Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2009 р., від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Однак сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя та сім'ю. Позивач зазначила, що між ними постійно виникають непорозуміння, які вкрай зіпсували їхні сімейні стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, як подружжя з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їхній шлюб фактично розпався і в майбутньому поновлений бути не може. Позивач на примирення з відповідачем не згодна і просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений належно, причин неявки до суду чи заперечень не надав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 21.11.2009 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, актовий запис за № 350, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.11.2009 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.03.2010 р., виданим виконкомом Здорівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 5). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин, враховуючи, що примирення подружжя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і підлягає розірванню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved