Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 30.07.1988 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час досягла повноліття. Фактичні шлюбні відносини були розірвані між ними в листопаді 2016 року, у звязку з конфліктами, які виникали під час ведення сумісного побуту, постійними образами і погрозами, а також у звязку з різними поглядами на життя. На теперішній час спорів щодо поділу майна між ними не має. У звязку з вищевикладеним, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, залишивши їй прізвище «Андрущенко», стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 640 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила, що час, наданий судом для примирення не дав жодних результатів. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖА № 280846, актовий запис № 184 (а.с. 5) 30.07.1988 року сторони зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Спільне життя у подружжя не склалося. Фактичні шлюбні відносини були розірвані між ними в листопаді 2016 року, у звязку з конфліктами, які виникали під час ведення сумісного побуту, постійними образами і погрозами, а також у звязку з різними поглядами на життя. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. В силу ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)». Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя не має, враховуючи, що ухвалою суду від 03.10.2017 року сторонам надавався час для примирення, проте подружжя згоди не досягло, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, частина 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.\~\~ Згідно ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 1 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що у разі\~задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1), а також\~витрати на правничу допомогу, які згідно з товарним чеком № 23 від 22.05.2017 (а.с. 6) становлять 640,00 грн.

Outcome: approved