Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача, на її користь аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми трирічного віку, та стягнення з відповідача на її користь судових витрат у сумі 704,80 грн.. Позов мотивується тим, що позивач та відповідач є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. Позивач не працює, так як доглядає за дітьми, з відповідачем шлюб розірвано 20.12.2017 року, відповідач поживає окремо від позивача та дітей, матеріальної допомоги позивачу не надає. Позов обґрунтовується положеннями ч.ч.2,4,6 ст.84 СК України. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов. Відповідач подав відзив на позов та в судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи тим, що проживає окремо від позивача та дітей у своєї матері, матеріально позивачу не допомагає, так як сплачує аліменти на утримання дітей, на теперішній час не працює через стан здоров`я та знаходиться на забезпечені своєї матері, позивач має інші доходи так як отримує допомогу від держави по 10000 грн. щомісячно, та отримала разову допомогу на суму 299968,18 грн. на оплату житлово-комунальних послуг. Отже, відсутня умова, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу. Суд встановив: Позивач та відповідач є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11-15). Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.12.2017 року шлюб, що був зареєстрований 20.09.2012 року між сторонами - розірвано (а.с.7). Сторони визнали обставину, що відповідач проживає окремо від позивача та дітей, матеріально позивачу, на її утримання, не допомагає. Відповідно до запису в трудовій книжці відповідача, він не працює з 31.03.2015 року (а.с.61). Листом Департаменту праці та соціальної політики ОМР від 28.01.2019 року зазначено, що позивач отримувала у 2018 році державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям від 5520 до 6117 грн, щомісячно, позивачу призначено субсидію з 01.11.2018 року, а до того вона користувалась 50% пільгою на оплату житлово-комунальних послуг. Також, позивач отримала одноразову допомогу на вирішення соціально-побутових проблем на суму 299968,18 грн. яка при розрахунку сукупного доходу сім`ї не враховується (а.с.65) та сплачується щомісячно у суму 4300 грн. як одноразова допомога при народження п`ятьох дітей (а.с.67). Відповідач є інвалідом третьої групи, йому рекомендовано умови роботи не пов`язані з важкою фізичною працею (а.с.71). Суд не приймає до уваги надані представником позивача письмові докази - акт обстеження умов проживання, характеристики з місця проживання, копії паспортів громадян України, медичні довідки, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, так як вини не стосуються предмету доказування і є неналежними (ст.77 ЦПК України). Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених в постанові від 19.01.2018 року по справі №541/1208/16-ц. Відповідно до частини 6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, має аліментні зобов`язання щодо шістьох дітей, п`ять з яких не досягли трьохрічного віку, які позивач доглядає та не має змоги працювати і утримувати себе, та вважає їх розмір достатнім у сумі 2000 грн. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність клопотання позивача про повернення судового збору (п.3ч.1ст.5, п.1ч.1ст.7, ). На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. З зазначених підстав у частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, слід відмовити. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial