Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про здійснення поділу в натурі усього рухомого спільного майна подружжя, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що із відповідачем перебувала в шлюбі з 12.02.1983 року по 02.10.2013 року, коли шлюб був розірваний на підставі рішення суду. За час шлюбу ними було придбано рухоме спірне майно перелічене в позовній заяві, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та перебуває у користуванні відповідача. У вказаній квартирі позивач не проживає та доступу немає. Окрім цього, для здійснення спільної господарської діяльності, сторонами було придбано майно на суму 19 000 грн. В ході розслідування кримінального провадження було встановлено, що три предмети, які належали подружжю, було передано третій особі. Позивач згоди на це не надавав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив, що просить поділити вказане в позові майно подружжя в рівних частках, на яке конкретно майно претендує не вказав, зазначив що у вирішенні даного питання покладається на суд. Також підтвердив, що на даний момент холодильні вітрини, квитанції на придбання яких він представив суду, продані іншій особі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, пояснили, що позивачем не надано суду жодних доказів наявності та вартості майна, яке є предметом спору, перебування такого у відповідача. З представлених відповідачем товарних чеків на оплату холодильних камер неможливо встановити особу покупця, окрім цього таке майно продано іншій особі. А тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши представлені докази, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд в задоволенні позову відмовляє з таких підстав. У відповідності до положень ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч.3-4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому у Львівському палаці урочистих подій виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів шлюб з 12.02.1983 року. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02.10.2013 року вказаний шлюб розірвано. Позицією Верховного суду України, постановленій у постанові №11 від 21.12.2007 року визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до положень ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Позивачем в позовній заяві визначено перелік рухомого майна, яке являється предметом спору та зазначено, що таке знаходиться по місцю проживання відповідача [PERSON] Разом з тим, позивачем не представлено суду жодних доказів, що вказане майно існує на даний час та перебуває саме в відповідача. Відповідачем вказаний перелік майна заперечений. Також позивачем не надано доказів придбання такого в період перебування у шлюбі. Жодних клопотань та заяв про отримання доказів, проведення експертиз позивачем до суду не подавалось. Окрім цього, суд вважає безпідставними доводи позивача про беззаперечність факту придбання позивачем спільного майна подружжя - холодильних вітрин, оскільки з представлених копій товарних чеків неможливо встановити покупця та власника вказаного майна. Також в судовому засіданні сторони визнали, що вказані вітрини продані третій особі, в зв'язку з чим не можуть підлягати поділу, як майно подружжя. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed