Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, у позовній заяві вказала , що перебуває із відповідачем у шлюбних відносинах. У сторін народився син [PERSON], 01.08.2015р.н.. Позивачка сама займається вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням, оскільки відповідач не надає коштів на утримання дитини. Відповідач на утриманні інших непрацездатних осіб не має, стягнень по виконавчих документах із нього не проводиться. Просить стягувати із відповідача в її користь на утримання сина [PERSON] аліменти, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини, не утримує її. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі . Представник відповідача позов визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку і не визнав вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, Заслухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-СГ №243450 - сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2015р. На даний час шлюб не розірвано, але сторони проживають окремо. Із свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Позивачка не працює, своїх доходів не має, доглядає за дитиною, що не досягла трьохрічного віку, потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, працює на ВП шахта «Межирічанська» ДП «Львівугілля», загальна сума сукупного доходу за період з 01.03.2015 р. по 31.08.2015 р. становить 43915,73грн., тобто має можливість надати допомогу позивачці на утримання її та дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст. 181 СК України , той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини; аліменти призначаються в частці від доходу, а в виключних випадках - в твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 1 ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу. Згідно ч.2, 4 ст.84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років; таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; таке право залишається і у разі розірвання шлюбу. Згідно ч.2ст.91 СКУ жінка і чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею\\ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст.84, 86,88 СКУ. Таким чином, позивачка має право вимагати стягнення аліментів від відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а також на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, і це право не залежить від її сімейного і майнового стану. При визначенні розміру аліментів на дитину і на дружину, суд виходить з положень ст..80, 84, 183 СК України щодо сімейного та майнового стану сторін, зокрема з платоспроможності відповідача. Відповідач є працездатним, має постійний дохід, таким чином, суд уважає, що відповідач може і має реальну можливість надавати допомогу як на утримання дитини так і на утримання дружини, яка у зв'язку з доглядом за малолітньою дитиною не має можливості працювати і мати доходи. Суд уважає можливим і доцільним стягнути аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з доходів відповідача, з вказанням мінімального, встановленого законом розміру аліментів на дитину згідно ч.2 ст.182 СКУ, і крім того стягнути аліменти на утримання позивачки - дружини, з якою проживає дитина - у розмірі 1/10 частки доходів, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі і так само не вбачає підстав для відмови позивачу у позові про стягнення аліментів на її утримання. Стосовно заявленої вимоги щодо витрат на правову допомогу судом установлено наступне. Позивачка просить стягнути з відповідача суму витрат на правову допомогу у розмірі 300 грн., яка полягала у складанні відповідним фахівцем у галузі права позову, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру та актом виконаних робіт від 07.10.2015 року. При прийнятті рішення щодо цієї позовної вимоги, суд керується положеннями ст.ст. 79, 84 ЦПК України, відповідно до вимог якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги, граничний розмір компенсації якої відповідає Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Таким чином, суд уважає, що позовна вимога щодо витрати на правову допомогу є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави від сплати якого позивачка при подачі вказаного позову звільнена.

Outcome: partial