Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом (враховуючи уточнення), в якому просить суд зміни розмір аліментів, визначений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2016 року та стягнути з [PERSON], [INFO], РНОКПП - [NUMBER], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2017 року. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11.05.2016, відповідач сплачує на отримання спільного з позивачем сина аліменти у розмірі 580,00 гривень щомісячно. На час звернення до суду з відповідною заявою позивачу стало відомо, що відповідає працює, а відтак має стабільний заробіток. Разом з тим, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем позивача, яке пов'язано із необхідністю забезпечити належний рівень життя для дитини та відповідне медичне лікування, а також збільшенням тарифів на житлово-комунальній послуги, визначена судом сума аліментів недостатньою. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі відмовляється, тому позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена. Надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2016 року (справа № 635/2440/16-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 580,00 гривень щомісячно, починаючи з 14 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], про що свідчить запис про батька в копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 листопада 2014 року виконавчим комітетом Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області, на підставі актового запису №42 від 13.11.2014. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що свідчить копія заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2016 року (справа №635/3637/16-ц). Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідна правова позиція викладена в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом з тексту рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2016 року (справа №635/2440/16-ц) встановлено, що дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується копією довідки №77 від 27.01.2017, виданої виконавчим комітетом Васищівської селищної ради. Як вбачається з наданих позивачем до суду документів, а саме, копій виписок Комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини №3» №165/16 від 15.08.2016 та №291/16 від 09.01.2017, копії консультативного висновку невролога Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча лікарня №5» та копії довідки Державної установи «Інститут патології хребта і суглобів ім. проф. М.І. Ситенка» від 08.11.2016, [PERSON] було поставлено діагноз дизплазія ТБС в процесі консервативного лікування, наслідки гіпоксично-ішемічного перинотального ураження ЦНС, синдтром тонусних порушень. Разом з тим, позивачем до суду надано копії товарних чеків та квитанції щодо придбання ліків, оснащення для лікування та обстеження неповнолітньої дитини, що у своє чергу свідчить про збільшення витрат на утримання дитини з моменту ухвалення вищевказаного рішення по справі, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як вбачається з копії довідки №02/92 від 21.06.2017, [PERSON], [INFO], працевлаштований в ПАТ «Харківський канатний завод» водієм на підтаві наказу №45-л від 20.6.2017 з посадовим окладом 3200,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком до 6 років з 01 січня 2017 року встановлений у розмірі 1355,00 гривень. Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни у ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Закон набрав чинності 08 липня 2017 року. Таким чином, під час розгляду справи змінився мінімальний розмір аліментів, який встановлений відповідно до вимог ст. 182 СК України. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку по утриманню його неповнолітнього сина, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для стягнення з нього аліментів,

Outcome: approved