Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та вселення в будинок [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками спірного жилого приміщення, але відповідач перешкоджають їй у вільному користуванні спільним майном, що змушує позивача звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, оскільки дії відповідача перешкоджають позивачу користуватись своїм майном. Представник відповідача за довіреністю - прокурор прокуратури Шевченківської районної прокуратури м.Києва Ковтуницький М.М. просив в задоволенні позову відмовити, оскільки ніяких підстав для вселення позивача немає. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, підтримавши свої письмові заперечення проти позову, зазначаючи, що вона не бажає, що позивач проживала в будинку разом з нею, оскільки побоюються за своє життя. Також, позивач не доглядала за спадкодавцем [PERSON] та вона пропустила строк для прийняття спадщини, а тому свідоцтво на спадщину їй видано бути не могло. Третя особа [PERSON] просив позов задовольнити, оскільки його мати позивач у справі [PERSON] має намір проживати у належній їй та йому на праві власності частині будинку. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання у призначений для розгляду справи час не з»явились, про час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/72 частина будинку по [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 14.11.2012 р. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. (а.с.10). Згідно витягу про державну реєстрацію прав Київського міського бюро БТІ та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 08.12.2012 року за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/72 частину будинку [ADDRESS] (а.с.13). Третій особі [PERSON] на праві власності належить 1/72 і 19/144 частин будинку по [ADDRESS], відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідченого 14.11.2012 р. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. (а.с.25, 28). Згідно витягу про державну реєстрацію прав Київського міського бюро БТІ та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 08.12.2012 року за третьою особою [PERSON] зареєстровано право власності на 1/72 та 19/144 частин будинку [ADDRESS] (а.с.27, 30). Також, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить 25/144 частин будинку по [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23.01.2015 р. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Дубенко А.О. (а.с.77). Згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2015 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 25/144 частин будинку [ADDRESS] (а.с.78). Отже, спірний будинок [ADDRESS] належить [PERSON], третій особі [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обгрунтовуючи позов [PERSON] посилалась на те, що вона не може вселитись та вільно користуватись належною їй власністю, оскільки перебуваючи в м.Києві і маючи намір проживати в своїй частині будинку, вона не змогла тупи потрапити, оскільки відповідач зачинила перед нею вхідні двері та не надала можливості зайти до будинку. Заперечення представника відповідача та відповідача про відсутність законних підстав для отримання свідоцтва на право власності на вказану частину будинку у зв»язку з пропущенням строку на прийняття спадщини, а також те, що вказаний будинок є не придатним для житла, не можуть бути підставою для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки наявні у позивача свідоцтва про право власності на частину будинку у встановленому законом порядку недійсними не визнано. Крім того, сама відповідач проживає у цьому будинку, що вказує на фактичну можливість проживання у ньому, в тому числі позивача як власника його частини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив суду, що його мати - позивач [PERSON] в червні 2014 року приїхали до вказаного будинку, щоб поговорити із відповідачем щодо вселення в будинок та досягли домовленості щодо вселення в будинок через 40 днів. Між тим, коли приїхали вони у обумовлений час, то відповідач їх у будинок не впустила. Після того, неоднаразово приїзджали, але вселитись не змогли у зв»язку з чим навіть звертались до міліції. Оскільки матір має намір лікуватись в Києві, тому їй необхідно житло для проживання, вона змушена в судовому порядку захищати свої права. Вказані обставини також підтверджується листом відповіддю та висновком про проведення перевірки заяви позивача від 04.09.2014 року Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві щодо перевірки її заяви щодо не допуску її до приміщення будинку відповідачем (а.с.20-21). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч.1 ст.316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч.1 ст.317 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач [PERSON] як співвласник спірного будинку має право на користування ним і тому її позовні вимоги про зобов»язання відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні 1/72 частини будинку [ADDRESS] та її вселення в спірне жиле приміщення підлягають задоволенню.

Outcome: approved