Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, видачу нових свідоцтв про право на спадщину, зазначивши, що її матері [PERSON], яка померла [INFO] та тітці [PERSON], яка померла [INFO] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,0723, розташована по [ADDRESS]. За життя спадкодавці частки у спільній сумісній власності не виділяли, земельна ділянка знаходилась у спільному користуванні. Після смерті кожного із спадкодавців Державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. було заведено спадкові справи. 9 червня 2012 року, державний нотаріус Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом ВРО № 577696 після [PERSON], де вказано, що позивачка спадкує право на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, вона належала двом співвласникам, грошова оцінка складає 564 055,49 грн. Тобто, нормативна грошова оцінка частини земельної ділянки, що належала померлій [PERSON] оцінюється в 282 027 грн. 74 коп. Такі саме відомості міститься в свідоцтві про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ВТК 999303 від 29 серпня 2013 року. Де також зазначено, що спадкується право у спільній сумісній власності, однак вказана нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цілому, а не в розмірі 282 027 грн. 74 коп., тобто в частині, що належала померлій [PERSON] На теперішній час у заявника виникли зобов'язання щодо сплати податку за отримання спадщини після смерті тітки [PERSON]. Однак нормативна грошова оцінка частини майна, що було успадкована після її смерті складає 282 027 грн. 74 коп., а не як вказано в свідоцтві 564 055,49 грн. Тому, відповідно до роз'яснень наданих співробітником податкової служби Амур-Нижньодніпровського району і податок, що підлягатиме сплаті, після визначення часток у майні спадкодавців та внесення відповідних відомостей в свідоцтво про право на спадщину буде у два рази менше. Позивач звернулася до відповідача із заявою про виправлення помилки допущеної у тексті нотаріально оформлюваного документа, однак їй було відмовлено. У зв'язку з цим, просить суд визнати свідоцтво на ім'я [PERSON] про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], 1922 р.н , яка померла [INFO], частково недійсним в частині визнання права на частку у праві спільної сумісної власності та визначення грошової оцінки зазначеної земельної ділянки у розмірі 564055,49 грн., та зобов'язати нотаріуса внести зміни у зазначене свідоцтво в частині визначення частки та грошової оцінки земельної ділянки, та визнати свідоцтво на ім'я [PERSON] про право на спадщину за законом після смерті тітки [PERSON], 1926 р.н , яка померла [INFO], видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29 серпня 2013 року частково недійсним в частині визнання права на частку у праві спільної сумісної власності та визначення грошової оцінки зазначеної земельної ділянки у розмірі 564055,49 грн., та зобов'язати нотаріуса внести зміни у зазначене свідоцтво в частині визначення частки та грошової оцінки земельної ділянки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що матері позивача, [PERSON] яка померла [INFO] та її тітці [PERSON], яка померла [INFO] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,0723 розташована по [ADDRESS], що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], [NUMBER] виданими управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області 10 липня 2009 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 року за № 247/39. Акти зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010910402325, № 010910402324. За життя спадкодавці частки у спільній сумісній власності не виділяли, земельна ділянка знаходилась у спільному користуванні. 9 червня 2012 року, державний нотаріус Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом ВРО № 577696 після [PERSON], де вказано, що позивачка спадкує право на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, вона належала двом співвласникам, грошова оцінка складає 564 055,49 грн. Тобто, нормативна грошова оцінка частини земельної ділянки, що належала померлій [PERSON] оцінюється в 282 027 грн. 74 коп. Такі саме відомості міститься в свідоцтві про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ВТК 999303 від 29 серпня 2013 року, де також зазначено, що спадкується право у спільній сумісній власності, однак вказана нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цілому, а не в розмірі 282 027 грн. 74 коп., тобто в частині, що належала померлій [PERSON] Державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори на звернення позивачки №2711/02-14 від 30.07.2016 року про виправлення помилки допущеної у тексті нотаріально оформлюваного документа було роз'яснено, що у документах на земельну ділянку зазначено, що ділянка належить померлим співвласникам на праві спільної сумісної власності, тобто, не визначені частки співвласників, а нотаріусу не надано право визначення часток у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України). В силу ст.. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.372 ЦК України). Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). Відповідні роз'яснення надані у Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування»від 30.05.2008 р. №7, та згідно яких, за загальними правилами ч.2 ст. 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого майна частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч.2 ст.372 ЦК). Відповідно до ч.2 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO] є законними та обґрунтованими, що підтверджується вищенаведеними фактами. Позовні вимоги щодо визнання зазначених свідоцтва про право на спадщину частково не дійсними не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та не відповідають діючому законодавству. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов'язання нотаріуса внести зміни у спірні свідоцтва в частині визначення частки та грошової оцінки земельної ділянки, оскільки згідно ч.3 ст. 1300 ЦК України у випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає нові свідоцтва про право на спадщиную Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial