Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання\~шлюбу посилаючись\~на те, що 21 жовтня 2017 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Вважає, що шлюб розпався остаточно, оскільки вони з вересня 2019 року не мешкають однією сім`єю, ведуть окреме господарство. Різні погляди на шляхи вирішення побутових, матеріальних, сімейних проблем, на ставлення до сімейних обов`язків стали причинами розпаду сім`ї. Просить розірвати шлюб. В підготовче засідання позивач не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Прізвище просить залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначив про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року виправлено описку у вищевказаній ухвалі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року сторонам надано строк для примирення три місяці та зупинено провадження у справі. 03 червня 2020 року провадження у справі поновлено. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 21 жовтня 2017 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №937, між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання: позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст.\~24,\~55,\~56,\~110,\~112 СК України. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як видно зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, з`ясувавши обставини справи, а також враховуючи, що відповідач визнає позов, подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, суд вважає, що сім?я розпалась остаточно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За бажанням позивача суд вважає необхідним залишити останній прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384,20 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved