Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO] Оскільки син [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства та потребує постійного догляду, тому вона на даний час не працевлаштована та здійснює догляд за сином. На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2008 р. стягнуто аліменти на її користь на утримання сина у розмірі по 150 грн. щомісячно на дитину починаючи з 03.03.2008 р. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання повнолітньої дитини [PERSON],[INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно на дитину. В судове засідання позивач подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав заяв про розгляд справи за його відсутності та не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечила позивач. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З дослідженого свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO] Із довіжки до акта огляду МСЕК від 20.03.2007 р. вбачається, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю другої групи, котра призначена йому довічно. Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2008 року, з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі по 150 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 03.03.2008 р. Згідно з ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Задовольняючи позов, суд бере до уваги, що відповідач сплачує аліменти в розмірі по 150 грн. щомісячно на сина, котрий є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги і даний розмір аліментів не є достатнім для забезпечення потреб непрацездатного сина. Визначення аліментів у розмірі 1000 грн. жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб непрацездатного сина. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду жодних належних, допустимих доказів, котрі б підтверджували не можливість надавати матеріальну допомогу на утримання свого непрацездатного сина, котрий потребує такої допомоги. Враховуючи те, що після визначення судом аліментів в розмірі 150 грн. щомісячно на утримання непрацездатного сина сторін, значно збільшились витрати на його утримання і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб сина та внаслідок збільшення витрат на сина змінився (погіршився) також матеріальний стан позивача, а також потребу непрацездатного сина в отриманні такої матеріальної допомоги, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення.

Outcome: approved