overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що рішенням суду визнано дійсним договір купівлі-продажу та визнано за нею право власності на будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований будинок. На час оформлення угоди купівлі-продажу за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON] та їх дочка [PERSON] Під час проживання у будинку їй стало відомо, що [PERSON] не знялася з реєстрації, місце її перебування вона не встановила. Реєстрація [PERSON] у належному їй будинку порушує її права. Тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Час Київщини» від 21.03.2014 року. Відповідно до ст.224 ЦПК України та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2010 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу та за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований будинок. На момент укладення угоди в житловому будинку були зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON] та їх дочка [PERSON] Під час проживання у придбаному будинку позивач дізналась, що [PERSON] та [PERSON] знялися з реєстрації за вищевказаною адресою, а їх дочка досі зареєстрована у будинку. Місце перебування [PERSON] їй встановити не вдалося. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Також, ст. 150 ЖК передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Оскільки житловий будинок був відчужений батьком відповідачки та на момент розгляду справи зареєстрований по праву власності на [PERSON], а також враховуючи, що відповідач не є членом сім'ї нового власника будинку, тому її слід визнати такою, що втратила право користування жилим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня звернення із позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що з відповідачем вони з 10 липня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за цей час в них народилися двоє дітей. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Діти постійно проживають із нею та знаходяться на її повному утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Тому просила суд стягнути на утримання дітей аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що з позивачем шлюб розірвано, діти знаходяться на утриманні позивача, матеріальну допомогу він на їх утримання не надає, оскільки на даний час не працює. Крім того, після припинення шлюбних відносин він залишив колишній дружині все майно, спільно нажите ними. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 10 липня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за цей час в них народилися двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Після припинення шлюбних відносин діти залишились проживати з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою на а.с. 3, не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоровя відповідача, відсутність інших аліментних обовязків, те, що він на даний час не працює, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги [PERSON], стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі по 750,00 грн. на утримання кожного щомісяця. Оскільки, в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі по справі [PERSON] - бувша дружина її сина, шлюб поміж ними розірваний 11.10.2013 року, а [PERSON] - її онук, які мають у квартирі реєстрацію з 19.04.2002 року по даний час За вищевказаною адресою відповідачі не проживають з кінця березня 2014 року, відповідач [PERSON] не сплачує комунальні платежі, особистих речей відповідачів в квартирі немає, зв'язок з ними не підтримується. Тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчить оголошення в пресі. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира: за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.07.2001 року, посвідченого Фастівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в Фастівському МБТІ, 09.07.2001 року та свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1993 року (а.с. 4, 5) Факт реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою підтверджуються витягом з будинкової книги, де записано, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] зареєстровані 19.04.2002 року (а.с.10 - 11). Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, рішення набрало законної сили 22.10.2013 року (а.с. 13). Як свідчать акти обстеження від 15.01.15 та 03.04.15 р, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але не проживають з кінця березня 2014 року, речей їх у квартирі немає (а.с. 6, 7). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК УРСР передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не проживають і не користуються житлом без поважних причин протягом тривалого часу, тобто понад шість місяців, і тому їх необхідно визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час сторони проживають окремо і відповідач не надає коштів на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки працює зварювальником на птахофабриці ТОВ «Ясенсвіт», тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на малолітню дочку в розмірі ? частки його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позивач до суду не з'явилась, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належно, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належно, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на малолітню дочку у розмірі ? частки від його заробітку . Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 р., від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку аліменти на дитину не сплачує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючим, що відповідач працює, дохід його є регулярним, суд вважає, що аліменти мають стягуватися в частці від заробітку відповідача. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, яка на даний час не має доходів, оскільки доглядає малолітню дочку, та матеріальне становище платника аліментів, а тому вважає, що розмір аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, має бути визначений в розмірі ? частки від віх видів заробітку відповідача, а тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вони з відповідачем до 29.06.2010р. перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO], яка проживає з матір'ю, а батько не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться долею, станом здоров'я дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, її представник - [PERSON], діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, надала пояснення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи сповіщений належним чином, заперечень на позов, будь-яких заяв від нього до суду не надходило. Представник третьої особи -Федорова М.С. , діюча на підставі довіреності, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виховання дитини, своїх батьківських обов'язків не виконує. Прокурор висловив думку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог. Оскільки відповідач , якій належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився та не подав заяву про розгляд справи у його відсутності, за згоди представника позивача суд розглядає справу в порядку заочного провадження. Заслухавши представника позивача, враховуючи позицію третьої особи та прокурора, допитавши свідків, дослідивши обставини по справі та перевіривши їх наявними доказами , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 29.06.2010р. , є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу та Свідоцтвом про народження дитини. (а.с.4,41). Згідно з Довідкою ПП «Сервісна компанія «Комфорт» дитина проживає спільно з матір'ю - в квартирі [ADDRESS]. (а.с.6). Актом про обстеження житлово-побутових умов за адресою проживання дитини від 14.10.2013р. зафіксовано, що в квартирі створені належні умови для проживання дитини, дитина має окрему кімнату, обладнану всім необхідним. ( зв. бік а.с. 6). 21 жовтня 2013р. органом опіки та піклування Керченської міської ради ухвалений висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дочки, не спілкується з дитиною, не турбується станом її здоров'я та розвитком, характеризується негативно. (а.с.11). Виходячи з підстав та предмету позову, правової оцінки обставинам, встановленим по справі, суд надає ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вони з відповідачем з 18.08.1995р. перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, а відповідач від утримання дочки ухиляється , матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно -до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності , просила позов задовольнити. Відповідач, який був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов, будь-яких заяв та клопотань від нього до суду не надходило. У зв'язку з повторною неявкою відповідача, якій не подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України суд розглядає справу у порядку заочного провадження з ухваленням заочного рішення на підставі наявних доказів. Вивчивши позовну заяву, дослідивши обставини по справі, перевіривши їх доказами та надавши доказам правової оцінки, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що 18.08.1995р. сторони уклали шлюб, який розірваний на підставі Рішення Керченського міського суду АРК від 19.08.2013р. (а.с.2). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини. (а.с. 3). За ствердженнями позивача, зазначеними нею в позові та не спростованими відповідачем, на адресу якого була направлена копія позовної заяви, неповнолітня дочка сторін після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір'ю - позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Враховуючи підстави та предмет позову, правової оцінки обставинам, встановленим судовим розглядом, суд надає,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вони з відповідачем мають спільну дочку - [PERSON], [INFO], на утримання якої Рішенням Керченського міського суду АРК від 14.05.1998р. з відповідача були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, але на теперішній час дочка продовжує навчання в Севастопольському національному технічному університеті на контрактній основі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності , в якій зазначила про підтримку позовних вимог. Відповідач до суду не з'явився, подав письмову заяву, в якій зазначив про визнання позову , просив справу розглянути у його відсутності. Третя особа до суду не з'явилась, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином. Згідно з ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши про це усну заяву, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову , якщо це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], з яким вона проживала та була зареєстрована на день смерті. 15.11.2001р. державним нотаріусом було посвідчено свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах позивачу (як дружині) та [PERSON] (як спільному сину). Згідно даного свідоцтва до спадщини ввійшло нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], житловий цегляний будинок житловою площею 31,7 кв.м. з погребом, господарськими будівлями та спорудами. Державна реєстрація майна відбувалася в Київському МБТІ в 1975 році на власника, який помер в 1967 році. [INFO] помер спадкоємець син позивача [PERSON]. 19.09.2005р. державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким вищевказане нерухоме майно було розподілене: ? частина позивачу, ? частина дружині померлого відповідачу [PERSON]. Оформлення такого свідоцтва здійснювалося вже на підставі спірного свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою від 15.11.2001р. № 13-1935. Позивач вважає, що Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об`єкти нерухомого майна при реєстрації нерухомого майна не було враховано, що на день реєстрації власник майна вже був померлий, а Перша та Дванадцята Київські державні нотаріальні контори при оформлені свідоцтв не врахували вимоги ст.ст. 22,28 Кодексу про шлюб та сім`ю України і здійснили розподіл та передали у спадщину позивачу і відповідачу те майно, на яке позивач мала право як повноцінний власник, а не в порядку спадкування. Оскільки реєстрація права власності нерухомого майна та оформлення свідоцтв про право на спадщину відбулося з порушенням норм закону, це є підставою для визнання їх недійсності. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, тому суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який в листопаді 2014р. рішенням суду було розірвано. Від даного шлюбу народився син [PERSON], 25.01.2013р. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2014р. відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2014р. і до повноліття дитини. Відповідач аліменти не сплачує, в період з 08.04.2014р. по 01.09.2016р. заборгованість відповідача становить 8 780 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 8 780,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Причина неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказів суд ухвалив провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2008р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та поділено майно (а.с.11-13). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] є його батьком (а.с.7). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн. з 08.04.2014р. і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого провадилося їх стягнення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував, що позивачем не надано довідки про заборгованість відповідача по сплаті аліментів як підставу для пред`явлення вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, крім того суду не надано доказів на пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню як такі, що не обґрунтовані на законі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва було розірвано. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який має ряд захворювань, перебуває на диспансерному обліку у фтизіатра та потребує санаторно-курортного лікування. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013р. відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн., починаючи з 26.04.2013р. до повноліття дитини. Згідно довідки державного виконавця заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.06.2016р. становить 37 166,67 грн., неустойка (пеня) за прострочення відповідачем виплати аліментів за останні 11 місяців становить 3 360,00 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам на загальну суму 40 526,67 грн. та судові витрати в розмірі 1 051,20 грн. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в розмірі 11 000,00 грн., оскільки відповідач аліменти сплачує, але не регулярно та не в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що на його думку заборгованість складає приблизно 6-7 тис. грн.. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.07.2008р. між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] є його батьком (а.с.9). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1 000,00 грн. з 26.04.2013р. і до повноліття дитини. Згідно розрахунку-заборгованості від 14.06.2016р. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.06.2016р. складає 37 166,67 грн. (а.с. 16). Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого провадилося їх стягнення. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що доведені матеріалами справи та поясненнями сторін.

Outcome: approved