Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 03.09.1994р., шлюб було розірвано 22.03.1999р., сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу між сторонами мешкає разом з позивачкою. На підставі виконавчого листа виданого Артемівським міським судом Донецької області № 2-374 від 20.01.1998р., [PERSON] зобов,язаний з 24.11.1997р. виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки у розмірі ? частки з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не має постійного місця роботи, постійно виїжджає за межі України на заробітки та отримує доход, але рішення суду не виконує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 01.03.2014р. становить 28796,73грн. Вважає, що за період з 17.05.2005р. по 01.04.2014р. сума неустойки складає 337429,83грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, дала пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судове засідання двічі не з*явився, про час слухання справи був повідомлений відповідно до ст.76 ЦПК України, причина неявки суду не відома. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено той факт, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюб з 03.09.1994р, шлюб було розірвано 22.03.1999р. (а.с.9), мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до виконавчого листа № 2-374-1998, який видано на підставі рішення Артемівського міського суду Донецької області, з 24.11.1997р. стягнуто щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 части з його доходу до повноліття дитини на користь [PERSON] (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості ВДВС Артемівського МРУЮ в Донецькій області, за виконавчим листом № 2-374 від 20.01.1998р., за [PERSON] є заборгованість по аліментам станом на 01.03.2014р., яка становить 28695,53 грн. (а.с.13-16). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходів їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Статтею 20 СК України передбачено, що до вимог, які випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч. 129, ч.3 ст.138, ч.3 ст. 139 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Згідно до ст. 11 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог. За розрахунком позивача, з яким погоджується суд, розмір неустойки (пені) по аліментам становить 337429,83 грн. за період з 17.05. 2005р. по 01.04.2014р. (а.с.4-6), між тим, поважних причин утворення заборгованості по аліментам судом не встановлено, однак, суд вважає, що виходячи з тривалості наявності заборгованості по аліментам та розміру заборгованості по аліментам, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно до ст.196 СК України, неустойка у розмірі 100000,00 грн.. В задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України . На підставі ст.ст. 20,180,181,196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial