Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що позивач разом зі своєю донькою [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та з 17.06.2004 відповідач [PERSON] Відповідач є колишнім чоловіком [PERSON] Квартиру він залишив в кінці 2015 року добровільно, забрав усі належні йому речі та переїхав проживати у інше місце, про яке не повідомив. Відповідач з зазначеного часу квартирою не цікавиться, оплату за комунальні послуги не здійснює. Його особистих речей та майна в квартирі немає. Формальна реєстрація відповідача спричиняє [PERSON] матеріальну шкоду, у виді витрат по сплаті комунальних послуг та неможливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, як стверджує позивач, відповідач не мешкає та не користуються житлом в належній їй квартирі з кінця 2015 року, добровільно знятися з реєстраційного обліку в будинку позивача відповідач не бажає. Посилаючись на зазначене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 281, 282 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджено копією договору купівлі-продажу від 09.12.2003, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 6702 (а.с. 5-6). З копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.08.2018 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Факт не проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], понад три роки підтверджено поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні як свідків. З наведеного в позові вбачається, що відповідач фактично не проживає у спірній квартирі з 2015 року, з реєстраційного обліку не знятий. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved