Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що відповідачем було вчинено злочин, передбачений ч.4 ст. 190 КК України, про що є відповідний вирок суду. Вирішуючи вказану кримінальну справу суд задовольнив і цивільний позов [PERSON], стягнувши з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1087048,00 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн. Вказане рішення суду, після набрання ним законної сили, було предявлено позивачем до виконання до Другого Київського ВДВС ОМУЮ, та в рамках виконавчого провадження державним виконавцем було вжито ряд виконавчих дій, за наслідками яких було встановлено, що відповідач має зареєстроване на праві власності майно причіп ОДАЗ 8144, д/н. ВН 9555 ХХ, та земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: м. Одеса, вул. Горіхова, 196. Вказане майно було описане та арештоване, оскільки виконання вказаного рішення суду можливо лише за рахунок реалізації такого майна. Виходячи з викладених обставин позивач вказувала на те, що за відомостями проведеної оцінки спірної земельної ділянки, її вартість складає 1105729,00 грн., та таким чином звернення стягнення заборгованості відповідача за вироком суду, загальний розмір якої, без врахування втрат від інфляції, становить 1187048,00 грн., є логічним та належним заходом виконання вироку суду. Разом з тим Державна виконавча служба не в змозі реалізувати зазначену земельну ділянку (звернути на неї стягнення), оскільки нормативне врегулювання процедури її реалізації у національному законодавстві відсутнє. Таким чином, на думку позивача, маючи майнову можливість на виконання рішення суду відповідач, через недовершеність національного законодавства, вже тривалий час від вчинення нею злочину, та від набрання законної сили вироком суду, ухиляється від компенсації завданих позивачу збитків та страждань, що порушує її охоронювані законом та визнані світовою спільнотою права на судовий захист, своєчасний розгляд справи судом та реальне виконання рішення суду, а тому позивач просила суд вжити належних заходів щодо захисту її майнових прав та інтересів шляхом застосування аналогії положень «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна» затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 27.10.1999 року, № 68/5, та, враховуючи неможливість проведення прилюдних торгів з реалізації такої земельної ділянки визнати право власності на неї за позивачем. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав з викладених за його текстом підстав, просив суд його задовольнити, наголошував на тому, що через відсутність прямого нормативного регулювання порядку реалізації земельних ділянок позивач вже значний час не може отримати належну сатисфакцію спричиненої їй діями відповідача шкоди. Представник третьої особи в судовому засіданні надав пояснення щодо вчинених Державною виконавчою службою виконавчих дій, за наслідком яких було встановлено, що відповідачем вирок суду в частині відшкодування завданої позивачу шкоди не виконується, жодних доходів, на які можна було б звернути стягнення зазначеної суми відповідач не має, іншого, від запропонованого позивачем майна, за рахунок якого можливо було б задовольнити грошові вимоги позивача, відповідач немає, та разом з тим Державна виконавча служба фактично позбавлена можливості виконати вказаний вирок суду в частині стягнення грошових коштів, оскільки на теперішній час будь-яке нормативне регулювання щодо реалізації земельних ділянок Державною виконавчою службою у порядку примусового виконання рішень суду відсутнє. Разом з тим представник третьої особи заявлений позов підтримав та вказав, що на його думку задоволення позову відповідатиме інтересам позивача та хоча таке прямо і непередбачено законом, та воно йому й не суперечить, а тому зауважив про те, що вважає за доцільне застосувати до правовідносин що склались між сторонами аналогію закону, та визнати за позивачем право на вказану земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце вирішення справи, у судове засідання не зявилась, жодних заяв, клопотань або заперечень не надала. Виходячи з викладеного, та заважаючи на те, що неявка відповідача без поважних причин є повторною, суд,

Outcome: approved