Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що сім'я розпалась на ґрунті нерозуміння і небажання розуміти один одного. Вважаючи збереження сім'ї неможливим, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 08.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. В судове засідання позивач не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Крім того, зазначила, що час на примирення з відповідачем не потрібен, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак до суду на вказаний час не з'явився, про причини неявки заяв, клопотань від нього не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 14.07.2004 року. Від шлюбу сторони по справі мають двох дітей, доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14.07.2004 року та відповідно свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 17.07.2008 року. Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Протягом останнього часу, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та мають різний сімейний бюджет. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття. Мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ( ст. 110 СК України). Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми статей 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані.

Outcome: approved