Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду і просить визнати недійсними такі трудові договори: укладений 24 жовтня 2014 року між НІЕЗ «Переяслав» та [PERSON], та укладений 11 жовтня 2014 року між НІЕЗ «Переяслав» та [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що наказом заступника генерального директора, в.о. генерального директора НІЕЗ «Переяслав» [PERSON] від 13.10.2014 № 156-ОС відповідача [PERSON] прийнято на роботу з 24 жовтня 2014 року завідувачем науково-дослідного відділу «Дендропарк» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» НІЕЗ «Переяслав», а відповідача [PERSON] - з 15 жовтня 2014 року музейним доглядачем науково-дослідного відділу «Музей хліба» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» НІЕЗ «Переяслав». Трудові договори між відповідачами та позивачем було укладено 24.10.2014 та 11.10.2014, які підписані 24.10.2014 та 15.10.2014 від імені позивача заступником генерального директора з питань обліку та збереження музейних цінностей [PERSON], яка на момент їх підписання не виконувала обов'язки генерального директора, оскільки вони були покладені на неї згідно наказу, з 13 травня 2014 року до призначення керівника заповідника, якого призначено з 15 жовтня 2014 року. В статуті НІЕЗ «Переяслав», передбачено, що без довіреності від імені Заповідника вчиняє юридичні дії виключно генеральний директор Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав». Позивач вважає, що оскаржувані трудові договори є цивільно-правовими угодами, вони були укладені з порушенням вимог цивільного законодавства, оскільки були засвідчені не печаткою роботодавця, а печаткою відділу кадрового та адміністративного забезпечення НІЕЗ «Переяслав», і на момент їх підписання в [PERSON] були відсутні повноваження генерального директора. В судовому засіданні представник позивача Кожуховський О.В. вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на застосуванні до правовідносин між сторонами норм цивільного законодавства, вважаючи укладені з відповідачами договори цивільно-правовими. Він визнав, що права позивача порушені формально, матеріальних збитків йому не заподіяно. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував та пояснив суду, що в жовтні 2014 року він подав заяву про прийняття його на роботу в НІЕЗ «Переяслав» та обговорив із [PERSON], яка виконувала обов»язки директора, умови роботи та час з якого він може приступити до її виконання. Йому повідомили, що трудовий договір необхідно укласти в письмовій формі, на що він погодився. На попередніх місця роботи трудові договори з ним укладалися також в письмовій формі. Він повідомив, що зможе приступити до роботи лише 24 жовтня, бо йому необхідно звільнитися з попереднього місця роботи. Був виданий наказ про прийняття його на роботу з узгодженої дати. 24.10.2014 він приступив до роботи і в цей же день підписав письмовий трудовий договір. На договорі вже був підпис представника роботодавця та стояла печатка. Він і на даний час працює за трудовим договором, отримує зарплату. В його трудовій книжці зазначено наказ, на підставі якого його прийнято на роботу. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, до суду не з»явилася, не повідомивши про причини неприбуття. З урахуванням думки сторін та третьої особи, суд ухвалив розглядати справу без її участі. Третя особа [PERSON] заперечує протии задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачі прийняті на роботу за трудовим договором, укладеним в письмовій формі на вимогу Міністерства культури України. Наказ про прийняття їх на роботу видано нею під час виконання обов»язків генерального директора НІЕЗ «Переяслав» -13.10.2014. Відповідачі мали приступити до виконання трудових обов»язків пізніше, - після їх звільнення з попередньої роботи. В цей же день вона підписала від імені роботодавця договори, підготовлені працівником відділу кадрового та адміністративного забезпечення і повернула їх до цього відділу. На дату укладення трудового договору вона не звертала уваги. Гербова печатка НІЕЗ «Переяслав» зберігалася в іншому приміщенні, тому вона не поставила її на договорах. Коли договори підписували працівники, їй не відомо, цим займалася кадрова служба. Після призначення 15.10.2014 генерального директора вона передала йому печатку і жодного документа не підписувала. Представник третьої особи [PERSON] вважає, що дані правовідносини повинні регулюватися КЗпП України, а не цивільним законодавством. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки її довірителька в межах строку своїх повноважень13.10.2014 видала наказ про прийняття на роботу відповідачів і підписала письмові трудові договори, не звернувши уваги на дату зазначену працівником кадрової служби. Укладенням оскаржуваних договорів в письмовій формі ніяким чином не порушені права заповідника та не заподіяно матеріальної шкоди. З письмових доказів, що маються в матеріалах справи встановлені такі обставини. Згідно з наказом Міністерства культури України від 13.05.2014 № 251/0/17-14 та наказом НІЕЗ «Переяслав» від 13.05.2014 № 51-ОСвиконання обов'язків генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» покладено на [PERSON] - заступника генерального директора з обліку та збереження музейних цінностей Заповідника, з 13 травня 2014 року до призначення керівника заповідникау порядку суміщення посад без звільнення від основної роботи обумовленої трудовим договором, на посаді заступника генерального директора з питань обліку та збереження музейних цінностейНІЕЗ «Переяслав». Наказом в.о. генерального директора НІЕЗ «Переяслав» [PERSON] від 13.10.2014 № 156-ОС прийнято на роботу відповідача [PERSON], з 24 жовтня 2014 року завідувачем науково-дослідного відділу «Дендропарк» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» НІЕЗ «Переяслав», за письмовим трудовим договором, укладеним відповідно до п.4 ст.24 КЗпПУ, в письмовій формі, з оплатою праці згідно штатного розпису, а відповідача [PERSON] - з 15 жовтня 2014 року музейним доглядачем науково-дослідного відділу «Музей хліба» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» НІЕЗ «Переяслав», за письмовим трудовим договором, укладеним відповідно до п.4 ст.24 КЗпПУ, в письмовій формі, на умовах роботи в режимі неповного робочого дня ( з 9.00 до 13.00, вихідні дні - понеділок, вівторок), з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Наказом Міністерства культури України від 15.10.2014 № 689/0/17-14 [PERSON] 15.10.2014 призначено на посаду генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» за контрактом. Згідно з наказом НІЕЗ «Переяслав» від 15.10.2014 № 160-ОС [PERSON] з 15.10.2014 приступив до виконання обов'язків генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав». 24.10.2014 укладений трудовий договір між Національним історико-етнографічним заповідником «Переяслав», в особі в.о. генерального директора, заступника генерального директора з питань обліку та збереження музейних цінностей [PERSON], (роботодавець), з одного боку, та громадянином [PERSON] (працівник), з другого боку. Договір укладений в письмовій формі на невизначений строк на підставі п. 4 ч. 1 ст.24 КЗпП України, згідно з яким роботодавець доручив, а працівник взяв на себе виконання трудових обов'язків на посаді завідувача науково-дослідного відділу «Дендропарк» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» НІЕЗ «Переяслав». 11.10.2014 укладений трудовий договір між Національним історико-етнографічним заповідником «Переяслав», в особі в.о. генерального директора, заступника генерального директора з питань обліку та збереження музейних цінностей [PERSON],(роботодавець), з одного боку, та громадянкою [PERSON] (працівник), з другого боку. Договір укладений в письмовій формі на підставі п. 4 ч. 1 ст.24 КЗпП України, на невизначений строк, згідно з яким роботодавець доручив, а працівниця взяла на себе виконання трудових обов'язків на посаді музейного доглядача науково-дослідного відділу «Музей хліба» науково-дослідного філіалу «Музей народної архітектури та побуту Середньої Наддніпрянщини» з режимом роботи неповного робочого дня. Свідок [PERSON] - начальник відділу кадрового та адміністративного забезпечення НІЕЗ «Переяслав», дала показання суду, що [PERSON] підписала вказані договори, підготовлені працівником кадрової служби [PERSON], від імені роботодавця 13.10.2014 та відразу ж повернула їх до кадрової служби. Працівники підписували договори в той день, коли вони фактично приступили до роботи. На договорах поставлена печатка кадрової служби, якою скріплюються записи в трудових книжках, довідках та інших документах, які стосуються кадрової роботи. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 1, 3, 24 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності , вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно з ч.1 ст. 1 КЗпП України Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників. Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Дослідивши зміст оскаржуваних договорів суд дійшов висновку, що вони є трудовими договорами, укладеними в письмовій формі, а не цивільно-правовими угодами. Їх зміст не суперечить наказам про прийняття відповідачів на роботу. Тому дані правовідносини слід регулювати нормами трудового законодавства. Частиною першою ст.24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі та передбачено випадки коли додержання письмової форми є обов»язковою, зокрема, у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі. (п.4 ч.1 ст.24). Згідно з ч.3 ст.24 ( в редакції, яка була чинною до 01.01.2015) укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу. На підставі зазначеного. суд дійшов висновку, що укладення з відповідачами трудових договорів у письмовій формі не суперечить нормам чинного законодавства. Позивачем не доведено, що третя особа [PERSON] підписала вказані трудові договори в період, коли не мала на це повноважень, як і ті обставини, що ці договори повинні скріплюватися гербовою печаткою роботодавця, а не печаткою кадрової служби. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між позивачем та відповідачами немає спору з приводу прийняття останніх на роботу на займані ними посади за трудовим договором. Неузгодженості в датах укладення письмових трудових договорів можуть бути вирішені ними шляхом внесення виправлень в діючі договори чи шляхом їх переукладення, або ж шляхом їх розірвання за взаємною згодою. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Оскільки в ході розгляду справи судом не встановлені порушення прав позивача в результаті укладення між відповідачами та третьою особою оскаржуваних письмових трудових договорів, його позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст.1, 3, 24 КЗпП України,

Outcome: dismissed