Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нєю право власності на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами розташованого за адресою: Чернігівська область, Городнянський район, с. Смичин, вул. Чернігівська, буд. 23 -А, після смерті [PERSON]. Позов обґрунтовується тим, що 23.03.2002 року померла [PERSON]. Єдиним спадкоємцем після її смерті є її донька - позивач по даній справі. За життя померлій належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Чернігівська, 23-а, с. Смичин, Городнянський район, Чернігівська область. Відповідно до довідки, виданої Городнянським госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 25 жовтня 2016 року за № 630, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Городнянський район, с. Смичин, вул. Чернігівська, буд. 23 -А, зареєстровано в цілому за [PERSON], при цьому, 1/2 частка вказаного житлового будинку належить померлій на підставі договору поділу спадкового майна, посвідченого державним нотаріусом Городнянської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 06 лютого 2002 року за реєстровим № 218, а 1/2 частка - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Смичинською сільською радою Городнянського району Чернігівської області 28 травня 1997 року. 14.09.2016 року приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу [PERSON] за заявою позивача було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за слідуючих обставин: Свідоцтво про право власності, яке видано Смичинською сільською Радою Городнянського району Чернігівської області на 1/2 частину вказаного будинку втрачено. Правовстановлюючий документ на іншу 1/2 частку житлового будинку, а саме Договір поділу спадкового майна, посвідчений державним нотаріусом Городнянської районної державної нотаріальної контори [PERSON], було зареєстровано в БТІ після смерті спадкодавця, а саме: 15 квітня 2002 року, що суперечить нормам статті 9 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), яка передбачає, що правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Позивач після смерті матері успадкувала право власності на вказаний житловий будинок на підставі ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, як спадкоємець за законом. У судове засідання представник позивач не з'явився, завчасно подала заяву, в якій заявив письмове клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, згідно листа Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області просить справу розглянути без участі представника, позовні вимоги визнають. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного: Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до Закону УРСР «Про сільську раду народних депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. Глава сімї, на якого у цій книзі був відкритий особовий рахунок вважався власником будинку і іншого порядку реєстрацї права власності у сільській місцевості закон не передбачав. З веденням в дію в 1991 році Закону України «Про власність», будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь також не передбачалося. Згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до розяснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, перевинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватись у судовому порядку. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.9), договором поділу спадкового майна (а.с.11-12), технічним паспортом (а.с.6-7), та іншими матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved