Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 8» 526 000,00 гривень - відшкодування шкоди, яка складається з 26000,00 гривень матеріальної шкоди та 500 000,00 гривень моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що 27 лютого 2018 року [PERSON] отримала забій головного мозку та злам склепіння черепу, внаслідок падіння фрагменту будівлі будинку [ADDRESS] , який перебуває на балансі відповідача. Внаслідок описаних вище подій, позивач зазнала значного погіршення здоров`я та функціональних можливостей організму, що призвело до встановлення [PERSON] третьої групи інвалідності, неодноразово перебувала на лікуванні та продовжує отримувати медичну допомогу. За даним фактом слідчими Галицького ВП ГУ НП у Львівській області відкрито кримінальне провадження №12018140050001020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Оскільки відповідачем не виконано обов`язку по належному утриманню приміщень, які передані йому на баланс та відповідно допущено бездіяльність, внаслідок чого позивачу було завдано моральної та матеріальної шкоди, проситься стягнути з відповідача суму заподіяних збитків, в тому числі і моральну шкоду, яку оцінює в 500 000,00 гривень. Представник позивача та позивач в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач(уповноважений представник) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27 лютого 2018 року [PERSON] отримала травму у виді забою головного мозку та зламу склепіння черепу, внаслідок падіння фрагменту будівлі будинку [ADDRESS] . Як вбачається з виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, внаслідок даної події [PERSON] неодноразово перебувала на лікуванні. Так, в період з 27 лютого 2018 року по 14 березня 2018 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальній 8-мій міській клінічній лікарні м. Львова, з діагнозом: забій головного мозку середнього ступеня важкості. Вдавлений проникаючий депресійний уламковий перелом лобної кістки справа. Пневмоцефалія. Набряк головного мозку. Забійна рана лобної ділянки справа. Краніодефект лобної кістки справа. 27 лютого 2018 року [PERSON] було проведено оперативне втручання, а саме ПХО вдавленого проникаючого депресійного уламкового перелому лобної кістки справа. Згідно виписки №2171/137 із медичної карти стаціонарного хворого від 14 березня 2018 р., [PERSON] рекомендовано подальше амбулаторне лікування за місцем проживання та приймати ряд ліків. Після 14 березня 2018 року, [PERSON] проходила амбулаторне лікування за місцем проживання в Центральній районній поліклініці м. Коломиї з 15.03.2018 року по 20.04.2018 року. Крім того, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 11 червня 2018 року по 20 червня 2020 року з діагнозом: наслідки перенесеної ВЧМТ (2018) у вигляді енцефаломаляційних ділянок лобної частки справа, краніодефект лобної кістки справа. 12 червня 2018 року позивачу проведено оперативне втручання, а саме краніопластику титановим імплантом фіксованим титановими гвинтами Double Medikal. Згідно виписки №6210/401 із медичної картки стаціонарного хворого від 20 червня 2018 року, рекомендовано подальше амбулаторне лікування за місцем проживання, а також прийом медикаментів. Після 20 червня 2018 року [PERSON] проходила амбулаторне лікування за місцем проживання в Центральній районній поліклініці м. Коломиї за місцем свого проживання. Тож, з наведеного вбачається, що в результаті події, яка мала місце 27 лютого 2018 року, [PERSON] зазнала значного погіршення здоров`я та функціональних можливостей організму, що призвело до встановлення [PERSON] третьої групи інвалідності, що стверджується вищевказаними медичними документами та копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] . Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до п.7 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають права звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян в наслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга цієї статті визначає, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода , заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як вказано вище, згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до п.7ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають права звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян в наслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Отже, обов`язок щодо належного утримання приміщень будівлі будинку [ADDRESS] покладено на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 8». Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Специфіка відшкодування завданої здоров`ю шкоди полягає в тому, що об`єктом відшкодування є не сама зазначена шкода, а майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до частини четвертої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду. Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предметів догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Витрати на лікування [PERSON] підтверджуються наявними у матеріалах справи фіскальними чеками на купівлю медикаментів, а саме від 14.06.2018 р. на суму 561,19 грн., від 13.06.2018 р. на суму 559,14 грн., від 12.06.2018 р. на суму 413, 33 грн., від 15.06.2018 р. на суму 399,18 грн., від 13.06.2018 р. на суму 195,10 грн., від 13.06.2018 р. на суму 114,60 грн., від 12.06.2018 р. на суму 206,41 грн., від 14.06.2018 р. на суму 516,91 грн., від 11.06.2018 р. на суму 750 грн., від 21.06.2018 р. на суму 201,20 грн., від 16.06.2018 р. на суму 415,18 грн.; рахунком фактурою №1106/138 від 11.06.2018 р. на суму 21500 грн. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи надані позивачем докази по справі, зокрема документальне підтвердження витрат на медичний догляд та придбання медичних препаратів, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані відповідачем. Суд вважає доведеним, що внаслідок падіння елементів фасаду з будинку [ADDRESS] , було спричинено шкоду здоров`ю позивача, що завдало останній матеріальної шкоди, яка пов`язана з витратами на лікування [PERSON] . Беручи до уваги те, що надані позивачем докази розміру матеріальної шкоди, який становить 26 000,00 гривень є підтвердженими, суд вважає, що така сума відображає реальні втрати, яких зазнала позивач, у зв`язку з пошкодженням її здоров`я та витрат на лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, суд приходить до висновку, що слід стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 8» на користь [PERSON] 26 000,00 гривень матеріальної шкоди. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. За змістом частини першої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 частини другої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття нею вчинених стосовно неї самої або членів її сім`ї чи близьких родичів протиправних дій (бездіяльності), що досягло певних психотравмуючих факторів: відчуття фізичного болю чи душевних страждань (відчуття хвилювання, занепокоєння, пригнічення, зміна життєвого укладу тощо). Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року ( далі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.п.2 п.5 наведеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлені судом обставини свідчать про наявність для позивача негативних явищ як наслідків бездіяльності відповідача щодо неналежного утримання майна, пов`язаних із спричиненням їй шкоди та доводять факт спричинення шкоди та відповідно причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою спричиненою позивачу. Суд погоджується з доводами позивача, що спричинені їй тілесні ушкодження та ушкодження здоров`ю, у зв`язку падінням фрагменту будівлі будинку [ADDRESS] , яке сталася з вини відповідача, потребувало тривалого інтенсивного лікування, а перенесення нею операції спричинило [PERSON] тяжкі фізичні та моральні страждання та призвело до невиправних наслідків - інвалідності третьої групи, що не лише істотно, а й кардинально змінило її спосіб життя, у тому числі на майбутнє. Крім того, суд відзначає і те, що внаслідок вищенаведених подій позивач змушена звертатися до суду та правоохоронних органів для захисту своїх прав та встановлення винних осіб, що безумовно також завдає їй додаткових труднощів у повсякденному житті. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи за матеріалами кримінального провадження №12018140050001020 від 27.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, можливий орієнтовно-рекомендований розмір грошової компенсації за завдані [PERSON] психічні та фізичні страждання (моральну шкоду) становить від 162 до 648 МЗП (мінімальних заробітних плат на момент винесення рішення судом). З урахуванням зазначених вище обставин, засад розумності та справедливості, зважаючи на висновок експертизи, який суд приймає як допустимий та належний доказ по справі, вищенаведені та встановлені судом обставини суд приходить до висновку про стягнення на користь [PERSON] 500 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved