Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 05.03.2013 року відповідачем було акцептовано публічну пропозицію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладення договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України шляхом підписання анкети-заяви №006-W/066829 від 05.03.2013 року. Відповідно до умов встановлення та обслуговування кредитного ліміту на картковому рахунку відповідача 05.03.2013 року рішенням кредитного комітету позивача відповідачу було встановлено кредитний ліміт згідно банківського продукту «Партнер» в сумі 6700 грн зі сплатою 36% річних строком на 12 місяців з можливістю пролонгації та пролонговано до 28.02.2015 року. Відповідач був повідомлений про умови кредитування, так як на офіційному сайті Банку опубліковані умови кредитуваня за програмою «Партнер», йому була відома інформація щодо сукупної вартості кредиту та переваги і недоліки кредитного продукту відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі - відкрив відповідачу поточний рахунок [NUMBER] у гривнях та емітував і надав клієнту платіжну карту та встановив на ній кредитний ліміт в сумі 6700 грн. Відповідач в свою чергу скористався кредитними коштами, однак свої зобов'язання в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує. Станом на 23.04.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 9591 грн 39 коп, з яких: заборгованість за кредитним договором - 0 грн, заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 4594 грн 71 коп, нараховані відсотки по заборгованості - 4058 грн 03 коп, нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій ) заборгованості - 938 грн 65 коп. Просить стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості та судовий збір. В судовому засіданні 26.10.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували і пояснили, що відповідач працював в ПАТ «Київсоюзшляхпроект» з 01.08.2011 року по 24.04.2013 року. З березня 2013 року заробітна плата працівникам виплачувалась на банківські карточки. Так, на підставі анкети-завяви №006-W/066829 від 21.02.2013 року позивачем було надано йому платіжну картку Visa Electron. Так як при звільненні з ним не було проведено розрахунку в повному обсязі, а при перевірці картки 28.05.2013 року він з`ясував, що йому перераховані кошти, він вважав, що це і є його зарплата. В бухгалтерії підтвердили, що розрахунок проведено та йому необхідно протягом двох днів зняти кошти і повернути підприємству платіжну картку. Знявши з картки частину коштів готівкою, рештою він розрахувався за покупку двох мобільних телефонів. Перший телефон він купив о 13-10 год, а о 13-12 год в сусідньому магазині купив другий. О 13-13 год він отримав СМС -повідомлення з банку наступного змісту «Вітаємо. На Вашу зарплатну карту встановлено кредитний ліміт 6700 грн. Купуйте зараз сплачуйте потім». Зателефонувавши в банк, він повідомив, що кредит йому вже не потрібний , оскільки він звільнився та попросив заблокувати платіжну карту. Відповідно до п.4.5.1 публічної пропозиції на укладання договору банк на підставі анкети-заяви клієнта у порядку та на умовах, що визначені договором, може встановити клієнту кредитний ліміт на КР. Згідно п.4.5.3 публічної пропозиції на укладення договору сума кредитного ліміту зазначається у анкеті-заяві клієнта. В підписаній ним анкеті-заяві вказана сума 1000 грн. Про встановлення чи зміну кредитного ліміту банк мав повідомити його протягом 7 банківських днів з дати прийняття відповідного рішення банком. Однак жодного повідомлення про втановлення кредитного ліміту йому не надходило. Вважає, що використання ним коштів банку сталося з вини позивача, він умов договору не порушував, в звязку з чим просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05.03.2013 року відповідачем було акцептовано публічну пропозицію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на укладення договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України шляхом підписання анкети-заяви №006-W/066829 від 05.03.2013 року. Відповідно до умов договору банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у гривні, емітує та надає клієнту платіжну картку, здійснює обслуговування КР і ПК клієнта. На виконання умов договору відповідачем була отримана платіжна картка. Відповідно до п.4.5.1 публічної пропозиції на укладання договору банк на підставі анкети-заяви клієнта у порядку та на умовах, що визначені договором, може встановити клієнту кредитний ліміт на КР. Згідно п.4.5.3 публічної пропозиції на укладення договору сума кредитного ліміту зазначається у анкеті-заяві клієнта. При цьому банк залишає за собою право, а клієнт шляхом підписання анкети-заяви клієнта погоджується із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку без згоди клієнта відмовити клієнту у встановленні кредитного ліміту або встановити іншу суму кредитного ліміту, ніж та, що визначена у анкеті-заяві. При цьому банк повідомляє клієнта про встановлення/ відмову у встановленні кредитного ліміту шляхом відправки рекомендованих листів або за допомогою SMS-повідомлення на мобільний телефон, зазначені в анкеті-заяві, протягом 7 (семи) банківських днів з дати прийняття відповідного рішення банком. У своїй анкеті-заяві від 05.03.2013 року відповідач зазначив суму кредитного ліміту в розмірі 1000 грн. На вимогу суду про надання копії рішення кредитного комітету від 05.03.2013 року про встановлення кредитного ліміту в розмірі 6700 грн представник позивача повідомив ( а.с.112), що в позовній заяві допущено технічну помилку у даті прийняття рішення кредитного комітету, що фактично рішення приймалося 08.05.2013 року, а ліміт встановлено згідно банківського продукту «Партнер», рішення кредитного комітету оформлене переліком клієнтів, яким були відкриті карткові рахунки для отримання заробітної плати з сумами кредитного ліміту, який банк мав намір їм встановити. Зазначав, що одразу ж після встановлення кредитного ліміту проінформував клієнта за допомогою телефонного дзвінка. Крім того, 29.05.2013 року на номер відповідача, зазначний в анкеті-заяві було направлене СМС-повідомлення про встановлення кредитного ліміту в сумі 6700 грн. Разом з тим з акту взаємозвірки SMS-повідомлень між АТ «Банк «Фінансти та Кредит» та ТОВ «Фарос Мобайл» ( а.с.141) вбачається, що зазначене повідомлення було відправлене 29.05.2013 року о 13:11:53, записане о 13:12:06, а вже о 13:12:37 та о 13:12:42 відповідач здійснив розрахунок платіжною карткою за два мобільні телефони вартістю 2299 грн кожний (а.с.56). Як видно з копії довідки ПАТ «КИЇВСОЮЗШЛЯХОПРОЕКТ» №25 від 16.05.2013 року, відповідач дійсно працював у товаристві з 01.08.2011 року по 24.04.2013 року на посаді заступника начальника відділу. Дохід за період з 01.01.2013 року по 24.04.2013 року склав 2118 грн 30 коп. Судом вживалися заходи щодо витребування з ПАТ «КИЇВСОЮЗШЛЯХОПРОЕКТ» інформації щодо нарахування та виплати заробітної плати відповідачу, що виявились безрезультатними. Разом з тим, з виписки по рахунку відповідача вбачається, що 24.05.2013 року на його рахунок дійсно надійшла заробітна плата в сумі 11997 грн ( а.с.33-37). Вказані обставини підтверджують пояснення відповідача щодо використання ним суми заробітної плати на придбання двох мобільних телефонів. При цьому позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про встановлення йому 08.05.2013 року кредитного ліміту в сумі 6700 грн. Передбачений п.5.2.8 публічної пропозиції обов'язок клієнта не пізніше 10 числа кожного місяця особисто одержувати з Банку виписку по КР за минулий розрахунковий період не звільняє позивача від обов'язку в 7-денний термін повідомити клієнта про встановлення кредитного ліміту, що передбачений п. 4.5.3 публічної пропозиції. Позивачем лише підтверджено факт відправлення відповідачу СМС-повідомлення про встановлення кредитного ліміту 29.05.2013 року в момент, коли відповідачем вже було проведено дві трансакції з використанням платіжної картки, що призвело до виникнення несанкціонованої заборгованості. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем не доведено, що заборгованість в сумі 9591 грн 39 коп виникла внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, в звя`зку з чим суд в задоволенні позовних вимог відмовляє. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed