Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона має з відповідачем спільну дитину, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що стягнутого з відповідача за рішенням суду розміру аліментів недостатньо для належного утримання дитини, позивач просить збільшити розмір аліментів. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні визнав позов. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 169288 від 05 січня 2011 року (а.с. 6). Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 17.05.2018 року № 694 (а.с. 7). На підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2016 року за виконавчим листом № 281/1742/16-ц від 04.05.2016 року із відповідача на користь позивача на утримання їх дитини стягуються аліменти в розмірі 1 000 гривень щомісячно (а.с. 11). Наведених обставин сторони в судовому засіданні не заперечили. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років 2 027 гривень. Таким чином, у врахуванням вимог наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх дитини в сумі не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину. При цьому, суд враховує інші, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України, підстави для зміни розміру аліментів, що були встановлені в судовому засіданні під час розгляду справи, а саме: перебування на утриманні позивача ще однієї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується вказаною вище довідкою. Норми статті 206 ЦПК України передбачають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved