Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості договором позики від 25.12.2012 року в розмірі 58300 грн. 00 коп., судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.12.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики в розмірі 58300 грн. 00 коп., що еквівалентно 7287,00 доларів США за курсом НБ України на день укладення договору, для придбання та ремонту квартири. Позика відповідачу була видана частинами до моменту підписання договору, а факт її надання підтверджується розпискою відповідача від 25.12.2012 року. Відповідно до умов договору відповідач зобовязалася повернути отримані кошти до 31.12.2013 року. Однак взяті на себе зобовязання відповідач не виконала, отриману суму позики не повернула, на її вимогу про повернення грошових коштів не реагує, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з аналогічних мотивів. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила. Зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а належно повідомлена про розгляд справи відповідач в судове засідання не зявилася повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд позов задовольняє з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 25.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (а.с.5), відповідно до умов якого [PERSON] надала позику [PERSON] в розмірі 58300 грн. 00 коп., що еквівалентно 7287,00 доларів США за курсом НБ України на день укладення договору, для придбання та ремонту квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.5 договору сторони домовилися, що позичальник зобовязується повернути позику позикодавцеві у термін до 31.12.2013 року. Крім цього, відповідно до умов договору передбачених у п.2, сторонами визначено, що на момент укладення договору позики передбачені договором кошти позичальником було отримано частинами у різні дні на протязі 2012 року. Крім цього, факт отримання відповідачем позики підтверджується розпискою віл 25.12.2012 року (а.с.7). Однак, як встановлено в судовому засіданні, і вказані обставини відповідач належними та допустимими доказами не спростувала, взяті на себе зобовязання за умовами договору позики [PERSON] не виконувала, отриману позику на підставі договору позивачу не повернула. Крім цього, 08.01.2015 року їй вручена письмова вимога позивача про необхідність виконання взятих на себе зобовязань на підставі договору позики, однак така залишена поза увагою відповідача. За таких обставин, оскільки відповідачем взяті на себе зобовязання за умовами договору позики від 25.12.2012 року не виконувалися належним чином, у визначені терміни договором грошову позику позичальнику повернуто не було, а відтак слід позовні вимоги задоволити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача не повернуту суму позики. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved