Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить надати їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , протягом одного місяця. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті батька позивача відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Власницею інших 2/3 частин вказаної квартири є позивач. Згідно позовної заяви, позивач вкрай важко перенесла смерть батька, також загострилися її хронічні хвороби, основні з яких є наслідками оперативних втручань, проведених у 1976 та 1978 роках з видалення пухлин головного мозку і краніотомії, гіпертонічна хвороба II ступені, ішемічна хвороба серця і інші. Також у позовній заяві зазначено, що протягом останніх 9 років вона проживає сумісно з [PERSON] , якому у червні 2019 року була встановлена інвалідність 1-ої групи, і якому потрібен постійний сторонній догляд, про що, зокрема, зазначено в його індивідуальній програмі реабілітації інваліда. Позивач зазначає, що вона фактично прийняла спадщину, зокрема, постійно оплачувала комунальні послуги по зазначеній вище квартирі, але лише у січні 2020 року вона звернулася до нотаріуса з метою подачі заяви про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Смородська Н.А. видала витяг зі Спадкового реєстру, згідно якого спадкова справа на [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Також вона пояснила позивачу, що вона пропустила 6-місячний строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька у зв`язку з чим їй потрібно звертатися до суду для отримання додаткового строку для подачі такої заяви. Згідно позову, позивач зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] частину якої вона повинна була оформити як спадкове майно, лише з 15.01.2020р., а до цього з 2002 року проживала і була зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , у якій також з 2014 року зареєстрований і проживає [PERSON] . Позивач зазначає, що своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй перешкоджало загострення тяжких хронічних хвороб через смерть батька, тобто поганий стан здоров`я та необхідність постійної допомоги в лікуванні і реабілітації близької їй людини інваліда 1 групи, з яким вона спільно проживає. Ухвалою суду від 26.02.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 12.08.2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача заперечував проти задоволення позову з посиланням на недоведеність поважності причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачем у якості надання відповіді на відзив було надано додаткові докази. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення викладені відзиві представника відповідача, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.1961 року , що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . В подальшому у зв`язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON] у 1981 році [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з свідоцтвом серії [NUMBER] , 22.11.1988 року вищевказаний шлюб було розірвано. Крім того, [PERSON] 08.12.2000 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво серії [NUMBER] ). 15 липня 1999 року Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконкому Харківської міської ради з реєстраційним № 9-99-197919 було видано свідоцтво про право власності на житло на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . 19.03.2010 року державний нотаріус Першої ХДНК Грошева О.Ю. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на 1 / 3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . У вказаному свідоцтві зазначено, що чоловік померлої [PERSON] , [PERSON] , відмовився від належної йому частки спадщини на користь [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Грошевої О.Ю. від 05.05.2020 року № 1072/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у зв`язку з пропуском строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Приписами ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Норми ст. 1272 Цивільного кодексу України щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 Цивільного кодексу України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, посилається на погіршення стану свого здоров`я, що підтверджується належними медичними документами, зокрема, звернення позивача за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я, здійснення у зв`язку з чим необхідних діагностичних заходів та лабораторних досліджень, проходження відповідного лікування. З наданих суду виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідок вбачається, що [PERSON] має ускладнення здоров`я у зв`язку з повторним оперативним втручанням у головний мозок через кистозну пухлину. З вищевказаних медичних документів вбачається, що [PERSON] потребує регулярного нагляду у невропатолога і єпилептолога із прийняттям ряду препаратів. Більше того, матеріалами справи підтверджуються факти перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні, в тому числі після смерті батька [PERSON] . Також матеріалами справи підтверджується факт регулярного відвідування [PERSON] лікаря невропатолога після смерті батька, де їй призначалася терапія лікарськими препаратами. З огляду на вищенаведені обставини, суд, враховуючи хворобливий стан здоров`я позивача, який погіршувався, що потребувало вжиття відповідних заходів реагування шляхом звернення до медичних закладів, проведення лабораторних обстежень та діагностуючих заходів, проходження лікування, що додатково спричинило їй моральне та душевне страждання, а також оцінюючи людський фактор, вважає можливим прийти до висновку, що пропущений позивачем строк звернення до нотаріуса із заявою не може вплинути на право позивача на спадкування майна, яке залишилось після смерті її батька. Більше того, слід враховувати, що [PERSON] є власником 2 / 3 частин квартири, яка є предметом спадкування після смерті її батька. 1/ 3 частина цієї кватири була успадкована позивачем після смерті матері та у зв`язку з відмовою [PERSON] від належної йому частики спадкування на користь доньки [PERSON] . З січня 2020 року позивач [PERSON] зареєстрована у квартирі, частина якої є предметом спадкування після смерті її батька. Одночасно з цим, суд вважає необґрунтованим посилання позивача як на підставу поважності причин пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на необхідність догляду за [PERSON] , оскільки суду не було надано копію рішення суду про встановлення фату проживання [PERSON] з [PERSON] без реєстрації шлюбу як жінки і чоловіка. Проаналізувавши встановлені обставини у цивільній справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, із визначенням позивачу конкретно визначеного додаткового строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вказаний строк суд вважає буде достатнім для реалізації позивачем свого права звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину. В позовній заяві позивач, у разі задоволення його позовних вимог, не наполягав на стягненні з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених ним судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved