overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 22.10.2011 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, останні п`ять років перебування у шлюбі кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, окремо один від одного, шлюб носить формальний характер. Просила шлюб розірвати. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.10.2011 року, який було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №457. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому судом не вирішується питання про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, оскільки дане питання сторонами не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 22.10.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, вони мають різні погляди на сімейні цінності та взаємовідносини, втратили почуття любові, розуміння та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач проти задоволення позову не заперечив, про що зазначив в заяві до суду. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.10.2016 року, який було зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №403. Мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, судом не вирішується питання про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, оскільки дане питання сторонами не порушувалось. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 23.07.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.07.2016 року, який було зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №235. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 23.07.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя, протягом останніх декількох місяців проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просив шлюб розірвати,судові витрати покласти на відповідача. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23.07.2016 року, який було зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №232. Мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому судом не вирішується питання про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, оскільки дане питання сторонами не порушувалось. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст.141 ЦПК україни.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 23.11.2019 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей від шлюбу не мають. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач в заяві до суду зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.11.2019 року, який було зареєстровано Овруцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №160. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати підлягають стягнуенню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 24.04.2010 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, так як чоловік проявляє до неї неповагу, інтересами сім`ї не цікавиться, вони не можуть знайти спільної мови між собою, більше року проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.04.2010 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №111. Мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 24.06.1997 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Іх сімейне життя не склалось, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя, кожен живе своїм життям, з початку 2018 року проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати, прізвище змінювати не бажає. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.06.1997 року, який було зареєстровано Миропільською сільською радою Дзержинського району Житомирської області, актовий запис №10. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати підлягають стягненню згідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 24.11.2007 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя, припинили подружні стосунки, шлюб існує формально, примирення неможливе. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, прізвище не змінювати, стянути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.11.2007 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 579. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років - визначається нею самою. Судові витрати підлягають вирішенню згідно положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 25.06.2011 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, так як чоловік проявляє до неї неповагу, інтересами сім`ї не цікавиться. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.06.2011 року, який було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №276. Мають неповнолітю дитину, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про визначення місця проживання судом не вирішується, так як воно стронами не порушувалось.

Outcome: approved