Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано місце постійного проживання доньки та онука позивача - відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідно. Насправді відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку з моменту свого одруження в 1996 році, відповідач [PERSON] не проживає у цьому будинку з 2012 року. Відповідачі не приймають участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг. Тому позивач в своєму позові просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, а також уточнила, що після того, як її донька [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] в 1996 році, вона виїхала з будинку по [ADDRESS], але її син (онук позивачки) продовжував проживати у цьому будинку до 2004 року, коли пішов служити до армії. Після демобілізації в 2005 році деякий час знову проживав у вказаному будинку, в 2006 році знайшов роботу у Миколаїві і деякий час жив то в Ніколаєві, то в Бердянську. Приблизно з 2012 року [PERSON] постійно проживає в Миколаєві, а позивачка після смерті чоловіка [INFO]. у вказаному будинку живе одна. Просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заперечень проти позовних вимог до суду не надіслали. Третя особа - Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі його представника у відповідності до діючого законодавства. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивачки [PERSON] останні 15 років. За цей час її доньки [PERSON] ніколи не бачила, навіть не знала про її існування. Онук позивачки [PERSON] проживав у будинку по [ADDRESS] років 6-7 тому на протязі близько двох років. З того часу у вказаному будинку не проживає, в ньому проживає після смерті свого чоловіка у 2015 році лише позивачка. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є сусідами позивачки [PERSON], особисто знайомі з відповідачами, з яких [PERSON] не проживає у будинку по [ADDRESS] близько 20 років, відповідач [PERSON] не живе у цьому будинку близько 6-7 років, проживає у м.Микоєві. Заслухавши пояснення позивача, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного. Аналізуючи в сукупності надані докази, а саме: свідоцтва про право на спадщину від 10.11.1965р. з реєстраційним написом БТІ, свідоцтво про припинення одруження від 28.11.1969р., свідоцтво про народження позивачки, свідоцтво про одруження від 08.04.1970р., домову книгу, а також свідчення свідків, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок по [ADDRESS]. Згідно запису у будинковій книзі та довідки Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, за вказаною адресою зареєстровано місце постійного проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями вказаних свідків, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому будинку по [ADDRESS] на протязі строку, більшого, ніж один рік. Будь-яких доказів поважності їх відсутності за вказаною адресою до суду надано не було. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved