Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з 24 квітня 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Соколівською сільською радою Жашківського району Черкаської області, актовий запис № 3. З березня 2015 року разом не проживають, вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На утримання дитини відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, в звязку з чим позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2016 року до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутність та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, на примирення не погоджується та після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище Мусієнко. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 2010 року в Соколівській сільській раді Жашківського району Черкаської області, актовий запис №\~3.(а.с.4) З березня 2015 року сторони припинили спільне проживання у звязку з різними поглядами на сімейне життя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та відповідача, так як сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище «Мусієнко». Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який мешкає з позивачем у справі. Відповідач працездатний, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоровя дитини, їх батьків, тієї обставини, що утримання дитини є обовязком обох батьків, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття щомісячно починаючи з 24 травня 2016 року дня подання позову до суду. З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині, з відповідача відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн. на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved