Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання об'єктом спільної сумісної власності 2/4 частин домоволодіння, поділ майна подружжя та визнання права власності на ? частину у спільному майні подружжя. Обґрунтовуючи який позивач вказала, що з відповідачем [PERSON] позивач знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з 1996 року. 01 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГС Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 664. З 1996 року сторони проживали в житловому будинку № 100 по вулиці Культурній в м. Запоріжжі, в житловому будинку, який був зареєстрований на праві власності на батьком відповідача - [PERSON]. [PERSON], помер 27 червня 2001 року. Після його смерті відповідач [PERSON] прийняв та оформив спадщину На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24.12.2004 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний номер 1-2703 зареєстровано право власності на 2/4 частини домоволодіння № 100 по вулиці Культурній, в місті Запоріжжі. На час прийняття спадщини на земельній ділянці по вулиці Культурній, 100 в м. Запоріжжі були розташовані житловий будинок, глинобитний обкладений цеглою, житловою площею 22,6 кв.м, зазначений у платні літерою «А», житловий будинок, саман обкладений цеглою, житловою площею 17,1 кв.м, зазначений у плані літерою «Б», та слідуючі господарчі та побутові будівлі та споруди: Е-сарай, № 13,7,9,15,14,16 - паркани, № 6,12 - водопровід, І, II, III - замощення, К -навіс, Л-душ. Співвласником зазначеного домоволодіння являється [PERSON] - третя особа за даним позовом.. Між [PERSON] та [PERSON] визначений порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою по вулиці Культурна, 100 в м. Запоріжжі, а саме житловий будинок літ. «А» належить [PERSON], а житловий будинок літ. «Б» належить [PERSON]. Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації № 2777р від 29.12.2005 року за [PERSON] оформлено право приватної власності на вбиральню літ. «Ж», сарай літ. «Г» та службові прибудови літ «а» та літ «а4», що знаходяться в м. Запоріжжі по вул. Культурній, 100. Реєстрація текучих змін та інвентаризація об'єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці по вул. Культурній, 100 в місті Запоріжжі не проводилася з 2005 року. У період спільного проживання сторони проводили поточний та капітальний ремонт зазначеного житлового будинку, добудовані господарські споруди, покращували стан присадибної ділянки. У 2004 році проведений капітальний ремонт даху даного житлового будинку; у 2004 році в спірний житловий будинок був проведений водопровід; у 2006 році даний житловий будинок нами був газифікований; у 2010 році до даного житлового будинку була проведена центральна каналізація; у 2010 році нами був проведений капітальний євроремонт житлового будинку, замінена електропроводка, замінені вікна, міжкімнатні двері. До будинку добудована літня веранда, побудовані господарські споруди. Також були проведені інші роботи щодо поліпшення стану житлового будинку. На присадибній ділянці викладена тротуарна плитка. Замінений паркан. В наслідок трудових та грошових затрат, внесених мною в поліпшення стану даного житлового будинку, істотно збільшилася його ринкова вартість. На теперішній час подружні відносини між сторонами розірвані. У звязку з чим просить вирішити питання щодо поділу спільно нажитого майна. Крім цього, відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про поділ майна подружжя однак в судовому засіданні надав заяву про залишення останньої без розгляду. Також, з аналогічною заявою звернулась позивач [PERSON] про залишення позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON] треті особи: [PERSON], Комунарський районний відділ УДМС України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні власністю без розгляду. Позивач та її представник наполягали на задоволенні позову та не заперечували проти залишення зустрічних позовів без розгляду. Відповідач [PERSON] та його представник наполягали на задоволенні заяви про залишення своєї позовної заяви без розгляду та просили відмовити у задоволенні первісної позовної заяви. Відповідач [PERSON] наполягала на задоволенні заяви про залишення своєї позовної заяви без розгляду та просила відмовити у задоволенні первісної позовної заяви. Третя особа [PERSON] просила відмовити у задоволенні первісної позовної заяви та не заперечувала проти задоволення заяв про залишення позовних заяв [PERSON] та [PERSON] без розгляду. Суд вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.207 ЦПК Україні у разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Заява позивача [PERSON] за зустрічним позовом про залишення позову без розгляду не протирічить Закону, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних Законом інтересів, а також не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду з позовом. У звязку з чим зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя слід залишити без розгляду. Також, заява позивача [PERSON] за зустрічним позовом про залишення позову без розгляду не протирічить Закону, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних Законом інтересів, а також не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду з позовом. У звязку з чим зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] треті особи: [PERSON], Комунарський районний відділ УДМС України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні власністю слід залишити без розгляду. Стосовно первісної позовної заяви та судом встановленні наступні обставини. [PERSON] батько відповідача, помер 27 червня 2001 року. Після його смерті відповідач [PERSON] прийняв та оформив спадщину (а.с. 10, 11) 01 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГС Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 664. (а.с.9) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 58 СК України майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. У звязку з чим спадкове майно отримане відповідачем [PERSON] за адресою м. Запоріжжя по вул. Культурній 100 є його приватною власністю. В свою чергу позивач посилається на те, що з 2004 року вартість даного майна збільшилась під час перебування їх у шлюбі шляхом проведення ремонтних робіт будівлі. Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З проведеної висновком експертизи від 17.04.2015 року встановлено суму затрат при проведенні будівельних робіт на спірному обєкті. Однак позивачем не надано суду жодних доказів, які свідчили б про те, що дані зміні відбулися за рахунок сімейних коштів отриманих із прибутку чоловіка чи дружини. Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу частки спірного будинку від 23.10.2013 року спірне майно було продано відповідачем [PERSON] громадянці [PERSON] Вище вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] та ніким не визнавався недійсним. (68-70). У звязку з вище наведеним відповідач [PERSON] не є власником спірного майна. Позовна заява позивачем до відповідача була подана уже після продажу спірного майна 25.12.2013 року, а тому задовольнити позовну вимогу по визнання нерухомого майна яке розташоване за адресою м. Запоріжжя по вул. Культурній 100 спільною власністю подружжя є неможливим у звязку з вибуванням такого майна із власності відповідача на законних підставах у передбачений законом порядок. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві сумісної власності. Виходячи з вище викладеного спірне майно не є спільною сумісною власністю, а тому, не може бути розділеним в порядку передбаченому у ст. 69-71 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed