Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання його батьком [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 1996 року по 1997 рік вони з відповідачкою перебували у шлюбі. З 1997 року він проживав з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Під час реєстрації народження дітей, позивач заяву про визнання батьківства не подавав, запис про батька в свідоцтві про народження дітей зроблено зі слів матері. На початку 2014 роки вони припинили спільне проживання, відповідач поводиться агресивно та непередбачувано, мирним шляхом вирішити питання батьківства не надає можливості. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, причин неявки не повідомила. Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не з'явився в судове засідання. Представник відділу реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві в поданій суду заяві просив справу слухати за його відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у матері [PERSON] народилась донька [PERSON]. (а.с.8) За результатами аналізу ДНК, виконаного DNA Diagnostics Center ймовірність батьківства [PERSON] щодо [PERSON] становить 99,999 % і таким чином біологічне батьківство доведено. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. У відповідності до ч. 2, ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч. 3 ст. 128 СК України). Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).

Outcome: approved