Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 06.10.2000 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З липня 2015 року фактично шлюбні стосунки припинено та сторони почали проживати окремо. Неповнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, участі у вихованні дитини не приймає. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони з 06.10.2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві. З матеріалів позовної заяви вбачається, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2015 року та з цього часу сторони проживають окремо. Неповнолітній син сторін проживає разом позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, участі у його вихованні не приймає. Син повністю знаходиться на утримані позивача. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Разом з тим, позивач не надавала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в такому розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем. Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 704,80 грн.

Outcome: partial