Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] померла її мати. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай). Позивач, звернувшись до нотаріуса, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. У зв`язку змушена звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягала. (а.с.78). Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, з позовними вимогами згоден. Надав до суду копію своєї відмови на спадщину, адресовану нотаріусу (а.с. 76-77). Відповідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площею 6,29 га. розташованої на землях колишнього колективного КСП «Чорноморський» за адресою с. Дачне Біляївського району Одеської області. Згідно сертифікату № 0530693 від 11.09.1998 року, зареєстрованого 30.10.1998 року У книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за № 93, право на вказану земельну ділянку мав чоловік померлої [PERSON] (а.с. 16). Після його смерті [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку (пай) (а.с. 17). Після смерті матері [PERSON] звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом та отримала відмову у видачі свідоцтва, через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку (а.с.13). Згідно до спадкової справи № 986/2008, позивач є єдиною спадкоємицею після смерті матері [PERSON] (а.с. 31-75). Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), в тому числі є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). При таких обставинах позов є обґрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved