Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 16.01.2014 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір №BL4890/2, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 214 375,38 грн. зі строком повернення до 01.10.2016 року. Однак відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не здійснює платежів по сплаті кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 220 290,74 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також сплачену суму судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи містяться письмові пояснення представника відповідача, згідно яких представник зазначає, що вимоги позивача щодо дострокового повернення всієї суми кредиту є передчасними, оскільки позивач не дотримався визначеної кредитним договором процедури для повернення кредитних коштів достроково, а саме, умовами кредитного договору передбачено, що позивач повинен був надіслати на адресу відповідача вимогу про сплату простроченої суми заборгованості. Однак, представник відповідача зазначає, що відповідач таку вимогу не отримував та в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана вимога взагалі направлялась на адресу відповідача. Враховуючи те, що позивачем не дотримано порядок повідомлення відповідача як боржника про існуючу заборгованість за кредитним договором, представник відповідача вважає, що позивач передчасно звернувся до суду з вимогою до відповідача про стягнення заборгованості. Крім того, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач має сплатити позивачу в період з 16.01.2014 року по 18.12.2014 року відсотки за користування кредитними коштами за відсотковою ставкою 7,00% річних у розмірі 9 993,55 грн., а також підвищені відсотки за відсотковою ставкою 14,00% у розмірі 3 463,40 грн. Таким чином, представник відповідача вважає, що застосування до відповідача вказаного, фактично подвійного відсоткового навантаження суперечить вимогам п.1.3.2 кредитного договору, відповідно до якого в період з 16.01.2014 року по 31.12.2014 року включно за користування кредитними коштами понад строк кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 14% річних (підвищена процентна ставка). На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2014 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір №BL4890/2, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 214 375,38 грн., який відповідач зобов'язувався повернути не пізніше 01.10.2016 року (а.с.5-12). Відповідно до п.3.1.2 кредитного договору банк має право відмовити позичальнику в наданні кредиту (частково або в повному обсязі) та/або вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та/або терміни погашення (в сторону зменшення) та плати за кредит (в сторону збільшення) в порядку, визначеному цим договором, у разі порушення позичальником умов цього договору та/або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан позичальника та/або вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов'язання за цим договором. Згідно п.3.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язується у строк, визначений цим договором, виконати свої зобов'язання по своєчасному погашенню суми заборгованості позичальника перед банком, а також сплачувати плату за кредит на користь банку відповідно до умов цього договору. У відповідності до п.6.1 кредитного договору сторони погодили, що у випадку направлення банком позичальнику відповідного повідомлення/вимоги вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов'язання (всіх грошових зобов'язань) позичальника за цим договором з дня відправлення банком відповідного повідомлення/вимоги позичальнику, якщо інший новий термін/строк виконання основного зобов'язання позичальника не передбачений в такому повідомленні/вимозі банку. При цьому вважається, що строк виконання основного зобов'язання (всіх грошових зобов'язань) позичальника за цим договором закінчився в день направлення банком відповідного повідомлення/вимоги позичальнику або в інший новий термін/строк, якщо він зазначений у такому повідомлення/вимозі банку. Зазначене повідомлення/вимогу банк направляє позичальнику поштою за адресою позичальника, що вказана в кредитному договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси. В разі порушення позичальником нового терміну/строку виконання основного зобов'язання (всіх грошових зобов'язань) позичальника за цим договором, вважається, що такий позичальник користується кредитними коштами понад терміни/строк кредитування, встановлені цим договором, при цьому, починаючи з першого дня, що слідує за датою такого нового терміну/строку виконання основного зобов'язання, сума кредиту, процентів та інших грошових зобов'язань (за їх наявності) вважаються простроченою сумою основного боргу. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином. Після укладення договору, відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.12.2014 року становить 220 290,74 грн. та складається з: 206 833,79 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 59 873,09 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 9 993,55 грн. - заборгованість по відсотках; 3 463,40 грн. - заборгованість по підвищених відсотках. Про існуючу заборгованість відповідач повідомлявся письмовою вимогою про сплату простроченої заборгованості від 16.10.2014 року, яка була направлена позивачем на адресу відповідача 24.10.2014 року та отримана відповідачем 21.11.2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18). Однак на момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд прийшов до висновку, що позов є законним, таким що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Обставини, на які посилався представник відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому вони судом до уваги не беруться та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved