Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою 5 в будинку 98 по проспекту Перемоги в місті Маріуполі Донецької області. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що є\~власником квартири\~[ADDRESS].\~Відповідач \~її колишній\~чоловік,\~який зареєстрований\~за вказаною\~адресою.\~Шлюб між\~ними розірвано\~рішенням Орджонікідзевського\~районного суду\~міста Маріуполя\~Донецької області\~від 21\~червня 2016\~року.\~Відповідач з\~травня 2016\~року по\~теперішній час\~у квартирі\~не проживає,\~участі в\~утриманні житла\~не приймає,\~що створює\~для неї\~додаткові витрати\~при оплаті\~комунальних послуг.\~Крім того,\~вона позбавлена\~можливості отримати\~субсидію.\~Через наведені обставини змушена звертатись з даним позовом до суду за захистом своїх прав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Судовий збір у розмірі 704,80 гривень, сплачений нею за подання даного позову, просила залишити за її рахунок, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилалась рекомендованою поштою із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, однак кореспонденція повернута поштовим відділенням без отримання адресатом, за закінченням строків зберігання. Крім того, виклик відповідача здійснювався через офіційний веб-портал судової влади України. Відповідач до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача та його представника, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2010 року, реєстровий № 962, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 29 серпня 2018 року, відповідач [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований у [INFO]. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які засвідчили, що відповідач не проживає у [INFO] більше року, місцезнаходження його на даний час невідомо. Відповідно до ст.ст.\~317, 321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відтак, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-709цс16. Аналізуючи наведене, суддя дійшла висновку, що відповідач [PERSON], будучи колишнім членом сімї власника житла, та не проживаючи у ньому більше року без поважних причин, втратив право користування ним. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує позицію позивача, яка просила залишити сплачений нею судовий збір за подання даного позову за її рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved