Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 грудня 2016 року [PERSON] була написана розписка про отримання від неї грошових коштів у розмірі 25400 грн. на строк до продажу ним квартири. Пізніше [PERSON] отримував ще декілька разів отримував від неї грошові кошти, про що свідчать його підписи у розписці. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. У зв`язку із чим йому була направлена вимога про повернення боргу. На даний час відповідач має заборгованість в сумі 50300 грн. Позивач та його представник позов підтримали, пославшись на обставини та докази, що їх стверджують, просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов не визнав у повному обсязі та вказав, що позивачка є матір`ю його дружини. Зазначив, що вона страждає психічними розладами у зв`язку із чим просила писати розписки з будь-якого приводу. Дану розписку він дійсно написав, але не для того щоб позичити гроші, а лише щоб не зашкодити психічному стану своєї тещі. Підтвердив, що текст розписки написаний ним власноручно та ним підписаний. Проте ніяких коштів від позивачки він не отримував. Заслухавши доводи сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши докази суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 22.12.2016 року позивач [PERSON] надала відповідачу [PERSON] позику в сумі 25 400 грн. на строк до продажу квартири. З цього приводу [PERSON] власноручно написав та підписав розписку від 22.12.2016 року, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні( а.с. 9). Розпискою, зокрема, підтверджується, що [PERSON] позичив у [PERSON] 25400 грн., та зобов`язався повернути кошти до продажу квартири. Крім цього у розписці зафіксовано отримання коштів на різні суми, що у сукупності складає 24900 грн. із зазначенням дат їх отримання та підписами. Проте від кого та ким отримані ці кошти судом не встановлено, а тому, суд вважає не підтвердженим факт отримання вказаних коштів у сумі 24900 грн. саме відповідачем [PERSON] Вимогою від 10.01.2019 року підтверджується, що [PERSON] зверталась до [PERSON] та вимагала повернути їй кошти у сумі 50300 грн. (а.с.11). На час розгляду цивільної справи будь-яких доказів того, що [PERSON] повернув кошти [PERSON] , суду не надано. За таких обставин, суд вважає доведеним належним та допустимим доказом, а саме розпискою від 22.12.2016 року факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] коштів у сумі 25 400 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] не виконав умов договору позики та не повернув позивачу кошти обумовлені договором позики. Разом з тим позивач [PERSON] не підтвердила в судовому засіданні належними та допустимими доказами всю суму позики, яку просить стягнути з відповідача а саме 50300 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 25400 грн., які достовірно підтверджуються розпискою від 22.12.2016 року Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору суд відносить за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial