Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.09.2007 року відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Оскільки старший син [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, тому стягнення аліментів на нього припинено, а на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти з урахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшого сина, тобто у розмірі 200 грн. щомісячно. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, оскільки зросли витрати на його утримання, тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі по 2000 грн. щомісячно визнає повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий на даний час розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.02.2008р. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.09.2007 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що розмір аліментів в сумі 2000 грн. на дитину не є надмірним з точки зору звичайних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітньої дитини та достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Враховуючи те, що після визначення судом аліментів значно збільшились витрати на утримання дитини і аліменти у розмірі 200 грн. не забезпечують звичайних потреб дитини та її гармонійний розвиток, внаслідок збільшення витрат на дитину змінився також матеріальний стан позивача, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, а також визнання відповідачем позову, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення.

Outcome: approved