності двокімнатна квартира у місті Тернівка, за адресою якої вона зареєстрована разом з дітьми, але точна адреса даної квартири їй не відома, так як дружніх відносин з [PERSON] позивач ніколи не підтримувала. За життя її брата - [PERSON] будь-яких непорозумінь між ними щодо порядку користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою не виникало. Після його смерті відповідач [PERSON] повністю заволоділа квартирою № 32 у багатоквартирному будинку № 2 по вулиці Сергія Маркова у місті Тернівка Дніпропетровської області. На її неодноразові прохання визначити порядок користування спільною квартирою не реагує, навпаки погрожує стягнути з неї на її користь витрати за комунальні послуги, якими вона фактично не користується, так як не має можливості проживати у квартирі. Її пропозиції щодо продажу квартири з розподіленням виручених від продажу коштів пропорційно до їх часток у квартирі, або обміну їх з її неповнолітньою донькою [PERSON] у сумі 5\\8 часток у квартирі № 32 у багатоквартирному будинку № 2 по вулиці Сергія Маркова у місті Тернівка, Дніпропетровської області на двокімнатну квартиру у місті Тернівка, належну на праві власності відповідачці, відповідача не влаштовують. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду з дійсним позовом про визначення порядку користування вищезазначеною квартирою між її співвласниками пропорційно до належних їм на праві спільної власності часткам. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, дана квартира є трикімнатною, загальна площа квартири складає: 56,5 кв.м з яких житлова - 41,4 кв.м. За таких обставин на її (3\\8ч.) та на частку її неповнолітньої доньки [PERSON] ( 1\\4ч.) у загальній сумі (5\\8ч.) припадає 25,9 кв.м житлової нерухомості. На частку малолітньої [PERSON] (3\\8ч.) припадає 15,5кв.м житлової нерухомості. Згідно Технічного паспорту на трикімнатну квартиру № 32 у багатоквартирному будинку № 2 по вулиці Сергія Маркова у місті Тернівка, Дніпропетровської області, дві житлові кімнати у квартирі, а саме: кімната, на плані позначена цифрою 7, площею 11,0 кв.м, та кімната, на плані позначена цифрою 4, площею 13,3 кв.м, кожна окремо, мають окремий вхід через кімнату, на плані позначену цифрою 3, площею 17,1 кв.м. Вважає, що відповідачу у користування належить виділити житлову кімнату, на плані позначену цифрою 4, площею 13,3 кв.м, що на 2,2 кв.м менше належній малолітній [PERSON] (3\\8ч.), яка складає - 15,5кв.м житлової нерухомості. Їй та її донці - неповнолітній [PERSON] належить виділити у користування житлові кімнати на плані позначені цифрами З та 7, площею 17,1 кв.м та 11,0 кв.м відповідно, загальною площею 28,1 кв.м, що на 2,2 кв.м більше належній їй у сумі частці (25,87 кв.м), взамін позивач згодна надати вільний прохід відповідачу через свою кімнату, на плані позначену цифрою 3, площею 17,1 кв.м, до кімнати відповідача, яка на плані позначена цифрою 4, площею 13,3 кв.м. Підсобні приміщення, а саме: кухню, на плані позначену цифрою 8, площею 5,3 кв.м; ванну з вбиральнею, на плані позначеною цифрою 9, площею 2,7 кв.м; передпокій, на плані позначений цифрою 1, площею 2,8 кв.м.; вбудовану шафу, на плані позначену цифрою 6, площею 1,3 кв.м, коридор, на плані позначений цифрою 2, площею 1,4кв.м та балкон, площею 0,8 кв.м. залишити у загальному користуванні співвласників. Визначення порядку користування квартирою надасть їй можливість розподілити особові рахунки по квартирі, сплачувати самостійно за себе та за доньку комунальні платежі до її повноліття, а також вільно на свій розсуд користуватися належною їй на праві власності часткою житлового приміщення. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати позовну заяву без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявились, представник відповідача надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та без участі відповідача, позовні вимоги не визнають повністю. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. В ході розгляду цієї справи, представник третьої особи вказувала на те, що на час розгляду справи врегулювати спір мирним шляхом у сторін не виходить, а тому просила постановити рішення на розсуд суду із урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши усі надані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 грудня 2008 року, виданого комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зазначені власники, а саме: [PERSON] ј частка, [PERSON] ј частка, [PERSON] ј частка, [PERSON] ј частка (а.с. 9). Цим власникам належить спірна квартира на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого колективним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство», номер витягу № 21210527 від 10 грудня 2008 року за реєстраційним номером: 25724963 (а.с. 10). Також власність на вищезазначену квартиру підтверджується технічним паспортом з планом квартири, виготовленим, станом на 05 листопада 2008 року за реєстровим № 64-147/22 (а.с.11-12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2017 року, виданим державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], спадкова справа № 69/2017 рік, зареєстровано в реєстрі за № 808, спадкоємцями зазначеного майна [PERSON], [INFO], яка померла 27 квітня 2013 року є її донька [PERSON], [INFO] в Ѕ частці, син [PERSON], [INFO], в Ѕ частці. Спадщина, на яку в указаній частці видане це свідоцтво, складається з ј частки квартири 32, загальною площею 56,5 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат та розташована в будинку 2 по вулиці С.Маркова в місті Тернівка Дніпропетровської області. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку, ј частку квартири видано [PERSON] (а.с. 13). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 85138491, виданий нотаріусом [PERSON], за заявою [PERSON], [PERSON], убачається, що власниками обєкта нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], номер запису про право власності: 19913322, підстави виникнення право власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 809, виданий 11 квітня 2017 року Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34717845 від 11 квітня 2017 року, форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова, власник [PERSON], має розмір частки 1/8, власник [PERSON] має розмір частки 1/8 частину та ј частку (а.с.14 -15). 28 червня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серії І-КИ № 748015 від 30 червня 2017 року (а.с. 16). У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого Тернівським міським управлінням юстиції у Дніпропетровсаькій області від 13 січня 2004 року, серія І -ГЮ № 167795, її матірю є позивач - [PERSON] (а.с. 21). [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], про що свідчить витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 22 березня 2018 року (а.с. 17). Згідно акту від 17 вересня 2018 року за вих. № 938, в квартирі [ADDRESS] з 2015 року та по теперішній час мешкають без реєстрації: [PERSON], [INFO], її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 59). Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу ст.\~358\~ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Згідно ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства,що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7від 04 жовтня 1991 року\~судам розяснено, що якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Суд зазначає, що визначення порядку користування домоволодінням, якщо його неможливо поділити в натурі, є правом співвласника. При цьому не має правового значення те, чи чиняться такому співвласнику перешкоди у користуванні спільним майном. Статтею 361 ЦК України визначено, що співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Оскільки досудове врегулювання спору між позивачем та відповідачем щодо встановлення порядку користування житловими приміщеннями, розташованими у квартирі [ADDRESS] виявилось неможливим, позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. При цьому слід зазначити, що встановлення порядку користування приміщенням будинку між співвласниками відповідно до змісту статей 319,368\~ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників. Суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування квартирою № 32, будинку № 2 по вул. С.Маркова в м. Тернівка Дніпропетровської області враховує баланс інтересів кожного із співвласників, максимально відповідає розміру їхніх часток у праві спільної часткової власності, не буде порушувати права жодного із співвласників у користуванні належним їм майном, враховуючи, насамперед, інтереси неповнолітніх дітей. Крім того, відповідачем не пропонувався інший порядок користування спірним майном, сторонами клопотань про призначення будівельної експертизи не заявлялось. Більш того, в ході розгляду справи сторонами робились спроби врегулювати спір миром, які не дали позитивних результатів. Так, згідно листа Тернівської міської ради Дніпропетровської області служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради від 14 грудня 2018 року за вих. № 575-01-44, у разі укладення мирової угоди неповнолітня донька [PERSON] [PERSON], втратить право власності на квартиру [ADDRESS]. Як наслідок, в майбутньому вона може втратити і право користування цим житловим приміщенням, якщо нові власники забажають зняти її з реєстрації місця проживання. Окрім того, сплата грошової компенсації за ј частку квартири, що на праві власності належить дитині, жодним чином не гарантує того, що в майбутньому ці кошти будуть витрачені на придбання на імя дитини житла або покращення її житлових умов. Таким чином, укладення мирової угоди, в результаті якої неповнолітня [PERSON], [INFO], втратить право власності на житло без надання іншого рівноцінного житла, суперечить інтересам дитини, тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради не може надати згоду на вчинення такого правочину (а.с.105). В статті 3 Конвенції про права дитини (ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року) проголошено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі\~ст.ст. 5, 7, 10, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

Outcome: approved