Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що 22 листопада 2013 року було винесено рішення у цивільній справі № 444/1654/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов позивача було задоволено та ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача майнової шкоди в розмірі 79310 грн.70 коп., з яких 45063 грн. 60 коп. основного боргу, 34247 грн. 10 коп. сума індексу та 3 % річних, моральної шкоди 2000 грн. та 1720 грн. 50 коп. судових витрат. Рішення набрало законної сили 24 грудня 2013 року, 10.01.2014 позивачу було видано виконавчий лист та звернено ним до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції. ВДВС було відкрито виконавче провадження ВП № 41963186, однак станом на 21.07.2015 року на користь стягувача ([PERSON]Б.) на виконання рішення суду, ні в добровільному порядку боржником ([PERSON]В.) не повернено, ні у примусовому порядку ВДВС не було стягнуто жодних коштів. Позивач наголошує, що після ухвалення рішення по цивільній справі № 444/1654/13-ц від 22.11.2013 р. та набрання ним законної сили відповідач не виконав своїх зобовязань. Зазначає, що після ухвалення вироку від 13 травня 2015 року Залізничним районним судом м. Львова у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. [PERSON] свою вину у вчиненні злочинів визнала повністю, пояснивши, що шляхом обману та зловживання довірою, використовуючи приязні стосунки між нею та потерпілою [PERSON] незаконно заволоділа коштами [PERSON] на суму в еквіваленті 5640 доларів США, але і після притягнення до кримінальної відповідальності не виконала своїх зобовязань перед позивачем. Крім цього зазначає, що рішення у цивільній справі № 444/1654/13-ц набрало законної сили 24 грудня 2013 року і боржником [PERSON] не було виконано, а тому вона 21.07.2015 року звернулася до Жовківського районного суду Львівської області з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до [PERSON]. 22.09.2015 року позивач звернулася із заявою про уточнення позовних вимог відповідно до позовної заяви від 21.07.2015 року, де відповідачем є [PERSON]. 18.10.2015 року Жовківським районним судом Львівської області було прийняте рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 189 967 грн. 50 коп. Вказує, що 16.11.2015 року звернулася з заявою до начальника ВДВС Жовківського РУЮ Львівської області з проханням предявити до виконання виконавчий лист № 444/1634/15-ц від 19.10.2015 року виданий Жовківським районним судом у Львівській області 13.11.2015 року про стягнення з [PERSON] в її користь грошові кошти в сумі 189 967 грн. 50 коп. 23.09.2016 року листом за № В5/2943 ВДВС Жовківського РЮ Львівської області, що боржник [PERSON] жодних коштів в межах виконавчих документів на користь стягувача [PERSON] не перераховувала. Крім цього вказує, що рішення у цивільних справах № 444/1654/13-ц від 24.12.2013 року та рішення № 444/1634/15-ц від 19.10.2015 року набрали законної сили і жодних коштів божником позивачу не повернуті, у відповідності до ч. 2 статі 625 ЦК України проводи розрахунок заборгованості: інфляційних втрат та 3% річних за користування коштами за період з 22.09.2015 року (день подання заяви про уточнення позовних вимог до позовної заяви від 21.07.2015 року) до 17.10.2016 року. Крім того, позивач вказує, що окрім матеріальної шкоди їй було завдано і моральну шкоду, яку остання оцінює в розмірі 5\~000 грн. У звязку із вищевикладеним, позивач просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з»явилась однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак напривила до суду відзив на позовну заяву позивачки, в якому просить розгляд вказаної справи проводити без її участі. Додатково, вказала, що вважає, що підстав для задоволення позовної заяви [PERSON], не має з підстав викладених у відзиві. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 22 листопада 2013 року було винесено рішення у цивільній справі № 444/1654/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов позивача було задоволено та ухвалено стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача майнової шкоди в розмірі 79310 грн.70 коп., з яких 45063 грн. 60 коп. основного боргу, 34247 грн. 10 коп. сума індексу та 3 % річних, моральної шкоди 2000 грн. та 1720 грн. 50 коп. судових витрат. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З копії рішення по цивільній справі № 444/1654/13-ц, вбачається, що рішення набрало законної сили 24 грудня 2013 року. 10.01.2014 позивачу було видано виконавчий лист та звернено ним до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції. З матеріалів справи вбачається, що ВДВС було відкрито виконавче провадження ВП № 41963186, однак станом на 21.07.2015 року на користь стягувача ([PERSON] ) на виконання рішення суду, ні в добровільному порядку боржником ([PERSON]В.) не повернено, ні у примусовому порядку ВДВС не було стягнуто жодних коштів. З копії рішення по цивільній справі № 444/1634/15-ц, вбачається, що рішення набрало законної сили 10 листопада 2015 року. 13.11.2015 позивачу було видано виконавчий лист та звернено ним до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що суб'єктом відповідальності згідно ст. 1167 ЦК України є відповідач, останній зобов'язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. виходячи з глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача або позбавлення його можливості їх реалізації. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з відповідача в користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved