Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання об`єктів спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя в натурі. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 27 жовтня 1990 року між сторонами було укладено шлюб, який 05.08.2011 року на підставі рішення суду,було розірвано. За період шлюбу ними було набуте майно - побудовано житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] та оформлено по документам на ім`я відповідача та придбано транспортний засіб марки Mersedes-Benz Vito 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , також оформлений по документам на ім`я відповідача. Після розірвання шлюбу ними було укладено угоду щодо поділу спільного майна, Відповідачеві залишається у власності житловий будинок [ADDRESS] , а позивачу транспортний засіб марки згідно свідоцтва про реєстрацію т/з вона має право керувати. Така угода тривала між ними до липня 2019 року, до тих пір поки їй не стало відомо, що відповідач звернувся до Баштанського районного суду з позовом про визнання її та повнолітніх дітей особами, які втратили право користування житловим приміщенням (житловим будинком [ADDRESS] ), справа № 468/1278/18-ц. В липні 2019 року при зверненні до відповідача, намагалася з ним домовитися, що не буде мати ніяких прав на житловий будинок. Відповідач надасть довіреність на зняття з обліку та подальшого переоформлення на її ім`я транспортного засобу. Відповідач відмовився надати довіреність та заявив, що оскільки автомобіль оформлений на його ім`я - він є власником і розпорядиться ним на власний розсуд, забравши автомобіль собі. Таким чином, домовленість про поділ спільного майна подружжя припинилася. Спільне майно оцінене відповідно до звітів експерта: житловий будинок оцінено на суму 205 756грн, т/з оцінено на суму 94 375грн.Частки не є рівними, проте майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності може бути поділеним в натурі. В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи ( копію свідоцтва про шлюб, рішення суду від 05.08.2011р., довідку-характеристику від 17.09.2019р., звіт з незалежної оцінки вартості нерухомого майна від 30.10.2019р.,звіт про експертну оцінку т/з №140-1371 від 30.10.2019р. ) суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов є обґрунтованим, відповідає вимогам Закону і підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved