Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільних дітей - доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку з чим вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, а тому їхній шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе. Стверджувала, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, які проживають разом з позивачкою і не надає кошти на їх утримання. В судове засідання сторони не з'явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2001 року, який був зареєстрований В-Новоселицькою сільською радою Васильківського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Судом встановлено, що що сімейне життя у сторін не склалося із-за відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, в зв'язку з чим з липня 2013 року вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство. За таких обставин їх шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе, оскільки суперечитиме інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно письмових пояснень позивачки, відповідач отримує стабільний заробіток, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач в наданій суду заяві не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, що не порушить права сторін і буде відповідати інтересам їх спільних дітей. Вирішуючи позов таким чином, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів та на користь позивача 551,20 грн. сплаченого останньою судового збору за вимогу про розірвання шлюбу .

Outcome: approved