Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду в інтересах малолітньої дочки [PERSON], просила суд позбавити батьківських прав батька їх дитини [PERSON], з яким проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, з тих підстав, що дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, а батько з 2009р. не проживає з ними, не займається вихованням та доглядом своєї дитини, не виконує обов'язки по піклуванню про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не створює належні умови для її розвитку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що відповідач з 2009 р. не проживає разом з дитиною та позивачем, його місцезнаходження сім'ї невідоме. З цього часу повністю усунувся від участі у вихованні дитини, не спілкується з дочкою, не цікавиться її життям, здоров'ям, матеріально не забезпечує та не сплачує аліменти, визначені за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2015 р. на її утримання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, при ухваленні рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування від 20.04.2016 р. №104-2766 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки. Прокурор Київської місцевої прокуратури №7 повідомлявся про день та час розгляду даної справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.04.2004 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ в м. Києві, актовий запис №473 (а.с. 5). Згідно довідки форми №3, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» №553 від 15.07.2015 р. позивач [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2015 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду 23.07.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, визначені за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.08.2015 р., стосунків із дочкою не підтримує, не піклується як батько про свою дитину, не цікавиться станом її здоров'я, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов'язків, місце його перебування невідоме. Позивач вживала заходи щодо встановлення місця знаходження [PERSON], зверталась у 2015році до Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві з відповідною заявою. Згідно висновку Подільського РУ ГУ від 22.06.2015р. та листа від 24.06.2015р. за підписом начальника Подільського РУ ГУ [PERSON], [PERSON] не є особою, що безвісно зникла, та місце його мешкання на даний час не встановлено. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Як вбачається з листа Громадської організації «Ролерного клубу «Лідер» №69 від 16.12.2015 р., [PERSON] являється членом команди вказаної організації з 2010 р., за цей час дитина досягла високого рівня майстерності у своїй віковій групі та посідає призові місця на міжнародних та інших змаганнях. За весь період зайняття даним видом спорту, батько [PERSON] жодного разу до тренера не підходив, успіхами дочки не цікавився. Опікується дитиною мати [PERSON], яка справляється за її успіхами, присутня на всіх змаганнях, вносить помірну благодійну матеріальну допомогу (а.с. 15). Крім того, з листа спеціалізованої школи №20 загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів №49 від 23.12.2015 р. (а.с. 16) вбачається, що батько [PERSON] до школи не приходив і не цікавився навчанням своєї дочки, не брав участі в її вихованні. Протягом років навчання в школі вихованням дитини займається мати [PERSON], яка приділяє належну увагу навчанню, поведінці та опікується своєю дочкою. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Питання участі батька у вихованні дитини було предметом розгляду органу опіки та піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації №104-2766 від 20.04.2016 року, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно дочки не виконує, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги дитині з боку батька, небажання відповідача займатися вихованням дитини та її матеріально забезпечувати, спілкуватися з нею протягом останніх 7 років, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved