Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] р. н., в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог посилається на те, що 27.02.2009 зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], від шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] р. н. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з чим в судовому порядку 21.11.2011 шлюб було розірвано. Подружжя проживає окремо, дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не бере, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач вказує на те що, відповідач працює неофіційно, знаходиться у працездатному віці, інших дітей та інших осіб на утриманні не має та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1000, 00 грн. Позивач [PERSON], повідомлена належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у ії відсутність./а.с.4/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України - за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не направив./а.с. 22, 30, 31/. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За вказаних обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі. Згідно матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 27 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області. Рішенням суду від 21.11.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] р. н. (свідоцтво про народження [NUMBER] - а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини зареєстрований [PERSON]. Як зазначає позивач [PERSON], вона працює в Ялтинському міському суді АР Крим на посаді секретаря судового засідання та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач [PERSON] працює неофіційно та його доходи їй не відомі. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки позивачем не доведено, що відповідач має нерегулярний або мінливий дохід, тому відсутні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення до стягнення аліментів в розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України, звернутися до суду щодо його зміни. Як визначено ст. 60 ЦПК України, кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, доводів позивача не спростував та не навів обставин, за яких він не може надавати матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 28.01.2014, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Суд також вважає необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial