Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що 15.09.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося і рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 лютого 2019 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишена на проживання з позивачем. Відповідач коштів на утримання сина в добровільному порядку не надає, однак має можливість сплачувати аліменти, оскільки є молодою, здоровою, працездатною людиною, аліментних зобов`язань перед іншими особами немає, будь-яких стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, а тому, на думку позивача, спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в твердому грошовому розмірі по 2500грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву відповідно до якої вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила задоволити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Крім того в матеріалах справи міститься відзив відповідача на позов в якому останній зазначає про незгоду із твердженнями викладених позивачем в позовній заяві про те, що він не надає жодних коштів на утримання сина та не вчиняє дій для забезпечення сину повноцінного розвитку. Він неодноразово намагався обговорити з позивачем свою участь у матеріальному забезпеченні дитини, однак позивач не мала бажання спілкуватися, а тому ним був відкритий картковий рахунок з метою накопичення коштів на утримання сина, на котрий неодноразово перераховував кошти, а саме: 18.09.2018р. на суму 3200грн., 16.10.2018р. на суму 3200грн. та 15.11.2018р. на суму 3130 грн., а також був відкритий депозит на користь [PERSON] в сумі 100 доларів США з метою грошового забезпечення потреб останнього. Має намір, як люблячий батько утримувати сина, брати участь у його вихованні, фінансово допомагати йому та забезпечувати усім необхідним для його нормального розвитку. Крім того відповідач вважає, що позивач звернулася до суду з даним позову по тій причині, що він звернувся в суд з позовом про усунення перешкод з боку матері в спілкуванні з дитиною. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.02.2019 року шлюб розірвано, після розлучення дитина залишена на проживання з матір`ю ( 7-8). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців та стягнень за виконавчими документами не має, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі вказаному позивачем в позові. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з 15 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 768 гривні 40 копійок судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved