Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до Київського районного суду м. Одеси, у подальшому позовні вимоги уточнив та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 55, розташованого по вул. Дубовий гай, у м. Одесі, укладений між [PERSON] та [PERSON], зобов'язати [PERSON] та [PERSON] передати у власність [PERSON] житловий будинок № 55, розташований по вул. Дубовий гай у місті [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дубовий гай, 55. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що між сторонами було укладено попередню угоду, за якою позивач сплатив відповідачам 400000,00 дол. США, а відповідачі зобовязались передати позивачу у власність спірний житловий будинок. В супереч зазначеній попередній угоді відповідач [PERSON], діючи зі згоди [PERSON], відчужив спірний житловий будинок та земельну ділянку за тією ж адресою на користь відповідача [PERSON] З такого відповідачі свої зобовязання перед позивачем не виконали, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів гривневого еквіваленту 400000,00 доларів США. Такий позов було розглянуто судом та постановлено відповідне рішення про задоволення вимог [PERSON], та стягнення з відповідачів зазначені кошти, що станом на 14.01.2015 року за курсом НБУ складають еквівалент 6508000,00 грн. Зобовязання з виплати на користь позивача коштів за рішенням суду відповідачі не виконують, а тому позивач, з метою захисту його майнових прав та інтересів просив суд про задоволення уточнених вимог позову. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з письмовими запереченнями проти позову, у якому вказувала на безпідставність вимог позивача та неналежність його правової позиції, оскільки наведені позивачем посилання не застосовуються до правовідносин, що склались між сторонами. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовими запереченнями, у яких наголошував на відсутності підстав для задоволення позову з тих підстав, що укладений між відповідачами правочин відповідає приписам закону. В судовому засіданні, виходячи з викладеного та посилаючись на положення законодавства, представник позивача просила суд позов задовольнити. Представник відповідач [PERSON] та представник відповідача, [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на наведені за змістом письмових заперечень обставини. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду письмові докази суд зазначає про наступне. Відповідно до Рішення Київського районного суду міста [PERSON] від 27.09.2013 року по справі № 520/8848/13-ц судом було встановлено, що попередня угода між [PERSON] та [PERSON] щодо майбутньої купівлі-продажу домоволодіння № 55, розташованого по вул. Дубовий гай, у м. Одесі є нікчемною, та разом з тим застосовано наслідки нікчемності правочину шляхом стягнення з відповідачів на користь [PERSON] 400000,00 доларів США, що станом на 14.01.2015 року за курсом НБУ становить 6508000,00 грн., у солідарному порядку, як таких, що були набуті безпідставно. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені рішенням суду, яке набуло законної сили, додаткового доказування не потребують. Зазначене рішення Київського районного суду м. Одеси набуло законної сили 24.12.2013 року, після постановлення Апеляційним судом Одеської області ухвали про відхилення апеляційної скарги. Зі змісту такого рішення вбачається, що спір між сторонами з приводу відшкодування збитків, завданих позивачу відповідачами у звязку з невиконанням зазначеної попередньої угоди вже вирішено, та на сьогоднішній день питання про стягнення з відповідачів на користь позивача зазначених грошових коштів є питанням виконання рішення суду. Разом з тим позивач, з метою захисту його порушених майнових прав, посилається на невиконання відповідачами їх зобовязань, вказує, як на підстави позову - на положення ст. 620 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обовязку передати кредиторові у власність або користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобовязання. Разом з тим, заявлені позивачем вимоги з наведених ним підстав задоволенню не підлягають, оскільки з аналізу Рішення Київського районного суду міста [PERSON] від 27.09.2013 року по справі № 520/8848/13-ц вбачається, що попередня угода, укладена між [PERSON] та [PERSON] 25.01.2010 року щодо купівлі-продажу садового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Дубовий гай, 55 є нікчемною. Відповідно до положень ч.2 ст. 215 ЦК України нікчемним є недійсний правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином суд не приймає посилання позивача як на підставу наявності у відповідачів обовязку передати йому річ, визначену індивідуальними ознаками (будинок та земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Дубовий гай, 55) - Рішення Київського районного суду міста [PERSON] від 27.09.2013 року по справі № 520/8848/13-ц. Щодо вимог позову про визнання недійсним договору купівлі продажу житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Дубовий гай, 55, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], №3 від 13.01.2015 року, то суд зазначає наступне. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу від 13.01.2015 року [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок № 55, розташований по вул. Дубовий гай, у м. Одесі. Частина 1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є лише недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог: - зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Під час розгляду справи судом не встановлено підстав передбачених положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України для визнання договору купівлі-продажу від 13.01.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], обєктом якого є житловий будинок № 55, розташований по вул. Дубовий гай, у м. Одесі. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, зважаючи на те, що обовязок відповідачів про сплату на користь позивача зазначених грошових коштів не породжує у них обовязку з передачі позивачу речі, визначеної індивідуальними ознаками (будинок та земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Дубовий гай, 55), враховуючи те, що на теперішній час спірне майно, за викладеним, правомірно вибуло із власності [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], суд доходить висновку про відсутність будь-яких належних підстав для задоволення позову. З викладеного, відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed