Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, де також просила змінити своє прізвище на дошлюбне «[PERSON]», посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує лише формально, зберегти родину не вдалося, спільне господарство не ведеться, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі неможливе, а тому, враховуючи викладене, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2018 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 травня 2018 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 рокузадоволено клопотання відповідача про надання строку для примирення та провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, а саме до 12 липня 2018 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2018 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 серпня 2018 року. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково у відповіді на відзив зазначила, що протягом тривалого часу відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного та виховання доньки, що призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутності та вирішити спір на розсуд суду. Разом з цим у відзиві та запереченнях зазначив, що на сьогоднішній час він з дружиною та донькою проживає разом, утримує родину та, на його думку, розірвання шлюбу не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, відповідач вказує, що поведінка позивача є не зрозумілою для нього, а доводи викладені в позові є необґрунтованими. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 29 вересня 2006 року (а.с.4). Сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 своєї постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Оскільки судом вжито заходів до примирення подружжя, які результатів не дали, можливості для примирення подружжя з урахуванням фактичних обставин справи на думку суду вичерпані, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають вирішенню по суті. Відповідач розпорядився своїми правами на власний розсуд та повторно не заявляв клопотання про надання додаткового строку для примирення подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом як подружжя не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved