Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, звернувшись до суду 18 вересня 2018 р. із цим позовом, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою по вул. Миру, 77, м. Березівка, Одеської області. \~ \~ \~ \~На обґрунтування поданого позову посилалась на те, що є власником житлового будинку по вул. Миру, 77, м. Березівка, Одеської області. Також, у будинку є зареєстрованим, але з 2009 р. не проживає відповідач, який добровільно зніматись з реєстрації не бажає. \~ \~ \~ \~Відповідач викликався неодноразово, належним чином, в порядку ч.9 ст.128 ЦПК України але не зявився, про причини неявки не повідомив, заяву на розгляд справи за його відсутності, або відзив не подавав. За згодою позивача суд приймає рішення у заочному розгляді відповідно до положень ст.ст.280-282 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Позивач є власником житлового будинку по вул. Миру, 77, м. Березівка, Одеської області, згідно договору купівлі-продажу від 09 липня 2003 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області, що було зареєстровано у реєстрі за №799. Договір був зареєстрований у Березівській філії Одеського бюро технічної інвентаризації і реєстрації обєктів нерухомості 23 липня 2003 р. за №26 реєстр 2627 стр4. \~ \~ \~ \~Згідно довідки з Виконкому Березівської міської ради Одеської області від 11 вересня 2018 р. за №2813 позивач є зареєстрованою і проживає по вул. по вул. Миру, 77, м. Березівка, Одеської області. Разом із нею є зареєстрованим, але тривалий час не проживає відповідач [PERSON]. \~ \~ \~ \~Згідно акту обстеження житлового будинку по вул. Миру, 77, м. Березівка, Одеської області, проведеного 07 вересня 2018 р. депутатом Березівської міської ради [PERSON] у присутності сусідів [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] є зареєстрованим за цією адресою, але з 2009 р. фактично не проживає. \~ \~ \~ \~Відповідач участі в утриманні вказаного будинку не приймає. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Вирішуючи спір суд вважає встановленим, що відповідач з 2009 р. тобто понад один рік у спірному будинку як член сімї позивача не проживає, тому за встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Виходячи з наведеного поданий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved