Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд до відповідача з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначила, що 23.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за кредитним договором про стягнення з неї на користь відповідача грошових коштів у розмірі 19658,15 грн. Вчинення виконавчого напису здійснено без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу, є порушенням вимог порядку, який регламентує порядок його вчинення. Зазначене свідчить, що виконавчий напис нотаріуса про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором вчинений без дотримання вимог законодавства, тому позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явилась, від її представника - адвоката Шепеленко А.О. до суду надійшла заява, в якій вона просить судове засідання по справі провести без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно повідомлень про отримання поштових відправлень. Правом надання відзиву на позов відповідач не скористався, клопотання про відкладення розгляду справи ним не подано, тому розгляд справи проведено без його участі. Третя особабез самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, від неї надійшло клопотання, в якому вона просить розгляд справи проводити без її участі з урахування фактичних відносин згідно вимог діючого законодавства. Третя особабез самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшло клопотання, в якому вона просить розглядати справу без її участі. Судом встановлено, що 07 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір № 008-10514-071011 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Згідно умов договору банк, зокрема, надав позивачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом на рахунку в сумі 6500 грн. на день укладання договору (п.1.3), а позивач взяла на себе зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в тарифах, які є додатком до договору (п.1.2, п.2.3) у порядку та в строки, визначеними правилами, затвердженими рішенням ради директорів ПАТ «Дельта Банк», що передбачено п.3.6 договору. Вказаний договір підписаний сторонами, без нотаріального посвідчення під час його укладання (а.с.19-21). Відповідно до умов договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/к від 06.10.2017 року, № 143/к від 26.01.2018 року, та протоколів електронних аукціонів, між ПАТ «Дельта Банк» в особі представників за довіреностями, виданими Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» відбулося відступлення прав вимоги за рядом кредитних договорів і останній набув статус кредитора з правом вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Дельта Банк», які зазначені у додатках до вказаних договорів (а.с. 91-96). Згідно письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису № 9180605 від 09.04.2019 року ТОВ «Росвен інвест Україна», як новий кредитор усіх прав та обов`язків після передання йому права вимоги від первісного кредитора ПАТ «Дельта Банк», звернувся до [PERSON] та вимагав виконати зобов`язання перед ТОВ «Росвен інвест Україна» за кредитним договором № 008-10514-071011 від 07.10.2011 року і негайно погасити заборгованість у загальному розмірі 20133,15 грн. у строк до 10.05.2019 року. Також, у вказаній вимозі позивачу було роз`яснено, що у випадку не погашення заборгованості за кредитним договором кредитор здійснить примусове позасудове стягнення заборгованості, зокрема, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с. 103). Будь-які дані про отримання позивачем даної вимоги в матеріалах справи відсутні. 23.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11818, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 008-10514-071011 від 07.10.2011 року, право вимоги за яким якої перейшло до ТОВ «Росвен інвест Україна», за період з 06.10.2017 року по 17.05.2019 року, що складає 19008,15 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 15581,48 грн. та проценти за користування кредитом - 3426,67 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 650,00 грн. і загальна сума, запропонована на пред`явлення до стягнення з [PERSON] становить 19658,15 грн. (а.с. 8). З наданих на ухвалу суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. документів вбачається, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані: заява про вчинення виконавчого напису, оригінал кредитного договору № 008-10514-071011 від 07.10.2011 року, розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, установчі документи стягувача, договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 31/К від 06.10.2017 року та № 143/К від 26.01.2018 року, витяг з реєстру боржників до договору № 31/К від 06.10.2017 року (а.с. 78-103). Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону № 3425-XII передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону № 3425-XII перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним,такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, договір № 008-10514-071011 від 07.10.2011 року, який укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», нотаріально не посвідчувався і на вимогу підпункту (а) п.1 Переліку № 1172, оригінал цього договору, який нотаріально посвідчений, - нотаріусу для вчинення виконавчого напису - не подавався. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Отже, оспорюваний виконавчий напис, вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника [PERSON] , нотаріусу окрім кредитного договору, надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Росвен інвест Україна» за кредитним договором № 008-10514-071011 від 07.10.2011 року, станом на 17.05.2019 року, становить 19008,15 грн., в тому числі прострочена заборгованість за тілом кредиту - 15581,48 грн., проценти за користування кредитом - 3426,67 грн. Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] відкрито кредитну лінію на умовах визначених договором, зі сплатою відсотків, за ставками, визначених у тарифах, які є додатком до договору, з її обслуговуванням згідно умов надання картки та Правил надання банківських послуг фізичним особам за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземні валюті, затвердженими рішенням ради директорів ПАТ «Дельта банк», які оприлюднюються шляхом їх розміщення, зокрема на сайті банку. Крім того, відповідно до п.3.12 договору банк щомісячно до 5 числа формує виписки, в яких відображається руху коштів на рахунку клієнта за звітній період. Однак, під час звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису на підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] тарифи та правила надання банківських послуг, а також виписки по її рахунку нотаріусу не надавались, тому пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Також суд зазначає, що виконавчий напис нотаріуса виданий на проведення стягнення заборгованості [PERSON] станом на 17.05.2019 року, яка розрахована за кредитним договором, укладеним 07.10.2011 року. У зв`язку з тим, що відповідні виписки з рахунку [PERSON] відсутні і вони нотаріусу не надавались, що в свою чергу, унеможливило перевірку нотаріусом правильності визначення суми заборгованості зі встановленням початкової дати виникнення цієї заборгованості та періоду, за який проведено розрахунок заборгованості, а також, чи входив такий період в цілому у трьохрічний строк до дня звернення до нотаріуса, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, передбаченою ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, судом встановлено, що кредит надавався позивачу ПАТ «Дельта Банк», а вимогу про стягнення боргу пред`явлено іншим стягувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна». На підтвердження переходу права вимоги за кредитом до останнього нотаріусу для вчинення виконавчого напису надані договори про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Однак, відповідні додатки, зокрема до договору № 31/К від 06.10.2017 року на підтвердження переходу до ТОВ «Росвен інвест Україна» права вимоги саме до боржника [PERSON] нотаріусу також не надавались. Долучений до заяви про вчинення виконавчого напису витяг з реєстру боржників не є додатком до договору № 31/К від 06.10.2017 року і цей витяг містить реквізити та підпис лише ТОВ «Росвен інвест Україна». Згідно положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, а саме договору № 008-10514-071011 від 07.10.2011 року не надавався, крім того, сума кредитної заборгованості, запропонована до стягнення з [PERSON] , не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог позивача до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 23 травня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11818, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, стягуються з відповідача в повному обсязі. На підставі ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року,

Outcome: approved