Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся у суд з наведеним позовом до відповідача мотивуючи тим, що 20 серпня 2015 року уклав з ним договір на поставку та установку балкону. Позивач заплатив відповідачу передоплату в сумі 11 700 грн. Строк поставки 21 робочий день з моменту складання договору. Однак, до цього часу умови договору відповідачем не виконано, тому позивач звернувся з позовом до суду. Такими неправомірними діями позивачу завдано моральної шкоди, які позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, але просив зменшити розмір стягнення. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20 серпня 2015 року між сторонами було укладено договір № 403 на поставку та установку балкону марки Steca S300+Д вхд-201 (а.с.2). Ціна товару 15 100 грн. (п.3.2 Договору). Згідно розділу 11 Договору позивач вніс передоплату в розмірі 11 700 грн. Розділом 2 Договору встановлено строк поставки 21 робочий день та строк установки один день. Однак, до цього часу відповідач умови договору не виконав. Позивач просить розірвати договір оскільки він відповідачем не виконаний до цього часу та повернути сплачені кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідач визнав в судовому засіданні, що допустив істотне порушення договору, а позивач в свою чергу виконав зобовязання належним чином. З урахуванням наведено суд прийшов до висновку, що вимога позивача про розірвання договору підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору. Відповідно до ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїх зобовязань за договором не виконав. Відповідно до п. 6.2 договору у випадку невиконання чи неналежного виконання обовязків вказаних в договорі винна сторона повертає добросовісній стороні збиток у розмірі 0,1% за кожен день прострочення від суми договору. Тому, окрім суми передоплати в розмірі 11 700 грн. відповідач також повинен сплатити позивачу збитки в розмірі 359 грн. 38 коп. Відповідач погодився повернути позивачу вказані суми. Отже, вказана вимога позивача також підлягає до задоволення. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 п.4 зазначено, що в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем не надано доказів того, що йому заподіяно моральну шкоду, що він поніс втрати немайнового характеру, не підтверджено обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судових витрат, тому із відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати за дві вимоги майнового та немайнового характеру. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 23, 526, 527 ч.1, 530, 546, 570, 571, 612, 651 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial