Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей. У поданому до суду позові вказувала на те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] Від вказаного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Позивач вказує, що між нею та відповідачем сімейне життя не склалось, стосунки на протязі років поступово погіршились і подальше підтримання шлюбних відносин вже є неможливим. Крім цього, сторони з грудня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх стосунків. В зв`язку з викладеними обставинами, позивач подала до Деснянського районного суду м. Києва позовну заяву про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач належним чином не приймає участі в матеріальному забезпеченні спільних малолітніх дітей та не надає необхідних коштів для забезпечення належного утримання та гармонійного розвитку спільних дітей. В зв`язку з цим, позивач також подала до Деснянського районного суду м. Києва заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання спільних дітей. Сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання їх спільних малолітніх дітей, проте після припинення шлюбних відносин і до теперішнього часу діти проживають разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Відповідач також в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Крім того, відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву. Зважаючи на вищевикладене та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Письмовими доказами підтверджується, що сторони по справі зареєстрували шлюб 30.07.2011 року в Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис за №1237, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири, посвідченого 21.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Середи В.Г. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Суд враховує, що з Висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, №102/03/31-11751 від 27.12.2018 року про визначення місця проживання малолітніх дітей, вбачається, що враховуючи вік та інтереси дітей, беручи до уваги наявні документи в матеріалах справи,

Outcome: approved