Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що вона проживає в [INFO]. В результаті повені яка сталось в липні 2008 року був зруйнований житловий будинок, що підтверджується актом обстеження 15.08.2008 року. Відповідно дло Постанови Кабінету Міністрів України від за №688 від 30.097.2008 року та №689 від 02.08.2008 року відповідач [PERSON] отримав компенсацію за пошкоджене майно та житловий будинок в загальній сумі 465000 грн.. Позивач вважає, що відповідач незаконно отримав дану компенсацію посилаючись на те, що дане господарство станом на 1990 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, членами даного двору були вона та її чоловік [PERSON] якій помер 24.10.1998 року. Відповідно до ст.120 123 ЦК України ( в редакцйії 1963 року) позивач вважає, що дане господарство належало їй та чоловікові на праві спільної сумісної власності по ? частці кожному. В супереч вимогам закону рішенням с/ради с. Мамалига, Новоселицького району в 1989 році було видано свідоцтво на право власності на даний житловий будинок лише на [PERSON], що грубо порушує її права та суперечить ст.120-123 ЦК України в редакції 1963 року та ст.22 КШС України в редакції 1969 року. Позива вважає, що вона має право на ? частину житлового будинку розташований в с. Мамалига, вул. Фрунзе 10, Новоселицького району а ? частину даного житлового будинку вона успадкувала після смерті чоловіка в 1998 році своєчасно вступивши в управління і володіння спадковим майном. Позивач просить суд визнати свідоцтво на право власності на житловий будинок видане в 1989 році на [PERSON] не дійсною, визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку в порядку ст.120-123 ЦК України і ст.22 КШС України, та стягнути з відповідача на її користь суму отриманої компенсації за зруйнований житловий будинок в розмірі 465000 грн.. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі і пояснили, що під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі вона побудувала разом з чоловіком житловий будинок та підсобні не житлові будівлі розташовані в с. Мамалига, вул. Фрунзе 10, Новоселицького району. Господарство станом на 1990 рік відносилось до типу колгоспного двору і їй як члену колгоспного двору належить ? частина спірного житлового будинку, тому вважає, що видане свідоцтво на право власності на житловий будинок лише на чоловіка порушує її права як співвласника. Просить суд визнати свідоцтво незаконною та скасувати. Про існування свідоцтва дізналась лише під час розгляду справи у суді. Вважає, що вона своєчасно вступила в управління і володіння спадковим майно після смерті чоловіка а тому житловий будинок має налжати їй в цілому. Відповідач отримав компенсацію незаконно а тому просить суд стягнути з нього суму отриманої компенсації в розмірі 465000 грн.. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що мати ще в 1994 році знала про те що право власності на житловий будинок оформлено лише на батька [PERSON]. Він отримав компенсацію в сумі 465000 грн. які витратив на купівлю квартири для сина. Просить суд відмовити у задоволені позову про визнання свідоцтва на право власності за батьком [PERSON] за пропуском строку позовній давності в решти позову відмовити за необгрунтованістю. Представник с/ради і представник Новоселицької районної ради позов визнали в повному обсязі і не заперечують проти його задоволення. Треті особи на стороні відповідача [PERSON] і [PERSON] позов не визнали і просять суд відмовити у його задоволені. Суд вислухавши пояснення сторін допитавши свідків та дослідивши матеріали справи встановив, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволеню з наступних підстав. Свідок [PERSON] суду показав, що в період з 1991 року по 2001 рік працював головою с/ради с. Мамалига, Новоселицького району. В 1994 рік до с/ради звернувся за оформленням прописки [PERSON] якій бажав бути прописаним в житловому будинку його батька [PERSON], тоді була викликана до с/ради [PERSON] якій стало відомо, що в 1989 році видано [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок розташований в с. Мамалига, вул. Фрунзе 10, Новоселицького району. Свідоцтвом про право власності на житловий будинок розташований по вул. Фрунзе 10., с. Мамалига, Новоселицького району видане 13.09.1989 року, власником житлового будинку є [PERSON], свідоцтво зареєстровано в реєстрі прав власності 25.09.1990 року. Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Суд оцінюючи у скупності наведні докази та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] просить суд відмовити у визнанні свідоцтва не дійсною за пропуском строку позовної давності суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] пропустила строк позовної давності без поважних для суду причин, оскільки їй стало відомо про існування свідоцтва ще в 1994 році і не надала суду доказів пропуску строку позовної давності з поважної причини. Суд встановив, що 24.10.1989 року помер [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок розташований в с. Мамалига, вул. Фрунзе 10, Новоселицького району. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року діюча на час виникнення правовідносин) є його дружина [PERSON] та син [PERSON], які відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року діюча на час виникнення правовідносин) своєчасно вступили в управління і володіння спадковим майном, оскільки проживали зі спадкодавцем в одному житловому будинку. Суд вважає, що [PERSON] успадкувала ? частину житлового будинку і [PERSON] також успадкував ? частину житлового будинку. Суд оцінюючи у скупності наведене дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку розташованого в с. Мамалига, вул. Фрунзе 10, Новоселицького району в порядку спадкування після смерті 24.10.1998 року [PERSON]. Відповідно до п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2008 року за №689, Допомога виплачується власнику (співвласнику) житлового будинку (квартири), членові житлово-будівельного кооперативу, садового товариства. Допомога співвласникам виплачується пропорційно площі будинку, яка належить кожному з них. Враховуючи, що відповідач визнає факт отримання як компенсацію за пошкоджений будинок та інше майно в с. Мамалига, вул. Фрунзе 10, Новоселицького району, загальну суму 465000 грн., а відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає, що [PERSON] як співвласниця має право на отримання ? частини компенсацйії за зруйновангий житловий будинок і пошкоджене майно в сумі 232750 грн.. Суд оцінюючи у скупності наведені докази дійшов висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину отриманої компенсації в сумі 232750 грн. (двісті тридцать дві тисячи семьсот п»ять десять грн.). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати частково а саме 220 грн. витрат на ІТЗ і 1700 грн. втрати на оплату судового збору а всього 1920 грн..

Outcome: partial