Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 03 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у мерії коммуни Свендборг, Данія, за актовим записом № 720/2009. Від даного шлюбу мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалось, у звязку із чим почали виникати непорозуміння, різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів. Протягом останнього часу позивач та відповідач разом не проживають та спільне господарство не ведуть. У звязку з вище викладеним позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника та зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення в пресі: а саме: газета «Урядовий курєр» від 01 грудня 2017 року № 227 (6096). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Ратуша Свендборг комуна Свендборг, Данія, актовий запис 720/2009, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13). Від даного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження реєстраційний номер G9014/2010, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Мітте у Франкфурті-на-Майні (а.с. 17). Спільне життя у подружжя не склалось, у звязку із чим почали виникати непорозуміння, різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів. Протягом останнього часу позивач та відповідач разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved