Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до Володимир-Волинського підприємства теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» про розірвання договору надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з свідоцтва на спадщину за законом від 28.12.2017 року вона є власником житлової квартири [ADDRESS] - Волинському, Волинської області. Відповідно до договору №К-104-107 від 14.01.2013 року про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, укладеного між її чоловіком [PERSON] та ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго», ПТМ зобовязалося своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. 09.12.2014 року рішенням №304 виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області надано дозвіл її чоловіку [PERSON] на відключення від системи централізованого теплопостачання у належній їй квартирі [ADDRESS]. Оскільки встановлення індивідуального опалення та відключення від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води потребувало значних коштів, тому дані роботи не були відразу виконані. 22.03.2018 року звернулася до ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» із заявою про видачу технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, листом від 28.03.2018 року №35 ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» відмовило їй у наданні дозволу на відключення від мереж централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Крім того, 22.10.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір №К-104-107 про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води [ADDRESS]. Оскільки відповідач надає неякісні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, тому просить розірвати договір №К-104-107 від 14.01.2013 року про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, укладений між [PERSON] та ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго». 01.10.2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву [PERSON] до ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» про розірвання договору з надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води, в якому позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити у задоволенні позову. 25.10.2018 року позивачем [PERSON] подано уточнення до позовної заяви, в якій просить розірвати договір №К-104-107 від 14.01.2013 року про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, укладений між [PERSON] та ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго», а також розірвати договір №К-104-107 від 22.10.2018 року про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, укладений між [PERSON] та ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго». Позивач в судове засідання подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2017 р. позивач є власником [ADDRESS]. Дану квартиру вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], котрий помер 23.04.2017 р. Договором № К-104-107 від 14.01.2013 р. та № К-104-107 від 22.10.2018 р. підтверджується, що Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» є постачальником послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру позивача. Із рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради №304 від 09.12.2014 р. встановлено, що [PERSON], як власнику на той час квартири, та чоловіку позивача, надано дозвіл на відключення від системи централізованого теплопостачання у вищевказаній квартирі. На підставі цього рішення позивач звертався до відповідача із заявою припинення договірних відносин у сфері надання послуг централізованого теплопостачання. Однак, відповідач листом від 28.03.2018 р. №35 відмовив позивачу у задоволенні його вимоги. Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, однак у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. У пункті 32 вищеневедених Договорів передбачено, що він може бути розірваний у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови від споживача від користування послугами ПТМ, якщо це не суперечить чинному законодавству України. Закон України „Про житлово-комунальні послуги №1875-ІV від 24.06.2004 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки. Відповідно до п. 6 ст. 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. Пункт 39 Правил користування тепловою енергією та пункт 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року, закріплюють право за споживачем відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Також ч. 2\~ст. 652 ЦК України\~визначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу заінтересованої особи. Передбачено і ст. 907 ЦК України, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. З аналізу вищенаведеного вбачається, що умовами договору, а також наведеними правовими нормами передбачено право споживача відмовитись від надання послуг та розірвати договір. Крім цього, у ст. 24 Закону України „Про теплопостачання № 2633-ІV від 02.06.2005 року\~визначено, що споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії\~чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Порядок відключення від централізованого опалення споживачів і, як наслідок, припинення договірних відносин на рівні спеціального закону не закріплено, а регламентовано підзаконним актом - Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України (далі - Правила). Згідно з п. 24, п. 26 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг із централізованого опалення й постачання гарячої води у випадку, коли технічну можливість такого відключення передбачено затвердженою органом місцевого самоврядування схемою теплопостачання, а також за інших умов, передбачених п. 26 вказаних Правил. Із аналізу Правил вбачається, що відключення окремих житлових приміщень, у тому числі квартири, взагалі не передбачено. Правила містять лише порядок відключення житлових будинків як цілісного майнового комплексу. Відсутність норми, яка регламентує порядок та особливості відключення окремо взятого приміщення, квартири, дає можливість теплопостачальним організаціям уникати відповідальності в разі істотного порушення умов договору та ставить у безвихідне становище споживача. Таким чином, в даному випадку порушуються права споживача [PERSON], оскільки відбувається фактичне нав'язування послуг із теплопостачання та існування договірних відносин всупереч її волі. Проте жодним законом або нормативно-правовим актом України не передбачено обов'язку споживача примусово користуватися послугами з теплопостачання. \~ \~ \~ \~Водночас, із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що 03.08.2018 року Регіональною газовою компанією «Волиньгаз» було видано технічні умови на реконструкцію газопостачання [ADDRESS] з влаштуванням автономного опалення. Оскільки надано дозвіл на відключення квартири позивача від централізованого теплопостачання, видано технічні умови на реконструкцію газопостачання у дану квартиру та позивач з огляду вищеневедених правових норм має право вимоги про розірвання договору, тому оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved