Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд виселити без надання іншого житла відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з квартири адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником квартири що заходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачем проти її волі у квартирі проживає сім`я сина позивача, відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] , [INFO] . Позивач є інвалідом 3 групи, одноосібно сплачує повністю за комунальні послуги за себе та за відповідачів. Нажаль, спільне проживання позивача та відповідачів не можливо так як від [PERSON] та [PERSON] позивач потерпає від образ, погроз, насилля тощо. Відповідачі перешкоджають позивачу користуватися і розпоряджатися своєю власністю - квартирою на свій розсуд. Крім цього, декілька разів [PERSON] завдавав легкі тілесні ушкодження позивачу про що свідчать Висновки спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 12.06.2015 року та 07.07.2017 року. Тобто вважається таким, що відповідачі порушують право позивача, які гарантовані ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316-320 ЦК України і дане порушення підлягає виправленню відповідно до ст. 391 ЦК України, шляхом виселення відповідачів з квартири без надання іншого житла. Постійні скандали між сторонами у квартирі негативно впливають на психічний стан [PERSON] (онучки позивача), що в подальшому може привести до тяжкого розладу здоров`я [PERSON] . Відповідач по справі є власником квартир за адресами: [ADDRESS] та може безперешкодно проживати в одній із вказаних квартир разом зі своєю сім`єю. Ухвалою від 25.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач: [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог. Відповідач вказував на те, що сварки з матір`ю почалися оскільки вона втратила контроль над грошима. Мати перестала пускати на кухню його та його дружину, штовхала дитину і дружину. Сварки у нього з матірю виникли з 2011-2012 року, а з 2016 року взагалі перестали спілкуватись з матір`ю. В квартирі матері ремонт зроблений за спільні кошти. В квартирах, які на праві власності належать відповідачу ремонт не зроблений через брак коштів. На даний час не доглядає за квартирою, оскільки є ймовірність того, що цю квартиру відберуть у нього. Одну з квартир, яка належить йому на праві власності здавав з 2013 року по 2016 рік. В іншій квартирі мав проживати, але здавав її в оренду. Відповідач: [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Деснянської РДА у м. Києві, в судове засідання не з`явилась. На адресу суду надіслали висновок, відповідно до якого просили суд постановити рішення з урахуванням інтересів дитини, а також врахувати наявність у батька дитини на праві власності інших квартир. Суд, вислухавши позивача, її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником квартири що заходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом на право власності серії [NUMBER] , яке видано Головним управлінням житлового забезпечення КМДА 27.10.2006 року. Відповідач [PERSON] не є співвласником вказаного житлового приміщення, однак відповідно до довідок №50 від 22.06.2017 року та №73 від 23.11.2017 року значиться зареєстрованим та проживає в квартирі [ADDRESS] . Окрім відповідача у вказаній квартирі зареєстрована та проживає його дочка [PERSON] , що підтверджується вказаними довідками та проживає дружина [PERSON] . При цьому, судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , [PERSON] є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] , [PERSON] є дружиною [PERSON] та невісткою [PERSON] Звертаючись до суду з позовом, позивач посилались на чинення їй перешкод з боку [PERSON] та [PERSON] у володінні та користуванні належній їй на праві власності квартирі, які перешкоджають їй проживати там, оскільки останні допускають застосування фізичного насилля відносно неї, у зв`язку з чим вона просить суд виселити їх з житлового приміщення без надання іншого. Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та родичами, членами її сімї. Згідно зі ст.317, ч.1 ст.319, ст.383 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Як визначено ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статті 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цим норм, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. При цьому, позивач повинен довести, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п. 33, 34 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року. Відповідно дост.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім`ї, у т.ч. колишніх, без надання іншого жилого приміщення власник жилого будинку (квартири) має відповідно дост.157 ЖК УРСР, але за наявності обставин, передбачених ч.1ст.116 ЖК УРСР, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Крім того, згідно із п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Судовим розглядом встановлено, що відповідач разом зі своєю родиною вселився в житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , за згодою та вільним волевиявленням власника квартири позивача по справі. Однак після вселення між позивачем та відповідачем і його дружиною почали виникати постійні сварки, що не заперечується сторонами по справі. Крім того, відповідач по справі - [PERSON] є власником квартир: [ADDRESS] та [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та може безперешкодно проживати в одній із вказаних квартир разом зі своєю сім`єю. Відповідно до Висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про виселення без надання іншого житла від 28.08.2019 року вбачається, що малолітня [PERSON] , 2011 року народження, фактично проживає з батьками, [PERSON] , [PERSON] та бабусею, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Між родиною [PERSON] - [PERSON] та власником квартири, [PERSON] , склалися напружені стосунки, що приводить до постійних конфліктних ситуацій між сторонами у присутності малолітньої [PERSON] , 2011 року народження, що негативно впливає на її психологічний стан. На підставі матеріалів справи та рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 15.08.2019 року № 14), Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, при розгляді позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житла, просить винести рішення з урахуванням житлових інтересів малолітньої [PERSON] , 2011 року народження, та врахувати той факт, що дитина має право користування іншим житлом. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п.1-3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи доведеність в ході судового розгляду обставин порушення прав позивача як власника житлового приміщення, створення перешкод відповідачами в користуванні ним, наявність підстав, які в розумінні ст.116 ЖК УРСР визначають можливість виселення відповідачів як членів сімї, систематичне порушення ними правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з нею в одній квартирі, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та ухвалити рішенням, яким виселити без надання іншого житла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] з квартири [ADDRESS] . При цьому суд критично оцінює пояснення відповідача про неможливість проживання у квартирах, які належать йому на праві власності, оскільки як вбачається із пояснень самого відповідача - з моменту виникнення сварок з позивачем з 2012 року - належне йому на праві власності житло, він здавав в оренду, хоча мав можливість проживати там разом із своєю сімєю чим уникнути сварок з матірю та не перешкоджати їй у користуванні власною квартирою. Також, суд вважає, що маючи у власності дві квартири в даному населеному пункті - м. Києві, відповідач має реальну можливість забезпечити свою сімю, в тому чисні малолітню дитину місцем для проживання та реєстрації місця проживання як дитини так і дружини, отже виселення відповідача із належного позивачу житлового приміщення жодним чином не порушує житлові права відповідача та членів його сімї. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд, враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках з кожного на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved