Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2012 року. Шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 551. Родина фактично розпалась 20.06.2013 року у зв'язку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті, відповідач поводився агресивно. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем, на його утримання відповдач добровільно допомоги не надає. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити, уточнивши позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 300 грн. щомісячно з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в сумі 300 грн. щомісячно визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб [NUMBER], зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області 06.10.2012 року, позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 551. (а. с. 6) Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім'ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем. (а. с. 7) Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви. Приймаючи до уваги те, що відповідач є батьком [PERSON], дитина мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний здійснювати матеріальну допомогу на утримання дитини та вважає необхідним стягнути з відповідача на її користь аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 79, 80,104, 105, 110, 112, 180, 181 СК України,

Outcome: approved