Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати право власності за нею на земельну ділянку площею 509,30 кв.м за адресою улиця Криничувата, 34 в м. Кіровограді кадастровий номер 3510100000:24:191:0002 та зобов»язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належної їй вказаної земельної ділянки шляхом знесення паркану, побудованого на належній їй земельній ділянці. Судові витрати покласти на відповідача. Позов обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 01.01.1977 року [PERSON] придбав у [PERSON] будинок загальною жилою площею 26,70 кв. м з надвірними будівлями, який розташований на земельній ділянці 509,30 кв.м. за адресою: вул. Криничувата буд. 34 в м. Кіровограді. 31.10.2005 року її батьком [PERSON] було оформлено договір дарування за яким вона стала власником будинку загальною жилою площею 26,70 кв. м з надвірними будівлями, який розташований на земельній ділянці 509,30 кв.м. за адресою: вул. Криничувата буд. 34 в м. Кіровограді. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 3510100000:24:191:0002, яка розташована за адресою: вул. Криничувата буд. 34 в м. Кіровограді, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), знаходиться у її приватній власності та згідно кадастрового плану до земель загального користування не належить. На даний час між нею та суміжним землекористувачем відповідачем [PERSON] існує невирішений спір щодо порушення останнім меж земельної ділянки, яка належить їй згідно договору дарування, який полягає в тому, що на земельній ділянці яка належить їй відповідач розташував паркан та ворота, які знаходяться на відстані 0,5 м до стіни її житлового будинку. Таке розташування викликає перешкоди у використанні земельною ділянкою, а також взагалі позбавляє права користування цією ділянкою. Вирішити спір в позасудовому порядку їй не вдається, в зв'язку з тим, що сусід відмовляється взагалі визнавати, що ця земельна ділянка належить їй на законних підставах. Вважаю його дії незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні та посилаючись на вказані в позові обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в його задоволенні. Представники третіх осіб - Кіровоградської міської ради та Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, надали суду також письмові пояснення та заперечення. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 31.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4467 позивач [PERSON] є власницею будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в місті Кіровограді по вулиці Криничувата, 34, розташований на земельній ділянці площею 498,6 кв.м. Право власності на будинок зареєстроване за позивачкою ОКП «КООБТІ», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.11.2005 року. Щодо твердження позивача про належність земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:24:191:0002, яка розташована за адресою: вул. Криничувата, 34 в м. Кіровограді Мироненко [PERSON] судом встановлено наступне. Рішенням Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 № 91 «Про регулювання земельних відносин» вирішено передати громадянам міста безоплатно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення колективного садівництва. [PERSON] із списком до рішення [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 483,6 кв.м., що знаходиться по вул. Криничувата,34 в м. Кіровограді. На підставі вказаного рішення міської ради [PERSON] видано Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку КР № 100156 від 12.02.2007 року, в описі якого зазначено, що від точки «В» до точки «Г» знаходиться земля землекористувача [PERSON] ( вул. Криничувата, 32 а). [PERSON] з Генпланом 1958 року між земельними ділянками № 32а та № 34 по вулиці Криничуватій в м. Кіровограді існує проїзд загального користування площею 278,4 кв.м, який як зазначено в протоколі № 1 засідання узгоджувальної комісії по розгляду земельних спорів суміжних домоволодінь від 23.07.1998 року, не може передаватись у приватну власність. Не погодившись з рішенням Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 № 91 відповідач звернувся за захистом своїх прав до суду. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 26.03.2013 року, скасовано постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2012 року та задоволено позовну заяву [PERSON] до Кіровоградської міської ради, визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 26.09.2006 року № 91, щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки по вул. Криничуватій, 34 у м. Кіровограді. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.11.2013 року, позов прокурора м. Кіровограда в інтересах [PERSON], [PERSON] задоволено та визнано недійсним державний акт серії КР № 100156 від 12.02.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 483,60 кв.м для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виданий [PERSON] на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради № 91 від 26.09.2006 року. Скасовано державну реєстрацію державного акта серії КР № 100156 від 12.02.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 483,60 кв.м. Вищезазначеними рішеннями встановлено наявність проїзду загального користування між земельними ділянками № 32а та № 34 по вулиці Криничуватій в м. Кіровограді згідно Генерального плану 1985 року, який не може надаватись у приватну власність. Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02.02.2015 року, яке залишено без змін рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 року задоволено позов прокурора м. Кіровограда в інтересах Кіровоградської міської ради, [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування. Зобовязано [PERSON] усунути перешкоди Кіровоградській міській раді, [PERSON] у користування земельною ділянкою загального користування по вул. Криничуватій, 32-а в м. Кіровограді шляхом знесення [PERSON] цегляного паркану довжиною 2,50 м. Відповідно цього рішення в технічний паспорт на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Криничувата, 32а, м. Кіровоград та належить на праві приватної власності відповідачеві, були внесені дані у вигляді схематичного зображення земельної ділянки загального користування площею 70,19 кв.м. Зазначеними судовими рішеннями був встановлений факт того, що позивач ([PERSON]І.) безпідставно займає та використовує земельну ділянку, площею 70,19 кв.м із земель загального користування територіальної громади м. Кіровограда, а збудований нею цегляний паркан, довжиною 2,50 м створює відповідачеві [PERSON] перешкоди у користуванні проїздом між садибами сторін, а міській раді - у володінні та розпорядженні спірною земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до вимог ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. В свою чергу, землі загального користування це земельні ділянки, режим користування якими відзначається найбільшою загальнодоступністю. Землі загального користування знаходяться у складі різних категорій земель земельного фонду України, зокрема, внутрішньогосподарські шляхи, полезахисні лісосмуги та інші ґрунтозахисні насадження тощо, які знаходяться серед земель колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, акціонерних, а також садівничих товариств. Землі загального несільськогосподарського використання є складовою частиною земель сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Самостійне значення мають землі загального користування населених пунктів - міст, селищ і сільських населених пунктів. Ці землі забезпечують належне функціонування населених пунктів. Вони використовуються з урахуванням планів земельно-господарського устрою конкретного населеного пункту. До складу цих земель входять земельні ділянки, що використовуються як шляхи сполучення (дороги, вулиці, проїзди, площі, набережні), для задоволення культурно-побутових потреб населення (парки, сквери, бульвари, лісопарки та ін.), а також землі комунально-побутового, призначення (кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Статтею 20 Земельного кодексу України визначено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений ст. 123 Земельного кодексу України, яка передбачає обов'язковість прийняття уповноваженим органом відповідного рішення та отримання документу, визначеного ст. 126 Земельного кодексу України, який посвідчує таке право. Натомість рішенням четвертої сесії сьомого скликання Кіровоградської міської ради від 30.07.2016 року № 535 [PERSON] (позивачеві) відмовлено у питанні щодо вилучення земельної ділянки загальною площею 0,0070 га між земельними ділянками по вул. Криничуватій, 36 та по вул. Криничуватій, 34-в із земель загального користування у звязку із тим, що питання вилучення земельної ділянки із земель загального користування не врегульовано чинним законодавством. Відповідно до неодноразових відповідей уповноважених органів: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (№ 31-11-0.2-14896/2-16 від 02.11.2016 року, № 31-28-99.2-4801/15-16 від 31.10.201 року, № 5506/0/6-17 від 04.05.2017 року, № Т-38/0-0.25-91/143-17 від 25.05.2017 року) Управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської міської ради (№ 641 від 25.05.2017 року) Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (№ Т-399/0-412/6-16 від 24.02.2016 року, № Т-2844/0-0.21-1481/6-17, № 31-28-0.21-17513/2-16 від 08.11.2016 року) простежується факт виконання рішень суду та скасування права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 3510100000:24:191:0002 за [PERSON], а також те що земельна ділянка загальною площею 0,0070 га між земельними ділянками по вул. Криничуватій, 36 та по вул. Криничуватій, 34-в відноситься до земель комунальної власності Кіровоградської міської ради. Враховуючи викладене, суд критично оцінює доказ наданий позивачем, а саме копію витягу з Держземкадастру, який спростовується матеріалами справи. [PERSON] ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Нормами ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною білянкою, і відшкодування завданих збитків, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У відповідності з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.( ст. 152 Земельного кодексу України). Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року зі змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. З даної позовної заяви та доданими до неї документами не вбачається наявність права власності позивача на спірну земельну ділянку, а також порушення його прав щодо користування нею, навпаки всі доводи позовної заяви спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed