Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 07.03.2013 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів. З листопада 2017 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Просить строку на примирення не надавати. Спору про місце проживання дитини та поділу майна немає. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, де вказала, що на позовних вимогах наполягає, примирення вважає неможливим. Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд з урахуванням того, що всі учасники про розгляд справи повідомлені належним чином та з урахуванням думки позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення відповідно вимог ст., ст. 280 - 284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований07 березня 2013 року в Приютівській селищній раді Олександрійського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка проживає та після розірвання шлюбу буде надалі проживати з позивачкою (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, в зв'язку з чим з листопада 2017 року шлюбні відносини припинені. Спору щодо місця проживання дитини і розподілу спільного майна немає. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими права ми щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.105 , 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що з листопада 2017 року сторони припинили, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved