Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання дій та рішень незаконними та їх скасування, встановлення факту втрати професійної працездатності, зобов'язання провести огляд з встановленням групи інвалідності, встановити відсотки втрати професійної працездатності за 2009,2010 роки та стягнення матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 09.04.2008 року під час виконання роботи газоелектрозварника в ВАТ «АК «Київводоканал» з вини змінного інженера та машиніста екскаватора з ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він отримав закриту ковшово-екскаваторну черепно-мозкову травму, що в подальшому потягло стійку втрату ним професійної працездатності. Через нещасний випадок він отримав наслідкову невідновлену (стійку) шкоду здоров`ю у вигляді: стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, забою головного мозку, субарахноідального крововиливу, посттравматичного церебрального арахноїдиту з синдромами лікворної дисциркуляції, часткової атрофії зорових нервів з двох сторін, вираженими цефалічними синдромами, посттравматичною енцефалопатією ІІ ступеню з вести було-мозочковим, вираженим цереброастенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, мністичними зниженнями, артеріальною гіпертензією; органічного ураження ЦНС травматичного ґенезу. За станом здоров`я він довічно втратив здатність до роботи за своєю професією, кваліфікацією, ставши непридатним до роботи у професії газоелектрозварника, що стало причиною його звільнення з роботи після огляду нейроофтальмологічною МСЕК м.Києва 02.03.2009 року. Вважає, що виробнича травма призвела до трудового каліцтва потерпілого у вигляді помірно виражених порушень функцій організму та помірно виражених обмежень життєдіяльності позивача, що є правовими підставами для визнання його інвалідом ІІІ групи зі встановленням втрати професійної працездатності не менше 60%, а саме: порушення психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення, мови, емоцій, волі), сенсорних функцій (зору,слуху, нюху, дотику, больової, температурної та інших видів чутливості), статодинамічних функцій (голови, тулуба, кінцівок, рухливих функцій, статики, координації руху), функцій організму та кровообігу у стадії помірного вираження; обмеження життєдіяльності (величина відхилення від норми діяльності людини) у ступені помірного вираження за критеріями - в першу чергу виконання професійної трудової діяльності, а також контролю своєї поведінки, спілкування та навчання. Разом з тим, експерти Київського міського центру медико-соціальної експертизи в період з 02.03.2009 року по 04.06.2013 року вчинили ряд незаконних дій, що призвело до прийняття неправомірних рішень при визначенні стану здоров`я (інвалідності) потерпілого, неправильного встановлення або невстановлення відсотків втрати професійної працездатності. Так, лише 02.03.2009 року відповідач первинно встановив йому третю группу інвалідності на рік, але ступінь втрати професійної працездатності взагалі не визначив, чим позбавив його права на отримання відповідної соціальної допомоги. У квітні 2010 року при переогляді відповідач відмовив йому у встановленні інвалідності та не визначив ступінь втрати професійної працездатності . Лише після числених заяв та скарг 08.06.2010 року відповідач розширеною комісією скасував своє неправомірне рішення, встановивши з 01.04.2010 року ІІІ группу інвалідності та визначивши ступінь втрати професійної працездатності -30%. 28.03.2011 року відповідач при переогляді знову неправомірно відмовив йому у встановленні інвалідності, а ступінь втрати професійної працездатності визначає лише на рівні 20%. 04.06.2013 року відповідач при переогляді знову неправомірно відмовив йому у встановленні інвалідності, а ступінь втрати професійної працездатності визначив на рівні 20%, але вже довічно. Вважає, що внаслідок виробничої травми настали помірно виражені обмеження життєдіяльності, що є підставою для встановлення йому ІІІ групи інвалідності. Крім того, ним втрачена можливість у звичайних виробничих умовах виконувати професійну роботу, за якою стався нещасний випадок на виробництві, що відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом МОЗ №420 від 05.06.2012 року, свідчить про втрату професійної працездатності на 30-60%. Просить визнати незаконними та скасувати результати оглядів експертів МСЕК, викладені у довідках: про невизнання інвалідом від 28.03.2011 року, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 28.03.2011 року, про невизнання інвалідом від 04.06.2013 року, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 04.06.2013 року; встановити факт втрати ним від трудового каліцтва професійної працездатності на рівні 60%; зобов`язати відповідача Київський міський центр медико-соціальної експертизи за участю відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві здійснити переогляд з встановленням йому ІІІ групи інвалідності та з встановленням ступеня втрати професійної працездатності у відповідності до вимог п.2.13.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, повязане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом МОЗ №420; зобовязати відповідача Київський міський центр медико-соціальної експертизи за участю відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві встановити йому відсотки втрати професійної працездатності за період з 02.03.2009 року по березень 2010 року у відповідності до вимог п.3.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам. яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого 22.11.1995 року наказом МОЗ України №212; зобов'язати відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві здійснити перерахунок недонарахованих та недоплачених сум втраченого заробітку, загальний розмір якого буде визначений за судовим рішенням після переогляду; стягнути з відповідача Київський міський центр медико-соціальної експертизи на його користь кошти в розмірі 2213 грн 52 коп в якості компенсації матеріальної шкоди, понесеної на отримання правової допомоги (надання консультацій правового характеру, складання позовної заяви), друкування документів, незаплановані (вимушені) поїздки. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив визнати незаконними та скасувати результати оглядів експертів МСЕК, викладені у довідках: про невизнання інвалідом від 28.03.2011 року, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 28.03.2011 року, про невизнання інвалідом від 04.06.2013 року, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 04.06.2013 року; зобов`язати відповідача Київський міський центр медико-соціальної експертизи за участю відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві установити і визначити у відсотках стійку втрату професійної працездатності, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я; зобов`язати відповідача Київський міський центр медико-соціальної експертизи за участю відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві здійснити переогляд з встановленням йому ІІІ групи інвалідності та з встановленням ступеня втрати професійної працездатності у відповідності до вимог п.2.13.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, повязане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом МОЗ №420; зобовязати відповідача Київський міський центр медико-соціальної експертизи за участю відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві встановити йому відсотки втрати професійної працездатності за період з 02.03.2009 року по березень 2010 року у відповідності до вимог п.3.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам. яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого 22.11.1995 року наказом МОЗ України №212; стягнути з відповідача Київський міський центр медико-соціальної експертизи на його користь кошти в розмірі 2213 грн 52 коп в якості компенсації матеріальної шкоди, понесеної на отримання правової допомоги (надання консультацій правового характеру, складання позовної заяви), друкування документів, незаплановані (вимушені) поїздки. Представники відповідачів з позовом не згідні. Вважають рішення Центральної МСЕК №1 правомірними, так як вони прийняті на підставі всебічно дослідженої медичної документації та об'єктивного огляду позивача. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» вважає, що позов задоволенню не підлягає. Представники третіх осіб Міського центру профпатології Виконавчого органу Київської міської ради КМДА ГУОЗ м.Києва та Головного управління Пенсійного Фонду України у м.Києві в судове засідання не з`явились, про день розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши позивача, представників відповідачів, представника третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 09.04.2008 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується копією акта №4 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженого 15.05.2008 року (т.1, а.с.4,5) За результатами огляду МСЕК 02.03.2009 року позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом на строк до 01.04.2010 року . Протипоказана тяжка фізична праця. Рекомендовано легку підсобну працю черговим, комірником, а також стаціонарне лікування в неврологічному та очному відділеннях (т.1, а.с.6). 19.04.2010 року ЦМСЕК №1 за підписом голови МСЕК Чернявського В.А. позивачу видано довідку про невизнання інвалідом (а.с.14). З матеріалів медико-експертної справи позивача (а.с.45) вбачається, що 28.05.2010 року до Київського міського Центру МСЕ відділом МСЕ МОЗ України направлено по контролю скаргу позивача з питання поновлення йому групи інвалідності для розгляду і прийняття відповідного рішення з урахуванням наявної патології та соціального статусу хворого. 08.06. 2010 року позивач був оглянутий розширеною комісією у складі лікарів-експертів Центральних МСЕК №1 та МСЕК №2 спеціалізованої нейро-офтальмологічної МСЕК, яка визнала його інвалідом ІІІ групи від трудового каліцтва з 01.04.2010 року та встановила 30% втрати професійної працездатності по наслідкам виробничої травми строком на один рік, про що видано відповідні довідки (т.1, а.с.16,17). Згідно довідки до акта огляду МСЕК протипоказана тяжка фізична праця. Може виконувати легку адміністративно-господарську працю. Рекомендовано «Д» спостереження невропатолога, стаціонарне лікування. За результатами огляду позивача 28.03.2011року Центральною МСЕК №1 прийнято рішення про невизнання його інвалідом та обмеження в праці по лінії ЛКК. Встановлено 20% втрати професійної працездатності з 01.04.2011 року по 01.04.2013 року (т.1, а.с.18,19). З акту огляду МСЕК від 28.03.2011 року №210б (а.с.48,49,62 експертної справи) вбачається, що рішення щодо невизнання інвалідом прийняте з урахуванням наслідків ЧМТ, незначних функціональних порушень, що в легкій мірі обмежує життєдіяльність. 23.05.2011 року по контролю МОЗ України позивач був оглянутий Центральною МСЕК №2, яка залишила без змін рішення Центральної МСЕК №1 від 28.03.2011 року щодо невизнання позивача інвалідом та встановлення йому 20% втрати професійної працездатності з 01.04.2011 року по 01.04.2013 року. В акті огляду МСЕК №220б (а.с.63,64,74,75 експертної справи) зазначено обґрунтування експертного рішення: «По наслідках виробничої ЧМТ (2008 р.) без важких функціональних порушень з боку нервової та інших систем підстав для встановлення групи інвалідності в даний час немає. Визначено 20% втрати працездатності на 2 роки». За результатами огляду позивача 04.06.2013 року Центральною МСЕК №1 прийнято рішення про невизнання його інвалідом та обмеження в праці по лінії ЛКК. Встановлено 20% втрати професійної працездатності з 01.04.2013 року довічно (т.1, а.с.20,21). З акту огляду МСЕК від 04.06.2013 року №464б (а.с.111,112,122,123 експертної справи) вбачається обґрунтування експертного рішення: «По наслідках черепно-мозкової травми (2008р.-виробнича) з урахуванням ступеню функціональних порушень, що обмежують життєдіяльність хворого в нерізкому ступені підстав для встановлення групи інвалідності на даний час немає. Встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково». Свідок [PERSON] показав, що працює лікарем-офтальмологом в Київській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока». Позивач вперше звернувся до нього на прийом в квітні 2010року з діагнозом «вторинна часткова атрофія зорових нервів» як наслідок перенесеної ЧМТ, і з того часу щорічно проходить консультації в клініці. При обстеженні в 2010 році мала місце зміна полів зору та гостроти зору (в тому числі на кольори). Атрофія зорових нервів означає, що зір або залишається на рівні пошкодження або поступово погіршується. Відновлення зорової функції при такому пошкодженні неможливе. Незалежно від патології видаються конкретні рекомендації щодо лікування. В даному випадку в першу чергу необхідне лікування у невропатолога та нейрохірурга, а офтальмологія має вторинне значення, як наслідок неврологічного захворювання. За результатами освідування в клініці видається консультативно-лікувальний висновок, який не є експертним висновком. Свідок [PERSON] показала, що працює завідуючою сектором профілактики профзахворювань , експертом з охорони праці. Як представник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві брала участь в огляді позивача комісією МСЕК в травні 2013 року. Не заперечує проти того, що у позивача залишились наслідки трудового каліцтва. Тим діагнозам, які були виставлені позивачеві в ході медичного обстеження, не довіряти немає підстав. Визначення ступіню порушення функцій організму входить до компетенції експертів МСЕК. Рішення приймається комісією колегіально, виходячи з патології, наявної на день огляду, і на підставі медичної документації та базується на об'єктивних методах дослідження. Свідок [PERSON] показала, що працює лікарем-терапевтом вищої категорії ЦМСЕК. 19.04.2010 року у складі комісії брала участь в огляді позивача в зв'язку із закінченням строку освідування. За результатами огляду позивач не був визнаний інвалідом. Ступінь втрати працездатності йому не встановлювалась в зв'язку з відсутністю направлення роботодавця, суда, прокуратури або ФССНВ, що в даному випадку є необхідним. Вперше відсотки втрати працездатності були встановлені 08.06.2010року, коли з`явилось направлення з місця роботи позивача. Яким чином воно потрапило до комісії, їй невідомо. Рекомендації щодо протипоказаних умов праці комісія визначає лише особам, визнаним інвалідами. 08.06.2010 року вона не брала участі в переогляді позивача, але їй відомо, що в зв'язку із зверненням позивача до МОЗ України розширеною комісією МСЕК позивача з урахуванням соціального фактору було визнано інвалідом ІІІ групи із встановленням ступеню втрати працездатності. При огляді потерпілого комісія вивчала всі медичні документи, в тому числі і консультативний висновок ЛКК КМПНД №2, в якому значиться: «стан після ЧМТ (ІV 2008) виражений церебрастенічний синдром». Не заперечує, що стан після ЧМТ залишився, однак наявність вираженого церебрастинічного синдрому не дає підстав для встановлення групи інвалідності. Комісією береться до уваги вся наявна медична документація, однак рішення щодо встановлення інвалідності приймається на підставі патології, яка існує на день огляду. Тяжкої патології у позивача виявлено не було. Вона також брала участь в огляді позивача на комісії 04.06.2013 року. Рішення щодо невизнання позивача інвалідом та встановлення йому втрати професійної працездатності в розмірі 20% безстроково вважає законним, так як група інвалідності визначається по обмеженню життєдіяльності, а у позивача немає помірного обмеження життєдіяльності - є посиндромний, посимптомний функціональний розлад, що свідчить про мінімальне обмеження життєдіяльності. Втрата професійної працездатності на 20% означає, що особу можна використовувати на 80% у будь-якій іншій професії. Свідок [PERSON] показала, що працює лікарем-невропатологом ЦМСЕК №1. 19.04.2010 року та 04.06.2013 року брала участь в огляді позивача комісією. Рішення комісії щодо невизнання інвалідом від 19.04.2010року по контролю МОЗ України було скасоване та з урахуванням соціального статусу хворого та ускладнень, причиною виникнення яких може бути, як сама травма, так і інше соматичне захворювання або інфекція, прийняте рішення про встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з втратою професійної працездатності в розмірі 30%. Функціональні обстеження за період по 2013 рік (за медичними матеріалами) говорять про покращення фізичного стану позивача. Станом на 2013 рік не виявлено ні виражених, ні помірно виражених обмежень життєдіяльності позивача. Щодо встановлення 20% втрати професійної працездатності, то обмеження в праці у випадку невизнання особи інвалідом встановлює лікарська консультативна комісія лікувального закладу. Відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМ України від 03.12.2009 року №1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, які у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи. Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації інваліда, обов'язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності. На міські, міжрайонні та районні комісії покладається, зокрема, обов'язок щодо визначення групи інвалідності, причини і часу її настання та ступеню втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків Відповідно до п.27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМ України від 03.12.2009 року №1317, підставою для встановлення ІІІ групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі,зумовлені захворюванням,наслідками травм або вродженими вадами,що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту. Критеріями для встановлення ІІІ групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому І ступені. Так, обмеження здатності до трудової діяльності І ступеня це часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії). Згідно п.2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України 05.09.2011 року №561, здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю. Професійна працездатність - здатність людини якісно виконувати роботу, що передбачена конкретною професією, яка дозволяє реалізувати трудову зайнятість у певній сфері виробництва відповідно до вимог змісту і обсягу виробничого навантаження, встановленого режиму роботи та умов виробничого середовища. Порушення професійної працездатності - найчастіша причина соціальної недостатності, яка може виникати первинно, коли інші категорії життєдіяльності не порушені, або вторинно на основі обмеження життєдіяльності. Здатність до праці за конкретною професією у інвалідів з обмеженням інших критеріїв життєдіяльності може бути збережена повністю або частково чи відновлена засобами професійної реабілітації, після чого інваліди можуть працювати у звичайних або спеціально створених умовах з повною чи неповною тривалістю робочого часу. Помірно виражене обмеження життєдіяльності зумовлено порушеннями функції органів і систем організму, що призводять до помірного обмеження можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності. Виражене обмеження життєдіяльності обумовлюється порушенням функції органів і систем організму, що полягає у вираженому порушенні можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності. П.2.13.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом МОЗ України 05.06.2012 року №420, передбачено, що при помірно виражених порушеннях функцій організму (ІІІ група інвалідності), якщо потерпілий може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з вираженим зниженням кваліфікації або із зменшенням обсягу виконуваної роботи або якщо він втратив здатність продовжувати професійну діяльність внаслідок помірного порушення функцій організму, але може у звичайних виробничих умовах продовжувати професійну діяльність нижчої кваліфікації, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах 30-60 відсотків. Згідно п.2.13.5 Порядку при невстановленні інвалідності потерпілому на виробництві, якщо він може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з помірним або незначним зниженням складності робіт, або із зменшенням обсягу виконуваної роботи або при зміні умов праці,що призводять до зниження заробітку, або якщо виконання його професійної діяльності вимагає більшого навантаження, ніж раніше, відсотки втрати професійної працездатності не повинні перевищувати 25 відсотків, а при поєднанні декількох травм або професійних захворювань - 40 відсотків. Відповідно до п.11.Порядку організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності, затвердженого постановою КМ України від 04.04.1994 року №221, який діяв на момент первинного огляду позивача, ступінь втрати професійної працездатності працівників, ушкодження здоров`я яких пов'язано з виконанням ними трудових обов'язків, установлюється у відсотках на підставі направлення власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи рішення суду, постанови прокурора, висновку органів дізнання або попереднього слідства. Згідно п.3.1 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом МОЗ України від 22.11.1995 року №212, при встановленні ступеня втрати професійної працездатності у відсотках МСЕК у кожному конкретному випадку визначає ступінь і тяжкість порушення функцій організму, а при відсутності органа - ступінь компенсації втрачених функцій, можливість потерпілим виконувати роботу за певною професією або роботу однакову за кваліфікацією та оплатою, зокрема , можливість виконувати роботу в звичайних або спеціально створених умовах за основною професією чи близькою до неї за кваліфікацією. П.3.2 Порядку встановлено, що рішення про ступінь втрати професійної працездатності та додаткові види відшкодування МСЕК приймає на підставі огляду потерпілого, вивчення медичних документів та результатів функціональних досліджень з урахуванням соціально-трудових факторів (професії, умов праці, характеру, обсягу виконуваної роботи тощо). Відповідно до п.3.5 Порядку у випадку, коли внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання настає значне зниження можливостей соціальної адаптації з урахуванням соціального фактору та наявності робочих місць встановлюється: а) 60-50 відсотків при втраті працездатності за основною професією та можливостях працевлаштування потерпілого на роботі з нижчою кваліфікацією; б) 40-30 відсотків, якщо потерпілого можна використовувати на роботі за своєю професією, але при змінах умов праці та зниженні заробітної плати. Судом встановлено, що внаслідок трудового каліцтва позивачу при первинному огляді Центальною МСЕК №1 було встановлено ІІІ групу інвалідності та надано висновок, відповідно до якого протипоказана тяжка фізична праці та можливе виконання легкої підсобної праці чергового, комірника. При цьому ступінь втрати професійної працездатності у відсотках позивачу встановлена не була. В подальшому позивач неодноразово оглядався МСЕК на предмет встановлення інвалідності та визначення ступіню втрати професійної працездатності. За результатами оглядів 28.03.2011року та 04.06.2013 року позивач не визнаний інвалідом. Разом з тим, йому встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20% безстроково з обмеженням в праці по лінії ЛКК. Суд не вбачає підстав для визнання незаконними та неправомірними рішень комісії від 28.03.2011 року та від 04.06.2013 року, так як вказані рішення приймалися колегіально, на підставі огляду хворого кваліфікованими спеціалістами та дослідження зібраної медичної документації відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу та з дотриманням порядку встановлення інвалідності та ступеню втрати професійної працездатності. Тому суд в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовляє. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірними рішень МСЕК щодо невизнання інвалідом та встановлення 20% втрати професійної працездатності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частини зобов'язання відповідачів провести огляд позивача із встановленням йому ІІІ групи інвалідності та встановити стійку втрату професійної працездатності у відсотках професійної працездатності, яку він мав до ушкодження здоров`я. Щодо вимог позивача про зобов'язання встановити ступінь втрати професійної працездатності за період з 02.03.2009 року по березень 2010 року у відповідності до п.3.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого 22.11.1995 року наказом МОЗ України №212, то вони підлягають задоволенню, так як обов'язок медико-соціальної експертної комісії визначати ступінь втрати професійної працездатності працівників, які отримали травму на виробництві, прямо встановлений законом. Посилання представника відповідача Київського міського центру медико-соціальної експертизи на відсутність направлення роботодавця для визначення ступеню втрати професійної працездатності позивача суд до уваги не бере, так як в матеріалах медико-експертної справи позивача на а.с.44 міститься направлення Департаменту експлуатації водопровідного господарства АК «Київводоканал», датоване 16.01.2009 року, на якому містяться виконані невідомими особами різні вхідні номери та дати. Ні представник відповідача, ні експерти МСЕК, допитані в якості свідків, не змогли дати чіткої відповіді, яким чином і коли потрапив даний документ до матеріалів експертної справи. За таких обставин суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача Київський міський центр медико-соціальної експертизи з участю відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві визначити ступінь втрати позивачем професійної працездатності внаслідок отриманої 09.04.2008 року виробничої травми відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом МОЗ України від 22.11.1995 року №212, на підставі огляду МСЕК №285 від 02.03.2009 року. Вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають в зв'язку з недоведеністю. Враховуючи наведене та,

Outcome: dismissed