Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові вказала, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року по 01.11.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивач з дитиною почала проживати у м. Києві в орендованій квартирі, дитина навчається в спеціалізованій школі з поглибленим вивченням іноземної мови. Дитини перебуває на утриманні матері. Після розірвання шлюбу відповідач перестав брати участь у вихованні дитини, цікавитися її розвитком, не приймає участі в її оздоровленні, лікуванні, навчанні. Не відвідує дитину взагалі. Вихованням дитини займаються позивач та її цивільний чоловік. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, пояснили суду, що відповідач з 2010 року не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні дитини, позбавлення відповідача батьківських прав приятиме реалізації прав дитини в майбутньому. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі та направив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дочки [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, її представника, суд дійшов до наступного. Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася 18 серпня 2006 року. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] Шлюб між батьками дитини розірвано 13.10.2010 року, про що свідчить копія рішення Драбівського районного суду Черкаської області. Дитина проживає з матірю, знаходиться на її утриманні, всім необхідним забезпечена, про що свідчать дані актів обстеження матеріально-побутових умов родини [PERSON] від 05.03.2018 та від 17.01.2019 року. Батько дитини не навідувався та не цікавився дитиною за час її навчання в спеціалізованій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №274 м. Києва, не звертався з дитиною до лікаря, про що свідчать відповідні довідки даних закладів. Свідки [PERSON] показала суду, що вона є рідною сестрою позивача і хрещеною матір?ю [PERSON], вона часто спілкується з дитиною та її сімєю, рідний батько дитиною не цікавиться з часу розлучення з матір?ю, не приймає участі в вихованні та утриманні дитини. Свідок [PERSON], який є співмешканцем позивача, пояснив суду, що він проживає разом з позивачем та її донькою більш ніж три роки, за цей час рідний батько дитини не приходив до них, не цікавився життям дитини, не телефонував їй, матеріально не підтримував. Вихованням дитини та її утриманням займається мати [PERSON] та він. Згідно висновку Служба у справах дітей Дарницької районної а місті Києві державної адміністрації №101-1470/03 від 18.02.2019 року було вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дитини [PERSON] Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання батьками своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 даної статті, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Суд вважає, що досліджені докази свідчать про ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, характер дій свідчить про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його дочки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Визначаючи розмір стягуваних аліментів суд виходить з засад розумності та справедливості, і вважає за доцільне визначити розмір аліментів ј всіх видів заробітку відповідача. На підставі п.2 ч.1 ст.164,\~180,\~182,\~183 Сімейного кодексу України, ст.258, 259, 263-265,\~280,\~282,\~289 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial