Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача - [PERSON], на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року. Від даного шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, у звязку з чим рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2014 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS], а донька разом з позивачем та знаходилась відповідно на її утриманні. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення повноліття, а заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року розмір аліментів на утримання доньки був зменшений до 583,50 грн. Проте, з червня 2016 року неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], знаходячись на утриманні позивача. У звязку з тим, що між сторонами не досягнуто домовленості про розмір матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена. Надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить суд розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2014 року. Від даного шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], (підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №077925, виданого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 05 липня 2007 року на підставі актового запису №96), та доньку [PERSON], [INFO], (підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №283391, виданого виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 05 липня 2007 року на підставі актового запису №96). Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення повноліття, а заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року даний розмір аліментів на утримання доньки був зменшений до 583,50 грн. Як встановлено з тексту заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу між сторонами проживав разом з відповідачем, а відтак перебував на його утриманні. Проте, як вказує позивач в позовній заяві та підтверджує довідкою за вих. №1231 від 12 липня 2016 року, виданою Комунальним підприємством «Пісочинське виробниче управління житлово-комунального господарства», разом з нею за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, пров.Квартальний, ьуд.17, кв.65, наразі проживає син [PERSON], [INFO], який відповідно перебуває на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Між сторонами питання щодо розміру матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], не вирішувалось, у звязку з тим, що останній проживав разом з батьком. Наявність домовленостей, судом також не встановлено. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, не має регулярного стабільного доходу, а разом з тим, до суду відповідачем не було надано доказів на підтвердження обставин, які б вплинули на розмір аліментів, який просить стягнути позивач. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на дитину віком від 6 до 18 років - 1455 гривень, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме - судовий збір у сумі 551,20 гривень, суд стягує з відповідача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved