Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом про визначення додаткового строку у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки вказаний строк був пропущений з поважних причини - а саме у зв`язку з хворобою позивача. Також просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом по Ѕ частині щодо: житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; земельної ділянки що розташована на території [ADDRESS] . Під час судового розгляду справи, у зв`язку з отриманням відповідачем свідоцтв про право на спадщину, яка є предметом даного позову, позивачем було уточнено позовні вимоги. Так, позивач просить суд: визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , строком в три місяці після набрання рішенням суду законної сили; визнати недійсними: свідоцтво про право на спадщину, видане 13.12.2019 р. Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області [PERSON] про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у виді житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; свідоцтво про право на спадщину, видане 13.12.2019 р. Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області Луценко Віктору Володимировичу про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у виді житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; свідоцтво про право на спадщину, видане 13.12.2019 р. Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області Луценко Віктору Володимировичу про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у виді земельної ділянки площею 0,1277 гектарів, кадастровий номер 32214555001:01:021:0132, що розташована на території [ADDRESS] . Також просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом по Ѕ частині щодо: житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; земельної ділянки що розташована на території [ADDRESS] . Представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та уточненій позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, заперечувала проти його задоволення в повному обсязі, вважаючи, що відсутні поважні причини для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Представник Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області до суду не з`явився, направивши пояснення в порядку ст. 181 ЦПК України, в яких зазначає, що вважає позов про визнання права власності при відсутності факту прийняття спадщини безглуздим. Зазначає, що 19.12.218 р. [PERSON] особисто звернулась до Гребінківської ДНК із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. В лютому 2019 р. отримання свідоцтва став вимагати інший спадкоємець [PERSON] , про що письмо була повідомлена позивач. Отримавши вказане попередження, позивач звернулась до суду з позовом, який був залишений без розгляду. 12.11.2019 р. Гребінківська ДНК повторно повідомила позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я спадкоємця [PERSON] , однак жодних дій від неї не наслідувало, у зв`язку з чим 13.12.2019 р. нотаріус видала відповідні свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] . Заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] є батьком [PERSON] , який помер [INFO] , що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 08.09.2017 р. та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] відповідно. Позивач є дочкою померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (щодо зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] »). Відтак, позивач [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за право представлення свого померлого батька [PERSON] , а саме у відповідності до положень ч.1 ст.1266 ЦК України має право спадкувати ту частку спадщини, яка належала б за законом її батьку, якби він був живим на час відкриття спадщини. Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; земельної ділянки що розташована на території [ADDRESS] . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , строк подачі заяви сплив 13.11.2018 р., а з відповідною заявою про прийняття спадщини позивач звернулась лише 19.12.2018 р., у зв`язку з чим отримала постанову №1221/0/31 від 19.12.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім того, Верховним судом України також наголошується, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Як зазначає представник позивач, позивач у спірний період мала проблеми зі здоров`ям, що перешкоджало зверненню до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Так, як вбачається з наданих результатів обстеження [PERSON] , станом на 16.11.2018 р. їй виставлено діагноз: язва ЛДПК, ерозивний гіпертрофічний гастрит, дуоденогастральний рефлюкс, грижа ПОД, рубцева деформація ЛДПК. Аналогічний діагноз виставлено 27.11.2018 р. На серйозність захворювання вказує й той факт, що і станом на 13.05.2019 р., [PERSON] наявний діагноз - пептична язва 12-ти перстної кишки, загострення, дизфункція жовчного міхура, як це вбачається з заключення лікаря-гастроентеролога клініки Медиком від 13.05.2019 р. Проявами заначено хвороби є болі в області живота, нудота, тяжкість у шлунку, блювота, гострий біль у животі, спазм, напруга м`язів живота, тощо. Крім того, позивач мала проблеми з зором, як це стверджується консультативним висновком спеціаліста від 27.07.2016 р., яким встановлено міопію слабкого ступеня, слабкий міопічний астигматизм, периферична хоріоретинальна дистрофія сітківки обох очей, рекомендовано профілактичну лазерну коагуляцію обох очей. Також позивач переймалась наявністю новоутворення на її тілі, в результаті чого 25.11.217 р. звернулась до лікаря-онколога, їй було виставлено діагноз: папіломатозний меланоцитарний невус правої субмамарної складки. У постанові від 13.03.2020 р. у справі № 314/2550/17 ВС визначив, коли строк прийняття спадщини буде вважатися пропущеним з поважних причин. А саме встановив, що погіршення стану здоров`я є поважною причиною пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини та такою, що пов`язана з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з вищенаведених обставин, складний фізичний стан позивача став перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, на думку суду, був пропущений з поважних причин. Нааявність таких захворювань та особливості фізичного стану позивача створили для неї складні життєві обставини, у зв`язку з чим вирішення юридичних питань не було першочерговим завданням у її житті. Такі обставини слід вважати об`єктивними, непереборними труднощами, які перешкодили позивачу своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому, суд приймає до уваги незначний термін пропуску встановленого строку прийняття спадщини. Суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] та [PERSON] , що на протязі 6 місяців після смерті [PERSON] позивач їздила зі своїм чоловіком по місту, приїздили до дядька, а тому не могла лікуватися в лікарні. Вказані покази не спростовують факту наявності у позивача захворювань, які підтверджені матеріалами справи, а тому не можуть вказувати на відсутність поважних при для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 р., ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Таким чином, в судовому засіданні встановлено наявність поважних причин пропуску позивачем строку звернення вчасно з заявою для прийняття спадщини, тому, у відповідності до ст. 1272 ЦК України, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину. Як встановлено судом, 13.12.2019 р. після померлого [INFO] [PERSON] на ім`я [PERSON] Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області видані: свідоцтво про право на спадщину, у виді житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; свідоцтво про право на спадщину у виді житлового будинку за [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; свідоцтво про право на спадщину у виді земельної ділянки площею 0,1277 гектарів, кадастровий номер 32214555001:01:021:0132, що розташована на території [ADDRESS] . Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. При цьому, ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зазначено, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про визнання недійсними виданих [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки у зв`язку з визначенням позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, вона набуває право на Ѕ частку спадкового майна після смерті [PERSON] , і видача свідоцтв на все спадкове майно на ім`я [PERSON] порушує права позивача, як спадкоємця. Стосовно вимог позивачки про визнання права власності на спадкове майно, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставою звернення до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно є неможливість оформлення такого права у визначеному законом порядку, зокрема отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей, що позивач має перешкоди у оформленні такого права, при цьому, як свідчать матеріали справи, нотаріусу надано правовстановлюючі документи на спадкове майно після померлого [PERSON] , тобто, у разі визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач не матиме перешкод в оформленні своїх спадкових прав в нотаріальному порядку. У постанові від 10.04.2019 р. у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Тобто, суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Вказані висновки зазначені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 р. у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19). Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі

Outcome: partial