Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання їхніх з відповідачем синів по ? частини від усіх доходів відповідача щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову та до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі з 29.08.2002 року, під час якого в них народились діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 16.12.2013 року шлюб сторін розірвано рішенням суду. Як вказує позивач, діти проживають разом з нею і, як зазначає остання, відповідач самоусунувся від виховання дітей, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в заявленому розмірі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд у відповідності до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 29.08.2002 року, про що зроблено актовий запис №1834, 16.12.2013 року шлюб сторін розірвано рішенням суду.. Також встановлено, що 09 лютого 2004 року народився [PERSON], а [INFO] - [PERSON], батьками якого є позивач та відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження, що є в матеріалах справи. Як встановлено з позовної заяви та пояснень позивача, діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, в той час як відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст. ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки і сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача, розмір її доходів та витрат на утримання дитини, а тому вважає правильним визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 грудня 2013 року і до повноліття дитини, та на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 грудня 2013 року і до повноліття дитини У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а тому суд вважає правильним стягнути з відповідача в дохід держави 229,40 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved