Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в якій посилається на те, що 25.03.2014 року між сторонами було укладено шлюб. В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивач переконана, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Окрім того, між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. В даний час спільна дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вважає, що відповідач повинен брати участь у матеріальному забезпеченні дитини. На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, позов просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 25.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького управління юстиції, актовий запис № 366. В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.06.2014 року. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 110 СК України, передбачено, що позом про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки та не мають спільного сімейного бюджету, тому їхню сім'ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України, 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі., бере до уваги обов'язок батьків фінансово забезпечувати дитину в рівних частках. Враховуючи фактичні обставини справи, взаємини сторін, відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину та інші обставини, часткового визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини., не буде порушувати її прав та відповідатиме принципу рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дітей.

Outcome: approved