Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач являється батьком дитини, яка на даний час проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Батько не виконує свого обов'язку матеріально утримувати свого сина, який потребує допомоги, тому відповідач повинен сплачувати аліменти. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищенаведені обставини та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково та не заперечували проти стягнення аліментів, але у значно меншому розмірі (1/10 частина), оскільки батько фактично в добровільному порядку надає необхідну матеріальну допомогу своєму синові. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст.181 СК України). Згідно до ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Іншим способом виплати аліментів є судовий (спірний), що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.17) роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів. Із довідки ТОВ «ОБЕРБЕТОН-ІНВЕСТ» від 03 лютого 2014 року видно, що [PERSON] на даний час займає посаду Директора та має сукупний дохід за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року в сумі 106114 грн.28 коп. Із довідки ПУАТ «ФІДОБАНК» від 07 лютого 2014 року вбачається, що [PERSON] працює на посаді Референта Членів Правління Служби секретаріату та має сукупний дохід за період серпень 2013 року - січень 2014 року в сумі 43883 грн.15 коп. Із ч.1 ст.183 СК України видно, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини, на даний час має постійне місце роботи та відповідний дохід, який значно більший ніж дохід позивача (матері); постійно піклувався про свою дитину та в добровільному порядку надавав необхідну матеріальну допомогу, що підтверджується відповідними документами (договорами, квитанціями та чеками). Суд приходить до висновку, що оскільки батьки (сторони по справі) на даний час не домовились про розмір матеріальної допомоги на утримання дитини і між ними виник спір, тому з відповідача на користь позивача слід в судовому порядку стягнути аліменти на утримання малолітнього сина, який проживає з матір'ю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила суд визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частини доходів відповідача в зв'язку з тим, що дитині потрібен додатковий догляд та медична допомога. В свою чергу, відповідач [PERSON], який добровільно надавав своїй дитині матеріальну допомогу і не відмовляється її надавати в подальшому, просив суд визначити аліменти у розмірі 1/10 частини його доходів. Суд, з урахуванням обставин справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню та оскільки стягнення аліментів передбачає надання матеріальної допомоги дитині надалі і до досягнення нею повноліття, а також з урахуванням майнового стану сторін, суд визначає аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини доходів відповідача з дня подачі заяву до суду, тобто з 20 січня 2014 року. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial