Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача із позовом у якому просить: позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; дитину [PERSON] , передати позивачу для влаштування її під сімейну форму опіки. В обґрунтування позову покликається на те, що у грудні 2018 року до позивача звернувся дідусь дитини про поміщення останньої у будинок дитини, оскільки така більше тижня перебуває без матері, яка зникла у невідомому напрямку. У зв`язку із цим, дитина була влаштована у відповідний будинок. Матір була ознайомлена про виконання нею батьківських обов`язків відносно дитини. Попри те, за час перебування дитини в закладі матір жодного разу не відвідала сина, не цікавилась станом здоров`я. Відповідачка має зареєстроване місце проживання, однак її син разом із нею не зареєстрований. Така зловживає алкогольними напоями та рідко приходить додому. Не має наміру забирати дитину з дитячого будинку. Всі ці обставини стали підставою про надання позивачем висновку про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав відносно дитини. Разом із тим, просить, у разі позитивного вирішення питання позбавлення батьківських прав, ухвалити рішення щодо стягнення аліментів на утримання дитини, що є прямою нормою ст. 166 СК України. Розмір аліментів стягувати у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, просить передати дитини позивачу для подальшого її влаштування під сімейну форму опіки. Відповідно до ст. ст. 150, 165, 166, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити повністю. При цьому, вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідачкою не подано в суд відзив, який би містив заперечення на позов. 04 вересня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначеного підготовче засідання. 01 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 05 грудня 2019 року представником позивача подано до суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив на позовну заяву,а відтак, суд зі згоди представника позивача, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження / арк. спр. 3/. 18 грудня 2018 року із заявою до позивача звернувся дідусь дитини [PERSON] про поміщення внука до будинку дитини, оскільки матір дитини зникла у невідомому напрямку. В подальшому дитину влаштовано в КЗ ЛОР «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки» м. Львова на повне державне забезпечення. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо особистих прав і обов`язків батьків відносно дитини, що регулюється главою 13 Сімейного кодексу України. Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 цього ж Кодексу, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Повертаючись до обставин справи, яка розглядається, суд відмічає, що дитина фактично проживала без реєстрації із матір`ю, яка зареєстрована за адресою - [ADDRESS] , що підтверджено актом обстеження умов проживання від 18.12.2018 та довідкою ЛКП «Хуторівка» від 15.08.2019 / арк. спр. 8, 11/. Разом із тим, суд установив, що відповідачка ознайомлена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків по утриманню, догляді та навчанню дитини, що підтверджено пам`яткою від 27.12.2018, скріплені підписом [PERSON] Попри те, мати, знаючи про свої батьківські обов`язки, не відвідувала дитину жодного разу, не цікавиться станом здоров`я дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що підтверджено листом КЗ ЛОР «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки» м. Львова від 26.06.2019 № 272 / арк. спр. 7а/. Суд відмічає, що відповідачка до кримінальної відповідальності не притягалась, однак протягом 2016 року перебувала у Залізничному ВП ГУ НП у Львівській області як безвісти відсутня, що підтверджено листом Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 27.06.2019 / арк. спр. 9/. Зі слів батька [PERSON] його дочка [PERSON] зловживає алкогольними напоями, додому приходить рідко, дитину забирати з дитячого будинку не збирається, належним умов для проживання дитини за зареєстрованим місцем проживання матері немає, що підтверджено актом від 24.07.2019 /арк. спр. 12/. Всі ці встановлені судом обставини, стали також підставами для надання комісією з захисту прав дитини Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради 09 серпня 2019 року висновку про доцільність позбавлення матері [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] /арк. спр. 13/. Таким чином, враховуючи обставини встановлені судом та які викладені у висновку позивача - всі вони підтверджують доводи останнього, що наведені у позовній заяві щодо ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а відтак такі є обґрунтованими з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У зв`язку із вищевикладеним, суд прийшов висновку, що відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно свого сина, безпричинно та свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально не допомагає, не цікавиться його фізичним, духовним, моральним розвитком, а отже, позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована, підставна, а відтак необхідно відповідачку позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми статей 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини та із врахування загальних положень на які посилався позивач у позовній заяві. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд прийшов наступного. Беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов переконання, що відповідачка не бере участі в утриманні дитини. Відтак, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.ст.180, 166 ч. 2, 3 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 193 цього Кодексу за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні державного ощадного банку України. За таких обставин, суд прийшов переконання, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дитини, яка перебуває на повному державному утриманні, матеріальне становище відповідачки через відсутність доказів скрутного матеріального становища останнього. Зважаючи на розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у відповідності до законодавчих положень, суд прийшов висновку, що щомісячний розмір аліментів, необхідних до стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини, на особистий рахунок, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім, таким, який в змозі буде сплачувати відповідачка з врахуванням обставин встановлених судом, починаючи із моменту подачі позовної заяви до суду, а саме із 23 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 181, 182, ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у позовній заяві. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останньою як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. Щодо влаштування дитини під сімейну форму опіки, суд прийшов наступного. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо, зокрема надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Аналогічне положення щодо діяльності таких органів передбачено у постанові Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки і піклування» від 24 вересня 2008 року № 866. Таким чином, враховуючи, що матір дитини позбавлення батьківських прав судовим рішенням, а відтак є необхідність передати дитину [PERSON] органу опіки і піклуванні Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради для влаштування під сімейну форму опіки, а позовну вимогу задовольнити. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, про необхідність задоволення позову повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки необхідно стягнути 768,40 грн судового збору в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved