Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], по якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в сумі ? всіх видів заробітку. При цьому посилалась на те, що від шлюбу, укладеного з відповідачем, у них є спільна дитина, що проживає разом з нею, проте, відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки в суд не повідомив, належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, розглянути позов за його відсутністю та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 403565 від 11.12.2002 року. Неповнолітня дитина проживає разом з матірю. У силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення \~нею повноліття. \~ Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як зазначає позивач в позові, вона неодноразово зверталась до відповідача з питанням про надання матеріальної допомоги позивачу на утримання спільної дитини. На теперішній час згоди про добровільну сплату аліментів між батьками не досягнуто. Судом приймається, до уваги, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку/ доходів/ щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved