Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано 21.09.2018 року. У шлюбі у сторін народився син- [PERSON], [INFO]. В даний час позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, ніде не працює, сторонніх доходів не має. З відповідачем вони проживають однією сім'єю, конфліктів чи непорозумінь в цілому не виникає. Однак, відповідач не виділяє достатньо коштів на утримання дитини та виділяє їх нерегулярно. Не зважаючи на те, що відповідач має постійну роботу і систематичний дохід - кошти на утримання дитини він дає в залежності від свого бажання, інколи раз на місяць, інколи не виділяє взагалі, мотивуючи це тим, що вже їх потратив. Позивач зазначила, що їй часто доводиться позичати гроші для придбання дитині харчування, предметів гігієни і догляду. Відповідач працює в ТзОВ «Гудвеллі Україна» на посаді охоронця Розмір його заробітної плати становить в середньому 10000грн. на місяць. Відповідач є працездатною особою і може працювати та виконувати обов'язок по утриманню дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Матеральне становище позивача є дуже поганим, вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших джерел доходів у неї немає. Позивач зазначала, що одна не може забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Окрім того, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. На підставі наведеного просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3000грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. А також просила суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 2000грн., щомісячно і до досягнення дитиною трьох років. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав. В судовому засіданні 18.04.2019 року позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, суду пояснила що дитина знаходиться на штучному вигодовуванні, що потребує значних коштів, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.09.2018 року сторони зареєстрували шлюб 21.09.2018 року в Калуському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 395 (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] (а.с.5). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки № 246 від 25.02.2019 року [PERSON] працює на ПрАТ «АТП-0928»на посаді офіс-менеджера з 21.06.2017 року та станом на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку з 10.09.2018 року (а.с.4). Згідно довідки про отримання допомоги № 404 від 02.04.2019 року [PERSON] з 01.12.2018 року по 01.01.2022 року призначено допомогу при народженні дитини. Як вбачається з довідки виданої ТзОВ «Гудвеллі Україна» № 342 від 29.03.2019 року [PERSON] працює в ТзОВ «Гудвеллі Україна» з 15.08.2018 року на посаді охоронника, середньомісячний дохід становить 10664грн. Як вбачається з копії рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей та колишньої дружини Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, враховуючи, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей від першого шлюбу та аліментів на колишню дружину, а також він являється учасником бойових дій, суд дійшов висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 11 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення сином [PERSON], [INFO], а саме до [INFO], то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, самостійного доходу не має, отримує допомогу при народженні дитини, дитина перебуває на штучному вигодовуванні. Відповідач є працездатним, на даний час працює офіційно, а тому суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу та з нього на користь позивача слід стягувати по 500 грн. щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 75, 84, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial