Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 12 травня 2007 року між ними в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №475. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призводить до постійних сварок. Шлюбних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливим. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно на кожну дитину, з моменту звернення до суду з даним позовом до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у ній. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 травня 2007 року між сторонами Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитком сім`ї було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 475 (а.с.5). [INFO] народився [PERSON] та [INFO] народилась [PERSON] , батьками яких є позивач та відповідач по справі (а.с.9-10). Діти проживають з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне. Крім того, встановлено, що на момент розірвання шлюбу позивач вагітна. Батьківство зачатої дитини визнано іншим чоловіком, про що в матеріалах справи міститься письмова заява [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині розірвання шлюбу і необхідність їх задоволення судом. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач не має на утриманні інших осіб, за станом здоров`я може надавати матеріальну допомогу, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 06.05.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved