Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22 січня 2013 року по цивільній справі 2/1219/458/2012, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 972 (дев'ятсот сімдесят дві) гривні на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття. Позовна заява мотивована тим, щорішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2013 присуджено стягувати з відповідача - [PERSON], [INFO], на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.12.2012 до повноліття дітей. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання дітей значно зросли. Їх старший з відповідачем син, [PERSON], навчається в Харківському національному економічному університеті ім. С. Кузнеця на контрактній основі. Відповідач не допомагає фінансово у забезпеченні сина, тому їй одній доводиться сплачувати щороку за контракт, проживання у гуртожитку, харчування, а також додаткові потреби для навчання. Їх неповнолітня донька, [PERSON], вступила до Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, і позивачем було сплачено 5200 грн. за її проживання у гуртожитку. Крім того, значні кошти йдуть на придбання одягу та предметів канцелярії для навчання, а також предметів побутового вжитку, необхідних для проживання у гуртожитку. Відповідач взагалі фінансової участі у підготовці до навчання та проживання дитини, не бере. Також значні кошти йдуть на утримання сина [PERSON]: придбання одягу та необхідної канцелярії до школи, додаткових підручників для навчання, та взагалі продуктів харчування. Значне підвищення цін на одяг, продукти харчування, предмети побутового вжитку, які необхідні для забезпечення нормального розвитку дітей, значно зросли. А відповідач крім аліментів присуджених рішенням суду, фінансової допомоги на розвиток та існування дітей не надає. Тому всі фінансові витрати щодо забезпечення дітей позивач несе одна. Позивач працює, але її заробітної плати на забезпечення хоча б мінімальних потреб необхідних для розвитку дітей, не вистачає. Матеріальне становище відповідача не погіршилося, він фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає, і хоча відповідач офіційно ніде не працює, він отримує регулярний дохід від роботи на території РФ. Ухвалою суду від 25.09.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.10.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач до судового засідання не з'явилась, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не з'явився до судового засідання, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2013 по цивільній справі 2/1219/458/2012 присуджено стягувати з відповідача - [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.12.2012 до повноліття дітей. Матеріалами справи встановлено, що діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю, позивачем по справі [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №4085 від 09.08.2018, виданою Виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області. Донька [PERSON], [INFO], досягла повноліття та з 07.08.2018 зарахована студенткою першого курсу історичного факультету Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка на перший (бакалаврський) рівень вищої освіти за денною формою навчання, що підтверджується повідомленням Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка від 09.08.2018 (а.с. 15). Повнолітній син сторін [PERSON] навчається в Харківському національному економічному університеті ім. С. Кузнеця на 3 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету консалтингу і міжнародного бізнесу, денна форма навчання, що підтверджуються довідкою № 32/3663, виданою 04.06.2018 Харківським національним економічним університетом ім. С. Кузнеця (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] працює в Новопсковській школі мистецтв, загальна сума доходу за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 становить 53962,55 грн., що підтверджується довідкою про доходи №59, виданою 20.08.2018 Новопсковською школою мистецтв (а.с. 16). Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 по справі № 143цс13. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв'язку з чим, сума аліментів у розмірі 400 грн. не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір навіть менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 400 грн. на 972 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В частині збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], суд відмовляє, оскільки вона досягла повноліття, а відповідно до рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2013 аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], були присуджені до її повноліття. При визначенні розміру аліментів, який підлягає збільшенню, суд врахував, що відповідач фізично здоровий, заперечень щодо можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина не надав, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 972 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст.141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати на користь держави. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved