Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 31.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції; стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування вимог зазначено, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено, сторони не ведуть спільного господарства та примирення неможливе. Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі статей 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1029. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки від 21.09.2020 року №40, виданої ПП «ВЖРЕП №8» неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як передбачено статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з відповідним позовом. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки після надання строку на примирення позивач наполягає на розірванні шлюбу, збереження шлюбу без згоди на те обох сторін не можливе та суперечитиме інтересам подружжя, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 25, ст.291), який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, у статті 182 СК України законодавець, з метою захисту та забезпечення права дитини на належне утримання, закріпив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи викладене, з метою забезпечення права неповнолітньої дитини на належне утримання, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частину з усіх видів доходу, щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved