Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що з 08.04.2010 року по 2016 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 23.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітні діти залишені на проживанні з позивачем. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.09.2016 року\~\~ вирішено\~ стягувати з відповідача\~ на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 650 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач працює, але її доходи є незначними, їх не вистачає на утримання дітей, які часто хворіють, перебувають на обліку лікаря. Інших джерел для існування у позивача не має. Відповідач фізично здоровий, працездатний, працює перукарем, має стабільний дохід, а отже може платити аліменти в більшому розмірі. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, утримань по виконавчих листах не здійснюється. В добровільному порядку вирішити даний спір відповідач не бажає. Тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому\~ засіданні позов не визнав,\~ суду пояснив, що у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей в іншому шлюбі, його місячний заробіток становить 3500грн., однак даних коштів відповідачу не вистачає для забезпечення належного рівня життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 21.12.2016 року №1801-VІІІ, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження\~ (а.с.8,9). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживанні з матірю (а.с.4-5). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.09.2016 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 650 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.6-7). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи № 425, № 424 виданих управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.12-13). Згідно довідки про доходи № 627 [PERSON] працює в ДНЗ-36 на посаді помічника вихователя, її середньомісячний заробіток становить 3758грн. (а.с.11). Так, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоровя, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Ці випадки не конкретизуються, однак можна дійти висновку про те, що з часу присудження аліментів у розмірі 650 грн. на дитину (2016 рік) економічна ситуація у країні змінилася кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення і звичайно розмір аліментів в розмірі 650 грн. на дитину не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами. В даному випадку суд приходить до висновку, що діти проживають разом з матірю, і так чи інакше, обовязок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Сума стягуваних з відповідача аліментів в розмірі по 650 гривень на утримання дітей є нижчою ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який, відповідно до змін ч.2 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти, які сплачує відповідач на утримання своїх дітей, не забезпечує належного рівня життя дітей, а саме: необхідного харчування, їх медичного догляду, лікування, навчання тощо. Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні\~ перебувають троє неповнолітніх дітей в іншому шлюбі, оскільки він не являється батьком [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також позивач зазначила, що діти часто хворіють, у звязку з чим вона несе додаткові витрати на їх утримання, та відповідач іншої допомоги на утримання дітей не надає. Дані обставини відповідачем не оспорюють ся. Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку відповідач сплачує податки за надання перукарських послуг. Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини. Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоровя, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 650 грн. на 1000 грн. на кожну дитину. Виконавчий лист, виданий по справі № 344/9575/16-ц від 22.09.2016 року в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає відкликанню. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.09.2016 року, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку змінений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial