Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення нарахованих, але не виплачених при звільненні розрахункових сум та середньої заробітної плати за час затримки проведення розрахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом відповідача від 20.03.2015 року № 113-04-кф її звільнено з роботи з посади провідного фахівця зі страхування відділу страхування Волинської філії ПАТ УСК «Гарант Авто» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з скороченням посади. При звільненні їй нараховано 6380,77 грн., з них 1\~175,06 грн. податків, а тому до виплати належить 5205,71 грн. Після звільнення їй виплачено 1\~700,00 грн. заробітної плати, залишилась невиплаченою сума в розмірі 3505,71 грн. Станом на 30.09.2015 року за час затримки виплати заробітної плати належить стягнути 26844,75 грн. Просить стягнути із відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату у розмірі 3505 грн. 71 коп. та середню заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 26844,75 грн. та понесені судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подав заяву, якою просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши та оцінивши подані докази в сукупності, дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю з врахуванням наступного. З матеріалів справи вбачається, що наказом № 113-04-кф від 20.03.2015 року ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» [PERSON], провідного фахівця з документального обліку відділу документального обліку Волинської філії звільнено з роботи 20.03.2015 року у звязку з реорганізацією Волинської філії та скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4 ). Згідно із статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно розяснень викладених у\~ п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~вбачається, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у це й день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд, на підставі\~ст.117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідне роз'яснення надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень\~ст.233 КЗпП України\~у взаємозв'язку з положеннями ст.ст.117, 237-1 КЗпП України. Відповідач у судове засідання не зявився, доказів виплати позивачу належних сум при звільненні не надавав, з розрахунковим листком наданим позивачем погодився, а тому суд вважає, що останній відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується матеріалами справи і є обґрунтованим (а.с. 5 ). Таким чином з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» на користь позивача слід стягнути невиплачену заробітну плату у розмірі 3505,71 грн. Як вбачається із заяви позивача, він просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні саме за визначений період, з березня 2015 року по жовтень 2015 року, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.6). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року, в межах заявлених позивачем вимог, підлягають до задоволення. Згідно із довідкою Волинської філії [PERSON] акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ - АВТО» (а.с.5) середньоденна заробітна плата позивача складала за останні два місяці, що передували звільненню складала 119,31 грн. Отже, з відповідача підлягають стягненню кошти середньої заробітної плати за час затримки проведення розрахунку в розмірі 26844,7 (119,31 грн. *225 робочих днів). Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved