Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю та розподіл майна подружжя. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточно визначившись 16.02.2015 року, відповідно до яких, просить визнати автомобіль Ауді А6 ,1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER] об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та розділити спільне майно подружжя, шляхом визнання права власності за позивачем на ? частину автомобіля. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 25.11.2013 року рішенням Сокальського районного суду Львівської області шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі, а саме у серпні 2008 року відповідачем за спільні кошти подружжя було придбано автомобіль марки Ауді А6 ,1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який просить визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та розділити спільне майно. В судовому засідання представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав. Пояснення дав аналогічні викладеним у позові. Просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності та згідно ст.ст. 169 ч.4 ,224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 10.05.2008 року між сторонами Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №185 (а.с.6). Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. (а.с.7). На підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 25.11.2013 року шлюб між сторонами був розірваний, питання поділу майна в межах розгляду справи , не вирішувалось (а.с.8). На підставі п.23 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Ст. 372 ЦК України, встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. На підставі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з Національної бази даних АІС «Автомобіль» , наданого ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області з обслуговування м.Львів та Пустомитівського району, станом на 06.05.2014 р., за гр.[PERSON] , зареєстровано автомобіль марки AUDI А4, 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER], номер кузова номер кузова [NUMBER], ідентифікатор ТЗ [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки даний автомобіль був придбаний в період перебування сторін у шлюбі за спільні кошти подружжя, таке майно підлягає визнанню спільним сумісним майном подружжя. Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені у ст.71 СК України. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верхового суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ спільного майна подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ст.71 СК України, щодо обов»язкової згоди одного із подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати місце із підстав передбачених ст..365 ЦК України, за умови звернення одного із подружжя до суду із таким позовом. В разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майна без його реального поділу і залишає майно в спільній частковій власності. За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати в розмірі 2574,80 грн. (а.с.2,23, 73) На підставі викладеного,

Outcome: approved