overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовна заява мотивована тим що, сторони зареєстрували шлюб 24.04.2001 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області про що зроблено відповідний актовий запис за № 551. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні обовязки та виховання дітей. Відповідач має конфліктний характер, постійно чинить скандали, виявляє агресію в поведінці по відношенню до позивача. Крім того відповідач недбало ставиться до виконання свої батьківських обовязків та чоловіка в сімї, не бажає працювати та утримувати сімю. Така поведінка відповідача є негативним прикладом для сина, тому подальше спільне життя з відповідачем стало недоцільним. Шлюбні відносини припинені з літа 2015 року. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини у сторін не має. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. У звязку з цим позивач звернулась до суду та просила розірвати шлюб. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 24.04.2001 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 551 (а.с. 5). Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовна заява мотивована тим що, сторони зареєстрували шлюб 28.01.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про що зроблено відповідний актовий запис за № 135. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні обов'язки та виховання дітей. Сторони не проживають як подружжя, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини у сторін не має. Збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Не заперечила, щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 28.01.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про що зроблено відповідний актовий запис за № 135 (а.с. 3). Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовна заява мотивована тим що, сторони зареєстрували шлюб 29.04.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про що зроблено відповідний актовий запис за №677. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON]В, [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні обовязки та виховання дітей. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких стає донька, що впливає на її психічний стан та спричиняє їй та позивачу душевні страждання, крім того відповідач веде аморальний спосіб життя. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини у сторін не має. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. У звязку з цим позивач звернулась до суду та просила розірвати шлюб. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 29.04.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 677 (а.с. 5). Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 1997 року. Від шлюбу мають чотирьох спільних дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалось, вже тривалий час (понад 2-х років) не проживають разом, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, у кожного окремі бюджети і проживають за різними адресами, просила шлюб розірвати, дітей залишити при ній та прізвище не змінювати. Спір про поділ майна, спільно набутого у шлюбі, та визначення місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 22.02.1997 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб 1-ТП № 026227, актовий запис № 10 виданого Радомишльським районним відділом РАГС Житомирської області 22.02.1997року. Від даного шлюбу мають чотирьох спільних дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітню дочку - [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем, що також підтверджує довідка про склад сімї № 864/99 від 01.02.2017 року з ПП «Житлоремсервіс-9». Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, ніхто з них не прагне нормалізувати сімейні відносини, разом не проживають (понад 2-х років), подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, у кожного окремі бюджети і проживають за різними адресами. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, тому суд розриває даний шлюб. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За правилами статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила судовий збір за заявленою вимогою про розірвання шлюбу, тому суд стягує дані судові витрати з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 2014 року. Дітей на мають. Подружнє життя з відповідачем не склалось, часто виникають сварки, з кінця 2014 року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому просить розірвати даний шлюб, прізвище після розлучення просить залишити дошлюбне «Розбіцька». Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд їх задовольнити і пояснила, що проживає у цивільному щлюбі з іншим чоловіком та чекає на народження дитини від цивільного чоловіка. Відповідач в судове засідання відповідач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає і проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 05.09.2014 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб 1-ТП № 115248, актовий запис № 9 виданого виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 05.09.2014 року. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, ніхто з них не прагне нормалізувати сімейні відносини, разом не проживають з кінця 2014 року. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, тому суд розриває даний шлюб. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За правилами статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила судовий збір за заявленою вимогою про розірвання шлюбу, тому суд стягує дані судові витрати з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 23.09.2006 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Подружнє життя з відповідачем останнім часом не складається, часто виникають сварки, довгий час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна, спільно набутого у шлюбі, та визначення місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав і проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 23.09.2006 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб 1-ТП № 020604, актовий запис № 10 виданого виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, ніхто з них не прагне нормалізувати сімейні відносини, разом не проживають довгий час. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, тому суд розриває даний шлюб. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За правилами статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила судовий збір за заявленою вимогою про розірвання шлюбу, тому суд стягує дані судові витрати з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з жовтня 2004 року. Від шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалось, часто виникають сварки, більше року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення вважає неможливим, просила шлюб розірвати, дитей залишити при ній та змінити прізвише на дошлюбне «Штирмер». Спір про поділ майна, спільно набутого у шлюбі, та визначення місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 02.10.2004 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб 1-ТП № 002390, актовий запис № 76 виданого ВРАЦС Радомишльського районного УЮ Житомирської області 02.03.2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, ніхто з них не прагне нормалізувати сімейні відносини, разом не проживають більше року. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, тому суд розриває даний шлюб. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За правилами статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила судовий збір за заявленою вимогою про розірвання шлюбу, тому суд стягує дані судові витрати з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з квітня 2007 року. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину. Подружнє життя з відповідачем не склалось, часто виникають сварки, півроку шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення вважає неможливим, просила шлюб розірвати, дитину залишити при ній та прізвише не змінювати. Спір про поділ майна, спільно набутого у шлюбі, та визначення місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутній. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву в якій просить справу слухати без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 28.04..2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 28 виданого ВРАЦС Радомишльського районного УЮ Житомирської області 28.04..2007. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, ніхто з них не прагне нормалізувати сімейні відносини, разом не проживають з вересня 2016 року. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, тому суд розриває даний шлюб. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За правилами статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила судовий збір за заявленою вимогою про розірвання шлюбу, тому суд стягує дані судові витрати з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: approved