Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.07.2015 року. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дітей є недостатньою, діти навчаються у школі, у зв`язку з чим зросли витрати на їх утримання, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі по 1100 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що на даний час не працює, займається тимчасовими підробітками, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину і до їх повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. З досліджених судом свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09.02.2015 року, з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] в розмірі по 200 гривень щомісячно, починаючи з 17.01.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на всі групи продовольчих та непродовольчих товарів, у зв`язку з чим було підвищено прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Задовольняючи позов, суд бере до уваги, що [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 200 грн. на дитину щомісячно, котрий згідно з вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2019р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, сплату аліментів на інших дітей, непрацезданих батьків. Та обставина що відповідач не працює не є підставою для його звільнення від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей чи сплачувати аліменти у розмірі меншому, визначеному ч.2 ст. 182 СК України, оскільки він є працездатною особою, яка за бажанням може працевлаштуватись і отримувати дохід, необхідний для утримання своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи те, що після визначення судом аліментів в розмірі 200грн. щомісячно, на кожну дитину значно збільшились витрати на їх утримання і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дітей та їх гармонійний розвиток, внаслідок збільшення витрат на дітей змінився (погіршився) також матеріальний стан позивача, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: approved