Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини і матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість. Крім того, вона потребує коштів на особисте утримання, так як перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку. В зв'язку з цим вона звернулася до суду з зазначеним позовом, та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків неоподаткованого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь кошти на її особисте утримання, в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, подала до суду, через канцелярію суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, подав до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, оглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.06.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданим 29.06.2013 року ВДРАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Однак, сторони проживають окремо. Сторони являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії [NUMBER], виданим 25.12.2013 року ВДРАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. В суді, також, встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на утриманні матері, яка бажає офіційно отримувати аліменти на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Спільне життя між сторонами не склалося, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, позивач не може самостійно утримувати дитину. В даний час позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до трьох років, яка проживає разом з нею. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і тому відповідач як батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, відповідач матір дитини не утримує, хоча має таку можливість. Що стосується розміру стягнення аліментів, то суд враховує, що позивач утримує дитину одноособово, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів не заперечує. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved