Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому посилається на те, що вона є власницею квартири, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 55-б/62. На даний час у квартирі окрім неї зареєстровані, але не проживають з 1995 та 1998 року [PERSON], [PERSON], що є її дочкою та онуком. Відповідачі проживають та мають реєстрацію у м.С.Петербург, РФ. [PERSON] вже отримала громадянство Російської Федерації. Не дивлячись на це, відповідачі досі залишаються зареєстрованими за вищезгаданою адресою і на них, як жильців нараховується квартирна плата та комунальні платежі. Вони не сплачують квартирну плату та комунальні платежі, не утримують квартиру у належному стані. Будь-яких перешкод у проживанні у квартирі вона не чинить, відповідачі самостійно виїхали з країни на постійне місце проживання до Російської Федерації. Добровільно знятися з реєстраційного обліку за вищенаведеною адресою, не бажають. Реєстрація жильців, які не мешкають у квартирі та не приймають участі в її утриманні, є перешкодою у вільному здійсненні права користування і розпорядження своєю приватною власністю, тому позбавлення відповідачів права користування жилим приміщенням необхідно для усунення перешкоди у користуванні квартирою. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надавши суду нотаріально завірену заяву про надання згоди [PERSON] на зняття з реєстраційного обліку та телеграму про розгляд справи за відсутності [PERSON], заперечень немає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеним протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Якщо тимчасова відсутність особи перевищує шість місяців, члени сім'ї, в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі пред'явити позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, передбачений відповідно ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину позивач [PERSON] з власником квартири, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 55-б/62. З довідки про склад сімї та копії домової книги вбачається, що в квартирі, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 55-б/62 зареєстровано позивача та відповідачів. Відповідно до акту обстеження житлових умов квартири за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 55-б/62 вбачається ,що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі з 1995 року та 1998 року відповідно. З копії паспорту громадянина РФ вбачається, що [PERSON] на даний час є громадянкою РФ, та з 24.12.2009 року має реєстрацію за адресою РФ., м.С.Перербург, гор.Петергоф, Бобильська дорога, 57/1/16. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідачі чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою та не проживають в ній понад рік, крім того відповідачі не заперечують проти задоволення позову.

Outcome: approved