Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне: З 1981 року [PERSON], працювала у шкідливих умовах праці на наступному підприємстві: -з 01.10.1981 року по 01.06.1992 року - телефоністкою енергоцеху РУ ім. Комінтерна; -з 01.06.1992 року по 20.01.2001 року - підземною стовбуровою дільниці № 10 ВШТ шахти «Октябрська»; -з 20.01.2001 року по 08.05.2012 року - підземним оператором пульта керування дільниці ВШТ шахти «Октябрська».: -08.05.2012 року - звільненена за власним бажанням, в зв'язку з виходом на пенсію. Правонаступником тресту ВО «Кривбасруда», ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», ВАТ «Кривбасзалізрудком» є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (ПАТ «Кривбасзалізрудком»). Робота у шкідливих умовах спричинила шкоду здоров'ю, у зв'язку з чим 28 лютого 2013 року позивачу було встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). ЛН першого-другого ступеню. За висновком МСЕК від 11 липня 2013 року була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15 %. Працюючи на вищезазначених підприємствах з 1981 року до 2012 року позивач виконувала роботи в умовах, які характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, підвищених параметрів, а саме: пил з вмістом кристалічного двоокису кремнію від 10 до 70% в концентраціях 4,2 мг/мЗ при ПІК -2,0 мг/мЗ, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання. У зв'язку з цим просить суд стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 200000,00 грн та з Відділення дирекції Фонду соціального страхування… 50000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. До початку судового засідання позивач надала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої права та обов'язки покладала на свого представника. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача 1 Літовченко Т. М. в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача 2 Бершадська Л. С. в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, в позові просила відмовити. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню: Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу У ч. 1 ст. 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, з 1981 року [PERSON] працювала у шкідливих умовах праці на наступному підприємстві: з 01.10.1981 року по 01.06.1992 року - телефоністкою енергоцеху РУ ім. Комінтерна; з 01.06.1992 року по 20.01.2001 року - підземною стовбуровою дільниці № 10 ВШТ шахти «Октябрська»; з 20.01.2001 року по 08.05.2012 року - підземним оператором пульта керування дільниці ВШТ шахти «Октябрська»; 08.05.2012 року - звільненена за власним бажанням, в зв'язку з виходом на пенсію (а.с.12). Працюючи на вищезазначених підприємствах з 1981 року до 2012 року позивач виконувала роботи в умовах, які характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, підвищених параметрів, а саме: пил з вмістом кристалічного двоокису кремнію від 10 до 70% в концентраціях 4,2 мг/мЗ при ПІК -2,0 мг/мЗ, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 4-6). Правонаступником тресту ВО «Кривбасруда», ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», ВАТ «Кривбасзалізрудком» є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (ПАТ «Кривбасзалізрудком»). Під правонаступництвом розуміється перехід прав й обов'язків від однієї особи - правопопередника до іншої особи - правонаступника, що заміняє його в правовідношенні. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено, обставинами за яких виникло професійне захворювання, встановлено: …При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищенних параметрів аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони (а.с. 5). Крім цього, п. 19 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання зазначено, що конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання встановити не можливо, саме, у зв'язку з тим, що [PERSON] не працює на шахті «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 08.05.2012 року, та враховуючи її роботу впродовж більше 19 років в умовах шкідливих факторів (а.с. 5 зворотня сторінка). Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то позивач посилається на те, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням змінилося її життя, погіршилася його якість, що завдає моральних страждань. [PERSON] постійно відчуває біль у грудях та міжлопатковій дільниці, слабкість, запаморочення. Досить часто (декілька разів на добу) утруднюється дихання, з'являється головний біль при підвищенні артеріального тиску. Такий стан не дає можливості спокійно спати вночі, займатись будь-якою фізичною роботою, адже будь-які фізичні навантаження викликають задишку та кашель з виділенням харкотиння. Через отримане професійне захворювання та у зв'язку з погіршенням стану здоров'я не може виконувати майже ніякої роботи по господарству, не може без відпочинку підійматися додому по сходах. Через те постійно доводиться прохати допомоги, іноді навіть у сторонніх людей. Не може допомогти дітям. Це все завдає нестерпних моральних страждань, оскільки позивач - ще доволі нестара людина, а вже відчуває себе непотрібною не лише для суспільства, а й для рідних та близьких їй людей. Постійне відчуття непотрібності оточуючим людям, почуття безпорадності як жінки, господині, матері та взагалі людини дуже пригнічує позивача. Вона відчуває себе безпорадним тягарем для своєї родини. Окрім того, в зв'язку з хворобою [PERSON] змушена багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування вимушена переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. З року в рік стан здоров'я погіршується, хвороба є невиліковною і лише прогресує у часі, що підтверджується висновками МСЕК. Розуміння цього негативно впливає на психологічний стан та є причиною тяжких моральних страждань. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві відповідачем моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров'я при виконанні трудових обов'язків, що потягло за собою трудове каліцтво та професійне захворювання, а отже, про право позивача на її відшкодування. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди знаходить своє пояснення у вищевказаних положеннях Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан його здоров'я, тяжкість трудового каліцтва та професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок трудового каліцтва та профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди, яку потрібно стягнути з відповідача 1, повинна складати 10000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача 1 моральної шкоди в сумі 200000,00 грн., то суд вважає, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Окрім цього, що стосується стягнення моральної шкоди з відповідача 2, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до Закону України від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві…», відповідно до яких всі норми даного закону якими передбачалась виплата моральної шкоди - виключено. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: partial