Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), третя особа: [PERSON] , Служба у справах дітей Бучанської міської ради Київської області про встановлення порядку користування квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2016 року, що підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.07.2016. Її частка у праві спільної часткової власності на квартиру згідно вказаного рішення складає: 2/9 та 1/3 частини, що разом становить 5/9 частин. Іншим співвласником квартири [ADDRESS] , є її рідний брат - [PERSON] . Частка [PERSON] у праві спільної часткової власності на квартиру складає 1/3 частина в порядку приватизації та 1/9 частина в порядку прийняття спадщини від матері [PERSON] , що разом становить 4/9 частин. Квартира [ADDRESS] , складається з 2 кімнат, у тому числі житлова кімната згідно технічного паспорта за №5 площею 11,8 кв.м., житлова кімната згідно технічного паспорта за №6 площею 15,9 кв.м, та допоміжних приміщень: кухня згідно технічного паспорта за №4 площею 5,7 кв.м., коридору згідно технічного паспорта за №1 площею 8,5 кв.м., ванної кімнати згідно технічного паспорта за №3 площею 2,8 кв.м., туалет згідно технічного паспорта за №2 площею 1,4 кв.м., крім того квартира обладнана лоджією згідно технічного паспорта площею 2,8 кв.м. Загальна площа квартири складає 49,9 кв.м., житлова площа квартири складає 27,7 кв.м. Проте на сьогоднішній день через невизначеність порядку користування квартирою [ADDRESS] , у неї виникають постійні сварки із [PERSON] та непорозуміння, що призводить до конфліктів щодо порядку користування та володіння квартирою. З даного приводу позивачка неодноразово на протязі року зверталася із відповідними заявами до Ірпніського ВП ГУ НП в Київській області, оскільки [PERSON] вважає, що всі житлові приміщення квартири (кімнати) виключно його. Вважає, що [PERSON] штучно створюються такі умови, що унеможливлює її право користуватися та володіти своєю часткою у нерухомому майні. Незважаючи на наявність зареєстрованого права власності у позивачки на зазначену частку у квартирі [ADDRESS] , а також норми ст. 317 ЦК України, відповідно до якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, [PERSON] своїми протиправними діями створює перепони для її користування квартирою. На сьогоднішній день позивачка не має бажання та наміру виділяти свою частку квартири у натурі, а лише має намір виділити собі у користування житлову кімнату згідно технічного паспорта площею 15,9 кв.м, та лоджію згідно технічного паспорта площею 2,8 кв.м., яка примикає до кімнати, оскільки її часка у праві власності на квартиру є більшою ніж у відповідача, а кімнату: згідно технічного паспорта площею 11,8 кв.м залишити у користування відповідачу, інші кімнати залишити у нашому спільному користуванні. У зв`язку з вищевикладеним просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: Виділити в користування [PERSON] , житлову кімнату [ADDRESS] на плані технічного паспорта площею 15,9 кв.м, та лоджію, яка примикає до данної кімнати площею 2,8 кв.м., квартири [ADDRESS] . Виділити в користування - [PERSON] , житлову кімнату [ADDRESS] на плані технічного паспорта площею 11,8 квартири [ADDRESS] . У спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] залишити коридор №1 на плані технічного паспорта площею 8,5 кв.м, кухню №4 на плані технічного паспорта площею 6,7 кв.м, ванну кімнату №3 на плані технічного паспорта площею 2,8 кв.м., туалет №2 на плані технічного паспорта площею 1,4 кв.м. Під час розгляду даної справи позивач подала заяву про зміну предмету позову в порядку ст. 49 ЦПК України, де вказала, що в ході розгляду даної справи їй стало відомо що 4/9 частин квартири [ADDRESS] була відчужена за договором дарування від 10.06.2019 її братом [PERSON] його дочці [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. за реєстровим №2-1257. Таким чином, іншим співвласником квартири [ADDRESS] , стала племінниця позивача, відповідач по справі [PERSON] . Її частка у праві спільної часткової власності на квартиру складає 4/9 частин на підставі договору дарування від 10.06.2019 року який посвідчений державним нотаріусом Іртиської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. за реєстровим №2-1257. У зв`язку з вищевикладеним просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: Виділити в користування [PERSON] , житлову кімнату [ADDRESS] на плані технічного паспорта площею 15,9 кв.м, та лоджію, яка примикає до данної кімнати площею 2,8 кв.м., квартири [ADDRESS] . Виділити в користування - [PERSON] , житлову кімнату [ADDRESS] на плані технічного паспорта площею 11,8 кв.м. квартири [ADDRESS] . У спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] залишити коридор №1 на плані технічного паспорта площею 8,5 кв.м, кухню №4 на плані технічного паспорта площею 6,7 кв.м, ванну кімнату №3 на плані технічного паспорта площею 2,8 кв.м., туалет №2 на плані технічного паспорта площею 1,4 кв.м. В судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідач та її представник просили суд у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Бучанської міської ради Київської області просила суд у задоволенні позову відмовити. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши обґрунтування позивача та її представників, заперечення відповідача та її представника, думку представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.06.2019 [PERSON] , є власником 4/9 часток квартири [ADDRESS] , власником іншої частки у розмірі 5/9 цієї квартири є позивачка. Відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] з часу її народження, тобто з 1987 року, та до цього часу. За вказаною адресою відповідач проживала разом з її батьками, [PERSON] та [PERSON] , а також бабусею, [PERSON] . [INFO] померла бабуся відповідача - [PERSON] , і саме на її похованні вона вперше познайомилася зі своєю тіткою, рідною сестрою свого батька - позивачкою. Протягом усіх років, аж до 7 квітня 2019 (цього) року позивачка жодного разу не приїздила у квартиру [ADDRESS] , та не здійснювала жодних дій, які б виявляли її намір користувалися спірною квартирою, і до цього часу їй не було відомо про те, що вона є власником частки цієї квартири. 7 квітня 2019 р. позивачка попросила відповідача про зустріч на якій показала їй документи з яких вона дізналася, що позивачка є співвласником квартири [ADDRESS] , і їй належить 5/9 частки. Іншим співвласником у розмірі 4/9 частки, на той час, був батько відповідача - [PERSON] . На прохання позивачки їхня зустріч відбулася у кафе міста Буча, так як до квартири позивачка прийти відмовилася. Під час цієї зустрічі позивачка повідомила відповідачу, що вона не має наміру проживати у спірній квартирі, а запропонувала їй купити в неї її частку. Проте відповідач не мала достатньо коштів, щоб купити її частку у спірній квартирі. Крім того, співвласником спірної квартири на той час був [PERSON] і вона мала погодити з ним це і питання. Після розмови з батьком, він запропонував відповідачу подарувати їй його частку у спірній квартирі з огляду на те, що відповідач багато років проживає у цій квартирі, здійснює у ній ремонт, сплачує комунальні платежі. Таким чином, 10.06.2019 відповідач та її батько уклали договір дарування 4/9 частки квартири [ADDRESS] на її користь. 14.07.2019 відповідач домовилась про зустріч з позивачем та її донькою для обговорення усіх питань щодо користування спірною квартирою. Під`їхавши до будинку, позивачка навіть не піднялась на поверх і не маючи наміру зайти до квартири, викликала поліцію та заявила, що її як співвласника не пускають до квартири. При цьому, відповідач не знала, що позивачка під будинком і поліція вже оформлює протокол. Одночасно позивач має ключі від спірної квартири ще з 2013 року. Як вона сама зазначила, ключі їй залишив її батько, [PERSON] . При цьому замки у вхідних дверях ніколи не змінювалися. Отже, позивачку не здійснювались перешкоди у входженні до спірної квартири. Відповідно до Висновку, затвердженого 05.08.2019 т.в.о. начальника Ірпінського виділу поліції ГУ Національної поліції Київської області, на заяву [PERSON] від 14.07.2019 р. щодо того, що відповідач не пускає її до спірної квартири, встановлено, що [PERSON] взагалі до квартири не піднімалася, та зайти не намагалася, а викладена в її повідомленні інформація є неправдивою. Також встановлено, що разом з відповідачем в квартирі [ADDRESS] проживають: її чоловік - [PERSON] , та двоє неповнолітніх дітей, донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та періодично її батько - [PERSON] . Згідно з Довідкою Відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради від 12 серпня 2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , її неповнолітні діти, донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . Зазначене також підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеним уповноваженими особами Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради 16 липня 2019 року. Відповідно до ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У свій Постанові від 03 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 367/928/16-ц зазначив, що ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Відповідач з свого боку докладає усіх зусиль щоб домовитись із позивачем про порядок користування спірною квартирою, а тому твердження позивача про наявність конфлікту між співвласниками не відповідає дійсності. Під час розгляду даної справи сторони намагались дійти згоди щодо компенсації вартості частки позивача у квартирі. Згідно звіту про оцінку майна житлового приміщення, відповідно до якого вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] станом на 19.01.2020 становить 574 085,00 грн. Вартість 5/9 частки позивачки становить 318 936,00 грн. Відповідач надала позивачці пропозицію щодо умов сплати компенсації її вартості частки в спільній частковій власності. Проте позивачка пропозицію не прийняла. Також встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] складається з 2-х кімнат житловою площею 27.7 кв.м, у тому числі: 1-а кімната - 11,8 кв.м. №5 на Поверховому плані квартири Технічного паспорта; 2-а кімната - 15.9 кв.м, №6 на Поверховому плані квартири Технічного паспорта. Наразі у спірній квартирі постійно проживає 4 (четверо) осіб та періодично батько відповідача, тобто час від часу у квартирі проживає 5 (п`ятеро) осіб. Неповнолітні діти постійно користуються кімнатою, яка становить 15.9 кв.м. Ця кімната облаштована двома ліжками, письмовими столами, шафами. В цій кімнаті знаходяться особисті речі дітей, книги, шкільне приладдя, усе необхідне для розвитку. Відповідач та її чоловік перебувають у кімнаті 11.8 кв.м, а її батьку у разі його проживання облаштовується місце на кухні. При цьому вони докладають значних та свідомих зусиль для створення найкращих умов для проживання, розвитку та відпочинку дітей. Відповідно до частини першої статті 150 ЖК України «Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди». Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української PCP члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить. користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини другої статті 50 ЖК України «При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя». Також, відповідно до п.52 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP «При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старшими 9 років, окрім подружжя». Доньці відповідача [PERSON] , є повних 12 років і вона не є донькою її чоловіка, що унеможливлює їхнє спільне проживання в одній кімнаті. За змістом статей 47, 48 ЖК Української PCP жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській PCP встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Відповідно до Порядку застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів та Президії Київської міськради профспілок від 15 липня 1985 року № 582, в Києві середньої забезпеченості жилою площею на одну особу дорівнює 9 кв. м, норма жилої для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, - 7,5 кв. м. За таких обставин, враховуючи, що у спірній квартирі проживають п`ять осіб, розмір житлової площі становмть 27.7 кв.м, стать членів сім`ї співвласників квартири, спорідненість (стан пов`язаності між членами родини), що не дозволяє їм спільно користуватися неізольованими приміщеннями, визначення порядку користування квартирою призведе до погіршення житлових умов цих осіб. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, а саме: Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 18.10.2018 року по справі №756/9713/16-ц вказав, що «Ураховуючи, що у спірній квартирі проживають п`ять осіб, а жила площа квартири становить 30,4 кв. м, визначення порядку користування квартирою призведе до погіршення житлових умов цих осіб», та залишив у силі рішення суду першої інстанції, яким в задоволенні позову про значення порядку користування квартирою відмовлено. При визначенні порядку користування квартирою суд зобов`язаний враховувати інтереси осіб, які мають право користування спірним житловим приміщенням. Іншого житла відповідач та члени її сім`ї, у тому числі її неповнолітні діти не мають. При цьому позивачка має у своїй власності частку в квартирі за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстрована та проживає. Враховуючи, що не можливо розмістити в кімнаті, площею 11,8 кв.м чотири ліжка, хоча б один робочий стіл, одну шафу для одягу та одну шафу для шкільних книжок, зошитів та іншого необхідного приладдя, є більш прийнятним розміщення сімї з 4 (чотирьох осіб) у кімнаті, площею 15,8 кв.м. При цьому позивачка має змогу користуватися кімнатою, площею 11,8 кв.м. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2019 року у справі №310/5432/16-ц (провадження № 61-36030св18) ... допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. За таких умов відповідач зобов`язана буде розмежувати у кімнаті окремі роздільні зони за допомогою тимчасових перегородок, щоб унеможливити спільне проживання свого чоловіка з неповнолітньою дівчинкою, своєю дочкою, які не є спорідненими родичами. Спальні місця повинні бути ізольованими таким чином, щоб надати дитині можливість вільно переодягатися, мати свій власний, хоч і мінімальний, простір. Таким чином, визначення порядку коригування спірною квартирою у тому порядку, що заявлений у позовних вимогах, призвиде до погіршення умов проживання усіх осіб, у тому числі неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed