Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся у суд з наведеним позовом до відповідача мотивуючи тим, що 13 червня 2015 року уклав з ним договір про завдаток на купівлю, виготовлення металопластикових виробів. Позивач заплатив відповідачу завдаток в сумі 8 400 грн., однак повернув тільки 2 400 грн. Таким чином відповідач повинен повернути йому 6 000 грн. завдатку та додатково 6 000 грн. у звязку із порушенням зобовязання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, однак зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути із відповідача тільки суму завдатку 6 000 грн. та відшкодувати понесені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. У червні 2015 року між сторонами було укладено договір про виготовлення металопластикових виробів. Як вбачається із договору про завдаток від 13 червня 2015 року, відповідач взяв в позивача 8 400 грн. як завдаток на виготовлення металопластикових виробів. 15 липня 2015 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про відмову від його послуг, якою вимагав повернути завдаток в розмірі 8 400 грн., однак останній повернув тільки 2400 грн. Таким чином, неповернутий борг за договором про завдаток складає 6 000 грн., що визнано відповідачем у судовому засіданні Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору. Відповідно до ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїх зобовязань за договором не виконав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому із відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 530, 612, 570, 901 ч.1 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved