Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до відповідачки, в якому посилаючись на те, що остання, отримавши кредит за договором № ABZ9AN17105648 від 19 вересня 2008 року в сумі 22699,93 доларів США, своїх зобов'язань за договором не виконує, внаслідок чого станом на 15.04.13 р. утворилась заборгованість на загальну суму 57552,00 доларів США, вказуючи, що в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Акцент Банк» та відповідачкою 19 вересня 2008 року було укладено договір застави на рухоме майно, належне відповідачці, - легковий автомобіль SKODA-OKTAVIA TOUR 2008 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER], зазначаючи, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави неможливо без передачі предмету застави у володіння банку, просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № АВZ9AN17105648 від 19.09.08 р. в загальній сумі 57552,00 доларів США: витребувати та передати в заклад від відповідачки Публічному акціонерному товариству «Акцент-Банк» предмет застави - легковий автомобіль SKODA-OKTAVIA TOUR 2008 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER], комплект ключів на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу; звернути стягнення на предмет застави - легковий автомобіль SKODA-OKTAVIA TOUR 2008 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету застави Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Акцент-Банк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Акцент-Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету застави. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Заперечення відповідачки вважала необґрунтованими та такими, що не можуть бути взяті до уваги. Відповідачка до суду не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності з обов'язковою фіксацією судового процесу, надала свої письмові заперечення проти позову, в яких просила застосувати до вимог про стягнення пені і штрафу позовну давність, заперечувала факт, що вона не погашала кредит, крім того вона вказувала, що видавала довіреність на ім'я позивача, якою уповноважувала останнього вилучити спірний автомобіль у [PERSON]. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 19 вересня 2008 року дійсно був укладений кредитно-заставний договір № ABZ9AN17105648 (далі за текстом - Договір), за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 22699,93 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 15 % на рік на суму залишку кредиту з кінцевим терміном його повернення - 18.09.15 р.. За умовами цього договору відповідачка повинна була у період дії договору щомісяця вносити кошти для погашення кредитної заборгованості (щомісячний платіж) в сумі 495,16 доларів США. Крім того, згідно укладеного договору відповідачка зобов'язувалася сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Цим же Договором в забезпечення виконання кредитних зобов'язань відповідачка надала у заставу належне їй рухоме майно - легковий автомобіль SKODA-OKTAVIA TOUR 2008 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Відповідно до статей 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов'язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов'язання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. З матеріалів справи йдеться, що відповідачка отримала кредитні кошти від позивача, чого вона сама у своїх письмових запереченнях не оспорює, тому цей факт не потребує доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачка виконувала свої зобов'язання до жовтня 2009 року, після чого почала порушувати умови Договору щодо строків повернення кредитних грошей, а з 2010 року взагалі перестала виконувати умови Договру, у зв'язку з чим станом на 15 квітня 2013 року у неї виникла заборгованість на загальну суму 57552,00 доларів США, яка складається з наступного: 23198,87 доларів США - заборгованість за кредитом; 8697,89 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2257,75 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 20627,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 доларів США - штраф (фіксована ставка); 2739.08 доларів США - штраф (процентна складова). За таких обставин, виходячи з умов укладеного між сторонами договору у позивача виникло право в рахунок погашення заборгованості звертати стягнення на предмет застави. Це право передбачено також законом, зокрема статтею 19 Закону України «Про заставу», статтею 589 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини шостої статті 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Із змісту Договору йдеться, що звернення стягнення та реалізація предмета застави здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору, в тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Пункт 13.9 Договору передбачає, що за вибором Банку звернення стягнення на предмет застави може здійснюватись у судовому порядку відповідно до розділу ІV Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов цього договору. Згідно частини другої статті 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Із витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна видно, що відомості про звернення стягнення на предмет застави за Договором внесені до реєстру 23 липня 2012 року. Відповідачка не надала доказів того, що з того моменту протягом 30 днів передала предмет застави позивачу, також нею не надано доказів того, що нею погашена заборгованість перед позивачем. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, в тому числі стосовно передачі позивачу заставного майна, оскільки вони відповідають вимогам статті 16 Цивільного кодексу України, де передбачений такий спосіб захисту порушених прав як примусове виконання обов'язку в натурі. Суд не бере до уваги доводи відповідачки, наведені нею у своїх письмових запереченнях проти позову, відносно застосування позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу та пені, оскільки згідно п. 14.1 Договору вона погодилась на збільшення позовної давності для цих вимог до 5 років, що відповідає вимогам закону (ст.259 ЦК України). Крім того відповідачка не врахувала, що в даному випадку ця заява не може бути застосована, тому що даним позовом позивач не просить стягнути з неї заборгованість, а звернути стягнення на заставне майно. Також суд не бере до уваги твердження відповідачки як заперечення проти позову, що нею нібито було видано позивачу довіреність на вилучення спірного автомобілю від третіх осіб згідно рішення Ленінського районного суду від 09.11.11 р., оскільки нею на підтвердження цього не надано доказів крім самого рішення суду, яке не має відношення до предмету розгляду даної справи. Таким чином, враховуючи, що відповідачкою також не надано відомостей про виконання вказаного судового рішення, вважається, що заставне майно знаходиться у неї. Відповідно до статті 88 Цивільного кодексу України у разі задоволення позовних вимог з відповідачки також слід стягнути всі судові витрати, що були понесені позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved