Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини сторін доньки [PERSON], [INFO], яка навчається у Дніпропетровському національному університеті ім.Олеся Гончара, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на час навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі на підставі обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що донька є повнолітньою особою, яка може самостійно заробляти, проте відповідач є інвалідом другої групи та отримує пенсію по інвалідності, інших джерел доходу не має, у звязку з чим просиав відмовити в позові повністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії I-КИ №281324, виданого 27 квітня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, батьками [PERSON], [INFO] (актовий запис №68), є сторони по справі. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, 25.05.2001 року між сторонами по справі розірвано шлюб (актовий запис №64). Довідкою Дніпропетровського національного університету ім.Олеся Гончара вих.№250-0736 від 01.10.2015 року посвідчено, що [PERSON] є студенткою 5 курсу економічного факультету вищевказаного навчального закладу денної форми навчання, навчається за рахунок бюджетного фінансування з терміном навчання з 01.09.2015 року по 31.07.2017 року. Відповідно довідки Дніпропетровського національного університета за вих.№198/11 від 17.11.2015 року загальна сума доходу [PERSON] за період з вересня 2015 року по жовтень 2015 року за винятком податків становить 1650 грн. Згідно китанції ПАТ КБ «ПриватБанк» №25082015094816 від 25.08.2015 року [PERSON] сплачено на рахунок вищевказаного ДНУ ім.О.Гончара 3504грн. в рахунок проживання в гуртожитку навчального закладу з серпня 2015 по серпень 2016 року відповідно. Відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0042794, виданої 03.10.2013 року КЗ «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи «ДОР», [PERSON] при повторному огляді встановлена друга група інвалідності (захворювання отримане в період проходження служби в органах внутрішніх справ) безстроково. Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області вих.№11151 від 12.11.2015 року посвідчено, що [PERSON] перебуває на обліку у відповідному управлінні та отримує пенсію по інвалідності, яка за період з 01.06.2015 року по 30.11.2015 року склала 12847,56 грн. Згідно положень ч.ч.2-4 ст.10 ЦПК України, яка закріплює зміст принципу змагальності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст . 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.1 ст.137 ЦПК України передбачає, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Розяснивши права особам, які беруть участь у справі, в т.ч. право витребування доказів на підтвердження заявлених вимог чи заперечень, жодною особою, яка бере участь у справі, клопотання/заяви про витребування доказів до суду не надано, як і не зазначено жодною особою, яка бере участь у справі, про підстави для звільнення від доказування обставин, на які вони посилаються в обґрунтування вимог/заперечень. Відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно з ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів повинен врахувати стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів згідно вимог ч.2 ст.182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком встановлених випадків. Положення ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачають, що частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки [PERSON] як повнолітня дитина позивача та відповідача продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, так як позивач не може у повному обсязі забезпечувати потреби дитини, що навчається, а відповідач як батько дитини може надавати їй матеріальну допомогу, проте наразі матеріально не допомагає, аліментів на утримання інших осіб відповідач не сплачує, доказів іншого до суду не надано та під час судового розгляду не встановлено, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у звязку з чим задовольняє позов у повному обсязі. На підставі ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми місячного платежу. В судовому засіданні за згодою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.1 ст.218 ЦПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення. На підставі ст.ст.182,199,200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved