Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.11.2015 року Київський відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №776. В обґрунтування позову зазначає, що 21.11.2015 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини між ними припинені з 22.07.2017 року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не має. Між сторонами досягнуто угоди про утримання дитини. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, висловив згоду на розірвання шлюбу. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який зареєстрований 21.11.2015 року Київський відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №776 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими письмовими пояснення, що дійсно між позивачем та відповідачем сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, у зв`язку з чим збереження сім`ї не можливо, позивач висловив згоду на розірвання шлюбу. Клопотань про надання часу на примирення сторони не заявили. За змістом положень ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved