Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було 13.07.2016 р. розірвано. Від шлюбу народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що на даний час перебуває в іншому шлюбі. Фактичне місце проживання та реєстрації [PERSON] їй не відомо. Крім того, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дочки не надає, саме тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дати звернення до суду. Ухвалою суду від 15.09.2020 року розгляд справи вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2011 р., який було зареєстровано Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 651 (а.с.8). Від шлюбу з відповідачем мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.10.2012 р., виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 595 (а.с.9). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11-12). Крім того, 14.08.2018 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13). Відповідно довідки ОСББ «Домнобудівників 2» від 20.07.2020 року позивач проживає разом із дочкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Також, згідно довідки ОСББ «Домнобудівників 2» від 20.07.2020 року [PERSON] зареєстрований постійно за адресою [ADDRESS] проте 03.05.2019 р. знятий з реєстрації (а.с.15). Крім того, судом на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, 23.07.2020 р. було зроблено запит щодо встановлення місця реєстрації відповідача. 03 вересня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на запит з якої вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, є особою працездатного віку. Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поданих позивачем доказах, а тому позов підлягає задоволенню. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved