Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 07.02.2009 року по 24.10.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Зазначила, що після розірвання шлюбу, відповідач самоусунувся від виховання та утримання сина, будь-якої участі у його вихованні не приймає. Фактично, відповідач припинив виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню малолітнього сина. Крім того, відповідач добровільно не виконує свої батьківські обов'язки по утриманню сина. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та з нього підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів (заробітку) до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з'явились в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 цієї ж статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами. Представник Органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Від Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі її представника та при ухваленні рішення просила врахувати висновок органу опіки та піклування від 26.102017 року №104-9104. Врахувавши заяву представника позивача, висновок наданий представником третьої особи Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2009 року по 24.10.2013 року. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Бахчисарайського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим та рішенням Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 24.10.2013 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Бахчисарайського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим 15.07.2009 року. Позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], на що слід зазначити наступне. Встановлено, що 01.08.2014 року позивачем було укладено шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 17.09.2016 року. Родиною позивач разом із малолітнім сином зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №03049/1211 від 21.03.2017 року. Неповнолітній син сторін [PERSON] є учнем 1-Г класу школи №285 м. Києва та навчається у ній з 01.09.2016 року, до цього час відвідував дитячий садочок. З характеристики школи №285 м. Києва вбачається, що фізичний розвиток [PERSON] відповідає нормі, захворювань і протипоказань немає. З першого дня в школі [PERSON] показав зацікавленість навчальними заняттями, легко вступав у контакт з однокласниками. Адаптація проходила успішно: до 1 класу учень уже вмів читати, знав алфавіт, тому шкільні заняття не доставляли великих труднощів. Мова і фонематичний слух розвинені добре, успішно справляється з письмом під диктовку, тренується писати, тому каліграфія також відповідає нормам. Особливий інтерес [PERSON] проявляє до математики, любить рахувати і вирішувати задачі. Має відмінну пам'ять. Любить малювати і робити аплікації. Хлопчик допитливий, активний, веселий і позитивний. Займається у спортивній секції карате. Йому не завжди вдається концентруватися на виконанні дії досить довго, але він реагує на зауваження, вміє швидко перемикатися. Відповідальний, переживає за свої успіхи і невдачі. Позивачу, [PERSON] вдається прищепити синові загальні правила етикету, хлопчик виявляє акуратність. Мама приділяє належну увагу вихованню сина, активно цікавиться успіхами [PERSON] у школі, завжди відвідує батьківські збори. Батько дитини [PERSON] в школі не з'являвся, на батьківських зборах шкільних заходах присутній не був, успіхами сина не цікавиться. Забирає хлопчика зі школи мама. Згідно довідки Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї дітей №25-35-19 від 17.05.2017 року [PERSON] відвідує секцію з рукопашного бою підліткового клубу «Поєдинок» Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. З висновку Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації №10413-1740 від 27.10.2017 року вбачається, що відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 17.07.2017 року складеного службою у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в даній квартирі створені належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Під час обстеження хлопчик повідомив, що батька пам'ятає, але давно не бачив. На даний час батьком він називає вітчимом. Згідно довідки та характеристики, виданих спеціалізованою школою №285, хлопчик навчається у 2 класі. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, батько у школі жодного разу не з'являвся, успіхами сина не цікавиться. Під час засідання Комісії від 19.10.2017 року мати дитини повідомила, що з 2013 року батько дитини проживає окремо. У 2014 році мати з сином переїхали до м. Києва, з того часу батько дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає, зі святами не вітав. З огляду на викладене, Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що всі питання щодо виховання [PERSON], [INFO], вирішуються позивачем [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її вихованні та утриманні. Відповідач не піклується про свого неповнолітнього сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина [PERSON], [INFO], а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно нього. Що стосується вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, то слід зазначити наступне. Як встановлено вище, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні, з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на її утримання. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 640,00 грн. (за вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав) та на користь держави суму судового збору 640,00 грн. (за вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: approved