Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до ТзОВ «Нова пошта» про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що 15.07.2016 року у відділенні № 3, що знаходиться по вул. Залізнична, 4 в м. Івано-Франківськ, він відправляв мобільний телефон Айфон-6 ІМЕІ 35442806671811. Дане відправлення проводилось відповідно до експрес-накладної № 59000194024955. Даний телефон направився в м. Білопілля, Відділення Нової пошти № 1, що по вул. Леніна, 64 а на ім'я [PERSON]. Однак отримувач відмовився від вантажу і відправив та повернув назад позивачу. 26.07.2016 року при отриманні та розпакуванні посилки позивач виявив, що це не його телефон, про що повідомив працівників пошти. По даному факту працівником пошти було складено акт прийому-передачі, де детально вказані всі розбіжності щодо цього відправлення. Крім цього позивачем складена претензія на ім'я керівника відділення № 3, в якій також вказано всі порушення і розбіжності щодо поверненого йому відправлення. Також представником позивача на ім'я начальника відділу роботи з скаргами відділення № 3 було надіслано адвокатський запит щодо даного факту. Як вбачається з відповіді, у вимогах позивача відмовлено, та зазначено, що ніби [PERSON] розпаковував посилку у відсутності працівника нової пошти, та те, що позивачем не складено відповідний акт. Позивач зазначає, що схоронність вантажу несуть саме працівники нової пошти під час доставки товару. Саме працівниками обох відділень Нової пошти допущена халатність при виконанні своїх обовязків, яка полягає в тому, що при відправленні вантажу назад працівник не пересвідчився, що саме цей товар згідно накладної повертається відправнику, а при отриманні повернення працівник даного відділення мав теж перевірити наявність товару відповідно до накладної. Вважає дії відділення Нової пошти незаконними та протиправними та такими, що порушують права позивача. Крім цього неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу втрати майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль та часу вирішення даної справи. Просив суд стягнути з відповідача в його користь вартість телефону в сумі 2940грн. та 5000грн. моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до копії акту приймання-передачі від 26.07.2016 року, складеним працівником Івано-Франківської філії ТзОВ «Нова пошта» [PERSON], замовнику було відправлено телефон відповідно до експрес-накладної № 59000194024955, повернення по ЕН: 59000193416370 телефон ІМЕІ 35442806671811, приїхав інший телефон, іншого кольору та без ІМЕІ на корпусі (а.с.7). Також 26.07.2016 року [PERSON] було подано претензію начальнику відділу роботи зі скаргами ТОВ «Нова Пошта», в якій зазначено обставини розбіжності щодо повернення йому належного майна (а.с.8). З відповіді начальника відділу роботи зі скаргами та пропозиціями ТОВ «Нова Пошта» вих. № 2406 від 15.11.2016 року на адвокатський запит вбачається, що 26.07.2016 року при отриманні вантажу по експрес-накладній № 59000194024955 від 20.07.2016 року. Отримувач прийняв вантаж від представника ТОВ «Нова Пошта» без зауважень щодо кількості та якості вантажу, та огляд вантажу здійснював без присутності працівників відділення (а.с.6). Статтею 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Згідно з ч.1 цієї статті, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Заявляючи вимоги про відшкодування шкоди відповідачем, позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», а саме на те, що схоронність вантажу несуть саме працівники нової пошти під час доставки товару. Працівниками обох відділень Нової пошти допущена халатність при виконанні своїх обовязків, яка полягає в тому, що при відправленні вантажу назад працівник не пересвідчився, що саме цей товар згідно накладної повертається відправнику, а при отриманні повернення працівник даного відділення мав теж перевірити наявність товару відповідно до накладної. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 908 ЦК України визначає, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Як вбачається зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Згідно ст. 925 ЦК України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред'явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами). Позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. До вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів). У зв'язку із наведеним суд приходить до переконань про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вартість телефону в розмірі 2940грн., а щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди слід відмовити оскільки такі не передбачені вимогами 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial