Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрований, але не проживає відповідач, особистих речей [PERSON] у вказаному житловому будинку не має та договір найму житлового будинку з ним не укладався. Відповідач не проживає у вказаному будинку з травня 2015 року без поважної причини. Також [PERSON] не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, тому позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, так як відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 35). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, шляхом надіслання ухвал та судових повісток на останнє зареєстроване місце проживання, але від нього повернулись конверти з відміткою Укрпошти за закінченням встановленого строку зберігання, тому судом було здійснено оголошення про виклик особи на веб-порталі судової влади України, але відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 32, 33, 34). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 29 грудня 2012 року (а.с. 12), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.12.2012 року № 031851 (а.с. 4-11) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 200663915 від 18.02.2020 року (а.с. 36). Згідно виписки із рішення Маяківської сільської Ради народних депутатів Біляївського району, Одеської області № 56 від 26.04.1996 року земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею у розмірі 0,10 га, яка розташована у [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 13). Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб виданої Виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 31.10.2018 року № 2466, [PERSON] зареєстрований у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3), але не проживає в період з травня 2015 року по теперішній час, що підтверджується актами про не проживання складеними та підписаними депутатом Маяківської сільської ради [PERSON] та громадянами [PERSON] , [PERSON] від 26 липня 2019 року (а.с. 14, 15). Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача в житловому будинку доведено належними і допустимими доказами.

Outcome: approved