Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що з 27.12.2003 року по 28.09.2006 рік перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. 28 вересня 2006 року шлюб між подружжям було розірвано. Від шлюбу подружжя мають сина [PERSON] [INFO] . З самого народження дитина мешкає разом з матір`ю - [PERSON] . Відповідач зовсім не піклується про свою дитину, не виконує жодних батьківських обов`язків, взагалі не цікавиться долею сина та є батьком лише на папері. В зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, щодо його сина [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, але його представник - адвокат Фельський С.Л. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. В заяві зазначено, що відповідач [PERSON] позов визнає у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 27.12.2003 року по 28.09.2006 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 28 вересня 2006 року шлюб між подружжям було розірвано. Від шлюбу подружжя мають сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини в свідоцтві про народження зазначено [PERSON] . Відповідач повністю самоусунувся від забезпечення дитини та спілкування з нею. Батько дитини, не виконує жодних батьківських обов`язків, не цікавиться долею сина. Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 29.05.2019 року за № 05/01-27/0621, орган опіки та піклування дійшов висновку про можливе позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Крім того, згідно поданої заяви адвоката Фельського С.Л. сам [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює, як свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Узагальнюючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно сина [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору.

Outcome: approved