Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з відповідним позовом. В обгрнутування вимог зазначила, що 01.02.2016 р. на підставі п.1ст.40 КЗпП, у звязку із скороченням штату, її було звільнено з посади медичної сестри ДЗ «Відділкова лікарня станції Херсон» ДП «Одеська залізниця», проте в день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточний розрахунок по заробітній платі не здійснив.. Вказані обставини призвело до тяжкого матеріального становища позивача, у звязку з чим просить суд, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6887,86 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8238,12грн. У судове засідання позивача не зявилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, уточнивши позовні вимоги та наполягаючи на задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначивши, що відповідачем 25.04.2016 р. було сплачено заборгованість по заробітній платі. Представник відповідача у судове засідання не зявився. В адресованій суду письмовій заяві просив розгляд справи проводити за своєї відсутності, визнавши позовні вимоги частково та зазначивши, що позивачу 25.04.2016 р. виплачено заборгованість по заробітній платі. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає можливим, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд прийшов до висвноку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом №38-ОС від 01.02.2016 р. на підставі п.1 ст.40 КЗпП з [PERSON] припинено трудовий договір та звільнено з посади медичної сестри дільниці 1 категорії ДЗ «Відділкова лікарня станції Херсон» ДП «Одеська залізниця». В день звільнення відповідачем розрахунок не проведено. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ Про оплату праці, заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, а відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до довідки наданої ДЗ Відділкова лікарня станції Херсон» ДП «Одеська залізниця», [PERSON] заборгованість по нарахованій заробітній платі виплачена - 25.04.2016 р. Проте, відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року № 13 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, при цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Окрім того, згідно п.2 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. П. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, згідно довідки про доходи [PERSON], наданої відповідачем, заробітна плата позивача за два місяці, які передували місяцю звільнення, становила 5569,42 грн. (грудень 2015 р. 2531,65 грн., січень 2016 3037,87 грн.), відпрацьовано 41 день. Тому, середньоденна заробітна плата позивача становить 135,83 грн. (5569,42 : 41 = 135,83 грн.). Судом встановлено, що період затримки розрахунку становить 60 робочих днів. Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, становить: - з 02.02.2016 р. по 25.04.2016 р. 8149,80 грн. (середньоденна заробітна плата Х 60 дня = 8149,80 грн.), без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів. При вирішенні спору, суд вважає, що роботодавець допустив порушення трудових прав позивача у сфері трудових відносин, внаслідок чого останній був позбавлений можливості своєчасно отримувати оплату за свою працю та використовувати її для задоволення життєвої необхідних власних потреб, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved