Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке залишилось після [PERSON], померлої [INFO]. Обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], двох земельних ділянок. За життя мати склала заповіт, згідно якого заповідала їй житловий будинок з господарськими спорудами земельну ділянку, земельну частку (пай) заповідала [PERSON], та [PERSON] Спадщину вона прийняла, так як подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса у шестимісячний строк після смерті матері. Зараз їй необхідно реалізувати своє право на спадщину - отримати свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, але так як на вищевказане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, з невідомих позивачу причин мати не провела державної реєстрації права власності на домоволодіння, тому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, рішення просить винести на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 25 жовтня 2016 року Новопсковським РВ УДМС України в Луганській області, позивач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 18 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] 29 липня 1995 року зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO], актовий запис №11, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище «[PERSON]». [PERSON], [INFO], була рідною матір'ю позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 28 квітня 1979 року Новопсковським районним відділом ЗАГС Ворошиловградської області. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 19 червня 2013 року Виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №16. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з усіма погосподарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], заповіла своїй дочці [PERSON], земельну ділянку, площею 5,0813 га, розташовану на території Осинівської сільської ради згідно державного акту на право власності на земельну ділянку заповіла [PERSON], земельну частку(пай), розміром 3,31 га, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шеченко с. Осинове Новопсковського району Луганської області заповіла [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються дублікатом заповіту, виданим Осинівською сільською радою Луганської області 17.05.2013, і зареєстрованим по реєстру за № 41. Таким чином, відповідно до ст. ст. 1223, 1233, 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем частини спадкового майна за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35588381 після смерті [PERSON] Новопсковською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 55235539, номер у нотаріуса 1666. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], на частину спадкового майна, а саме - земельну ділянку - державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.09.2015 зареєстрованого в реєстрі за № 478. Як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] позивач 02.11.2017 звернулася до Новопсковської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] Луганської області, однак згідно постанови державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори про відмову вчинення нотаріальної дії позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок на підставі того, що нею не були подані правовстановлюючі документи на будинок. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7. Таким чином, позивач позбавлена права оформлення спадщини в інший спосіб. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок. В матеріалах інвентаризаційної справи № 858 на домоволодіння № [ADDRESS], знаходиться дублікат договору купівлі - продажу житлового будинку від 19.05.1984, відповідно до якого громадянка [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок площею 38 кв.м. з надвірними будівлями, сараєм та льохом розташований на території колгоспу ім. Шевченко в с. Осинове Новопсковського району Ворошиловградської області. Судом встановлено, згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна, житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], вартість складає - 19488 грн. Відповідно до довідки № 2156 від 01.12.2017 виданої Новопсковською селищною радою Новопсковського району Луганської області, згідно запису в погосподарській книзі №05 Осинівської сільської ради за 2011-20158 роки головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS], була [PERSON], яка померла [INFO], разом з нею проживали та були зареєстровані: онука - [PERSON], 1982 року народження, правнука - [PERSON], 2002 року народження. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005 року. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1967 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції\-\-\-\- про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція). Так, відповідно до Інструкції, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON], померлій [INFO] року, на праві приватної власності, оскільки це підтверджується довідкою Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області № 2156 від 01.12.2017, щодо запису погосподарської книги. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи а також визнані відповідачем.

Outcome: approved