Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним ордеру №19 серії АБ від 17.02.1994 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №40 від 16.02.1994 року, зобовязання відповідача видати ордер на його ім'я на підставі рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №139 від 28.04.1990 року на житлове приміщення за адресою: м.Коростень, вул.Волкова, 23. Вказав, що рішенням відповідача №139 від 28.04.1990 року йому на склад сімї 3 особи було надано житловий будинок №23 по вул.Волкова м.Коростень та видано ордер. В будинку він проживає з 1990 року. У 2016 році в ЖЕКу йому повідомили, що він вселений в будинок на підставі рішення відповідача №40 від 16.02.1994 року та ордеру №19 серії АБ від 17.02.1994 року. На запит до архівного відділу отримав відповідь, що житлова проща йому була надана відповідно до рішення №139 від 28.04.1990 року. Відповідач надав йому відповідь про те, що ордер №19 серії АБ від 17.02.1994 року було видано [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак його сімю складали [PERSON] та [PERSON]. Просив визнати недійсним ордер №19 серії АБ від 17.02.1994 року, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №40 від 16.02.1994 року, зобовязати відповідача видати ордер на його ім'я на підставі рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №139 від 28.04.1990 року на житлове приміщення за адресою: м.Коростень, вул.Волкова, 23. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що у 1990 році отримав будинок разом з дружиною та дочкою, зареєструвався в ньому. Коли хотів оформити субсидію, то зясувалось, що у 1999 році будинок приватизував [PERSON], а його прізвище [PERSON]. Ордер №19 є недійсним, бо він його не отримував і в ньому зазначено члени не його сімї, які отримували житло. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами. У 1990 році позивачеві на склад родини, яка в нього була на той час, було видано ордер на житловий будинок №23 по вул.Волкова м.Коростень, однак в установлений строк позивач в ньому разом зі своєю сімєю не зареєструвався, тому ордер втратив чинність. 03.12.1993 року він звернувся з заявою про скасування рішення №139 від 28.04.1990 року та видачу йому іншого ордеру на новий склад сімї. На підставі вказаної заяви було прийнято рішення №40 від 16.02.1994 року та видано ордер №19. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо дійсності ордеру на жиле приміщення, який регулюється положеннями ст.58,59 Житлового кодексу України. Відповідно до ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Заявивши вимогу про визнання ордеру, виданого 17.02.1994 року, про поновлення строку звернення до суду позивач не клопотав. Відповідно до рішення виконкому Коростенської міської ради №40 від 16.02.1994 року [PERSON] на склад сімї 3 чоловіки було виділено житловий будинок №23 по вул.Волкова м.Коростень та видано ордер №19 серії АБ від 17.02.1994 року Відповідно до розпорядження органу приватизації №2922 від 12.03.1999 року вказане житлове приміщення було приватизовано [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Вказане свідчить про те, що на час судового розгляду ордер, як документ, що посвідчує право особи на зайняття відповідного жилого приміщення, втратив свою чинність. Крім цього, позивачем не представлено доказів того, що на момент його видачі існували передбачені ст.59 ЖК України обставини, за яких ордер може бути визнано недійсним. Основним доводом позивача є той факт, що в паспорті громадянина України, який йому було видано 15.02.2011 року, його прізвище зазначено як [PERSON], а в рішенні відповідача, на підстав якого було видано оскаржуваний ордер прізвище вказано як [PERSON]. Однак вказаний факт не доводить, що жиле приміщення було зайнято іншою особою, а не позивачем, що не ним, а іншою особою була проведена його приватизація. Враховуючи, що предмет оскарження ордер №19 серії АБ від 17.02.1994 року, втратив свою чинність, позовні вимоги є безпідставними, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed