Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS], у звязку з тим, що останній в квартирі не проживає з січня 2014 року. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила, що у звязку з необхідністю офіційного працевлаштування відповідача, зареєструвала його 11.07.2006 року у квартирі [ADDRESS], що належить їй на праві приватної власності. З 2006 року до грудня 2013 року проживала з [PERSON] однією сімєю, без реєстрації шлюбу. На даний час місце проживання відповідача не відоме, оскільки з січня 2014 року за зазначеною адресою не проживає, визначив собі інше місце проживання в Російській Федерації. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належно, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.08.2001 року (а.с. 21). Згідно довідки форми №3 від 11.02.2015 року № 167, виданої КП «Мостицький Подільського району міста Києва» у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON]. Відповідача зареєстровано 11.07.2006 року (а.с. 22). Факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі з січня 2014 року, підтверджується Актом №179 від 29.05.2015 року, складеним ЖЕД 706 «Мостицький» (а.с. 38). Свідок [PERSON], яка є подругою позивача, пояснила, що 20 років товаришує з позивачем, часто буває в гостях у позивача, бачила що вона проживала з [PERSON]. З січня 2014 року [PERSON] вже в квартирі жодного разу не бачила, його речей в квартирі немає. А зі слів позивача стало відомо, що він поїхав до Російської Федерації. Свідок [PERSON], який є однокласником позивача, пояснив, що вона проживала в незареєстрованому шлюбі з [PERSON], вони товаришували сімями, разом з [PERSON] займалися риболовством, також зустрічали Новий 2014 рік. Але з січня 2014 року відповідача не бачив жодного разу, зі слів позивача дізнався, що він поїхав додому до Краснодарського краю, Російської Федерації. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, з вищевикладеного вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, проте зареєстрований з 2006 року по теперішній час у вказаному житловому приміщенні, а позивач є власником даної квартири і сплачує кошти за житлово-комунальні послуги за відповідача, чим порушуються її права, тому суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved