Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 19 грудня 2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №53.Від шлюбу у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача та відповідача не склалося через несумісність характерів, вони не знаходять спільну мову та не розуміють один одного. Фактично шлюбні відносини між сторонами давно припинені. Позивач вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 19 грудня 2013 року виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №53; дочку для подальшого проживання залишити з нею. Ухвалою судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 26.10.2020 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надіслала на адресу суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув, надіславши до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позов визнає. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2013 року виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що спільне життя позивача та відповідача не склалося через несумісність характерів, вони не знаходять спільну мову та не розуміють один одного. Фактично шлюбні відносини між сторонами давно припинені. Позивач вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, відповідач позовні вимоги визнає, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved