Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи Солом'янського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька. Позивач у позовній заяві просила суд: 1. Визнати відмову [PERSON], на надання дозволу на виїзд на навчання за кордон до мовної школи Enforex в Барселоні (Іспанії) з 26.07.2015 р. по 08.08.2015 р. неповнолітньої [PERSON], [INFO] - безпідставною. 2. Визнати відмову [PERSON], на надання дозволу виїзд на навчання за кордон до мовної школи Enforex в Барселоні (Іспанії) з 26.07.2015 р. по 08.08.2015 р. неповнолітньої [PERSON], [INFO] такою, яка суперечить інтересам дитини. 3. Дозволити [PERSON] без згоди [PERSON] оформити документи на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON] до мовної школи Enforex в Барселоні (Іспанії) з 26.07.2015 р. по 08.08.2015 р. 4. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України та на її в'їзд до мовної школи Іспанії в Барселону з 26.07.2015 по 08.08.2015 рр. без згоди та супроводу [PERSON]. В обґрунтування позову вказує, що 22 травня 1998 р. між нею та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, а 1 квітня 2008 р. шлюб розірвано. Від цього шлюбу є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] які перебувають на її утриманні та проживають з нею. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток а відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання дітей, не спілкується з ними. Дочка [PERSON] навчається в Українському гуманітарному ліцеї Національного університету ім. Т.Г. Шевченка. До цього вона навчалася в спеціалізованій школі №64 з поглибленим вивчанням іспанської мови в м. Києві. З п'яти років з репетиторами вивчає англійську мову. У 2013-2014 н.р. [PERSON] посіла II місце на II етапі Всеукраїнської учнівської олімпіади з іспанської мови, у 2014-2015 н.р. - III місце на III етапі Всеукраїнської учнівської олімпіади з іспанської мови. У цьому році донька була учасницею Всеукраїнського конкурсу-захисту науково-дослідних робіт учнів-членів МАН України, зокрема у секції іспанська мова. Для покращення вимови, знання та вивчення іспанської мови вона має намір віддати дочку на навчання в літню мовну школу Enforex: Barcelona в Іспанії з 26 липня по 08 серпня 2015 р. На її думку таке навчання матиме неабияке значення для розвитку доньки. 16.04.2015 р. я направила цінний лист з описом вкладення №0315114941191, який містить запит з розрахунком програми навчання [PERSON] в Іспанії з 26.07.2015 по 08.08.2015 р. [PERSON]. 22.04.2015 р. [PERSON] вказаний лист отримав про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. На даний лист [PERSON] не відповів, нотаріального дозволу на виїзд доньки не надав. Вважає, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України й ігнорує письмові прохання про надання нотаріального дозволу на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову немає. Такі відмови носять системний характер. Вважає, що така позиція відповідача і батька неповнолітньої [PERSON], шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку можливе лише за згоди батьків. При відсутності згоди відповідача виїзд дитини здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу відповідача, у супроводі матері, або у супроводі осіб, які уповноважені нею. Після подачі позову позивач уточнила свої позовні вимоги, та просить суд: 1. Визнати бездіяльність [PERSON] щодо ненадання відповідей на запит про надання дозволу на виїзд для навчання за кордон до мовних шкіл Enforex в Барселоні (Іспанії) з 20 липня 2014 р. по 2 серпня 2014 р. та з 26 липня по 08 серпня 2015 р., а також до мовної школи Bell: St. Albans (Великобританія) з 04 січня 2015 р. по 17 січня 2015 р. неповнолітньої [PERSON], [INFO] 2. Визнати бездіяльність [PERSON] щодо ненадання відповіді на запит про надання дозволу на виїзд [PERSON], [INFO], з 1 липня 2016 по 31 серпня 2016 р. в Крим. 3. Визнати відмови [PERSON] на виїзд на навчання за кордон до мовних шкіл Enforex в Барселоні (Іспанії) з 20 липня 2014 р. по 2 серпня 2014 р. та з 26 липня по 08 серпня 2015 р., а також до мовної школи Bell: St. Albans (Великобританія) з 04 січня 2015 р. по 17 січня 2015 р. неповнолітньої [PERSON], [INFO], такими, які суперечить інтересам дитини. 4. Визнати відмову [PERSON] на виїзд [PERSON], [INFO], з 1 липня 2016 до 31 серпня 2016 р. в Крим, такою, яка суперечить інтересам дитини. 5. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], в Крим з 01 липня 2016 р. до 31 серпня 2016 рр. без згоди та супроводу [PERSON]. 6. Дозволити [PERSON] без згоди [PERSON] оформити документи на тимчасовий виїзд в Крим неповнолітнього [PERSON]. Як додаткове обґрунтування позову вказує, що вона тричі зверталася до відповідача про надання ним дозволу на виїзд доньки (для покращення вимови, вивчення іспанської та англійської мов) за межі України: - до мовної школи Enforex в Барселоні (Іспанія) з 20 липня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., - до мовної школи Bell: St. Albans (Великобританія) з 04.01.2015 р. по 17.01.2015 року, - до мовної школи Enforex в Барселоні (Іспанія) з 26 липня по 08 серпня 2015 р. Поїздка за кордон спрямована на розвиток дитини, на ознайомлення з культурними, національними та історичними цінностями народу іншої країни, вивчення мови.Але жодного разу дозволу на виїзд доньки відповідач не надав. Син, [PERSON], перебуває на диспансерних обліках з 2006 р. по даний час. Йому встановлено діагноз: бронхіальна астма, ДЖВП, ВСД, вторинна кардіопатія, екзема кистей рук. Лікарями рекомендовано його оздоровлення в літній період. Діти щороку, з народження, оздоровлюються на морі. Цього року вона має намір виїхати з дітьми до Криму з 01.07.16 р. до 31.08.2016 р. На її думку, перебування дітей в Криму матиме неабияке значення для їхнього розвитку, оздоровлення та лікування, а також для ознайомлення з культурними, національними та історичними цінностями. 13.10.2015 р. вона направила відповідачу цінний лист з описом вкладення № №030710439381, який містить запит на надання нотаріально засвідченого дозволу на виїзд [PERSON] ([INFO]) до Криму з 01.07.2016 до 31.08.2016 р. 30.10.2015 р. Відповідач [PERSON] вказаний лист отримав, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. На даний лист [PERSON] не відповів, нотаріального дозволу на виїзд сина не надав. Вважає, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини в Крим й ігнорує письмові прохання про надання нотаріального дозволу на виїзд дітей. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову немає. Такі відмови носять системний характер. Вважає, що така позиція відповідача і батька неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], шкодить їхнім інтересам, не сприяє їхньому всебічному та гармонійному розвитку й є безвідповідальним ставленням до своїх батьківських обов'язків. Бездіяльність [PERSON], яка полягала у ігноруванні запитів щодо надання дозволів на виїзд за межі України є протиправними й унеможливили виконати процедуру оформлення документів на виїзд дітей, а як наслідок унеможливили виїзд дітей за межі України. В судовому засіданні позивач позов підтримує, справу просить розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленному законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача до суду, направлена в установленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду за закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст.75 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 22.05.1998 р. між [PERSON] та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, а 1 квітня 2008 р. шлюб розірвано. Від цього шлюбу у сторін по справі є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] які перебувають на утриманні та проживають з позивачкою. Після розпаду сім'ї, та припинення шлюбних відносин, взаєморозуміння у вихованні дітей між сторонами немає. Матеріальне становище дозволяє позивачці належно утримувати дітей, дбати про їх навчання, та відпочинок, в тому числі за межами України. Відсутня згода відповідача на виготовлення документів на виїзд, та виїзд дітей за кордон України та в Крим. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. За приписом ст.150 ч.2 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, його фізичне, духовний та моральний розвиток. Бездіяльність відповідача щодо ненадання відповідей на запит запити позивачки про надання дозволу на виїзд для навчання за кордон до мовних шкіл Enforex в Барселоні (Іспанії) з 20 липня 2014 р. по 2 серпня 2014 р. та з 26 липня по 08 серпня 2015 р., а також до мовної школи Bell: St. Albans (Великобританія) з 04 січня 2015 р. по 17 січня 2015 р. неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також бездіяльність [PERSON] щодо ненадання відповіді позивачці на запит про надання дозволу на виїзд [PERSON], [INFO], з 01 липня 2016 по 31 серпня 2016 р. в Крим суперечить його обов'язкам встановленим у ст.150 СК України та правам дітей. З встановлених у ст.150 СК України обов'язків батьків щодо дитини, випливають відповідні права дитини на отримання належного фізичного, духовного та морального розвитку від батьків. Якщо мати дитини може забезпечити кращі умови для здійснення належного фізичного, духовного та морального розвитку, у тому числі відвідування іншої країни, то інший з батьків не має права чинити в цьому перешкоду, оскільки в першу чергу треба брати до уваги інтереси дітей. Суд вважає надання дітям можливості відпочинку, у тому числі за кордоном, оздоровлення дітей, можливість розширення світогляду дітей при відвідуванні іншої країни, саме виконанням позивачкою, як матір'ю своїх батьківських обов'язків на підставі ст.150 СК України. За ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20.11.1989 р., підписаною Україною 21.02.1990 р., та ратифікованою 27.02.1991 р., встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, при цьому в ст.141 СК України визначається рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до ст.ст.7,155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачений судовий збір при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції на загальну суму 487 грн.20 коп.( а.с.2, 21), який підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved