Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 20 травня 2000 року та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] В той же день, 20 травня 2000 року була продана квартира [ADDRESS], яка на праві спільної сумісної власності належала позивачу - [PERSON] та її батькам - [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4520 від 21.03.1996 р. Продаж належної позивачу частини квартири [ADDRESS] здійснювався на підставі рішення Виконавчого Комітету Московської районної Ради в м. Харкові № 486 від 03.03.1998р. Позивач вважає, що гроші, отримані від продажу належної їй частки квартири [ADDRESS] були в той же день витрачені на придбання квартири [ADDRESS]. Але при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] були порушені її права, а саме належні їй гроші за продаж частини квартири [ADDRESS] були витрачені на придбання квартири [ADDRESS], а право власності на частину вказаної квартири не було зареєстровано за позивачем. На час укладення вказаних договорів купівлі-продажу позивач була неповнолітньою, всі дії від її імені здійснювали її батьки, про що їй було невідомо. Про обставини укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] позивачу стало відомо після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. Вважає, що їй належить право на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Просить суд визнати частково недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 20.05.2000 р. та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] р.№ 601, визнати за позивачем [PERSON], право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, розглянути справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов визнала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 20 травня 2000 року та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 5). 20 травня 2000 року була продана квартира [ADDRESS], яка на праві спільної сумісної власності належала позивачу - [PERSON] та її батькам - [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4520 від 21.03.1996 р. Продаж належної позивачу частини квартири [ADDRESS] здійснювався на підставі рішення Виконавчого Комітету Московської районної Ради в м. Харкові № 486 від 03.03.1998р. (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4), згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки правовідносини виникли у 2000 році, тобто до 01 січня 2004 року, спір вирішується судом згідно п.4 «Перехідних положень» до ЦК України введеному в дію з 01 січня 2004 року. Відповідно до вимог ст. 48 ЦК України (в редакції 1963 р.) недійсним є правочин, що не відповідає вимогам закону та порушує особисті або майнові права неповнолітніх. На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що при укладанні договору купівлі-продажу від 20.05.2000 року без участі у якості покупця на той час неповнолітньої [PERSON] порушені її права, а саме: право власності на частку квартири, в зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим і визнає частково недійсним договір купівлі-продажу з подальшим визнанням за позивачем права власності на 1/3 частку спірної квартири. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмеженим в його здійсненні. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved