Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом 06.03.2018 року мотивуючи тим, що з 21.07.1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають трьох синів, з яких один є неповнолітнім, а саме: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через несумісність характерів, страти взаєморозуміння та довіри один до одного, розбіжностей поглядів на життя та на життєві цінності, з 09.02.2018 року вони припинили шлюбно - сімейні відносини, не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просила шлюб розірвати. 28.03.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, на якому 15.05.2018 року було зупинено провадження у справі у зв'язку з наданням сторонам строку для примирення до 20.08.2018 року. Позивач [PERSON] 20.08.2018 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] 20.08.2018 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.07.1989 року у Поправській сільській Раді Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 8, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки строк для примирення подружжя позитивного результату не дав і сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 704, 80 грн. ( а.с.1), тому з відповідача на її користь стягуються судові витрати в розмірі 352, 40 грн., та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу повертається судовий збір в розмірі 352, 40 грн.

Outcome: approved