Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. В квітні 2014 року відповідач оформив дозвіл на виїзд дитини без його супроводу до країн Шенгенської зони, але у червні 2014 року при спробі виїзду за межі країни позивач дізналась про анулювання дозволу відповідачем. Позивач вказує, що дії відповідача суперечать інтересам дитини та просить суд надати дозвіл на періодичний виїзд дитини за межі України на строк дії шенгенської візи в супроводі лише матері дитини. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, сім»я має нерухомість в Чехії, де вони планували провести літо, для чого оформили візи та відповідач надав дозвіл на виїзд дитини без його супроводу. В червні 2014 року при спробі виїзду з аеропорту м. Київ позивачу було відмовлено у виїзді дитини у зв»язку з анулюванням відповідачем дозволу на виїзд дитини. Підстав цього позивач не знає. На контакт відповідач не виходить. Позивач вказує, що у дитини нервові розлади, на їх підґрунті виникла алергічна реакція; за станом здоров»я дитина потребує лікування та виїзду в безпечне для її життя місце. Зазначила, що тимчасовий виїзд до країн Шенгенської зони не надає їй права на отримання громадянства іншої держави або постійного проживання за межами України з дитиною. Просить задовольнити вимоги. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Надав пояснення, аналогічні поясненням позивача. Додатково пояснив, що дії відповідача безпідставні, суперечать інтересам дитини та призводять до загрози життю та здоров»ю дитини. Відповідач в судове засідання нез»явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що не визнає позов та просить розглядати справу за його відсутності.. Представник Департаменту Луганської міської ради у справах дітей і сім»ї надав суду заяву, у якій підтримав заявлені позивачем вимоги, просив розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого сторони записані батьками (а.с.8). 23.04.2014 року [PERSON] нотаріально посвідчив заяву про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України на відпочинок його малолітній донці [PERSON] (а.с.17) Але 04 червня 2014 року інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Жуляни» ОКПП «Київ» було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України, який не досяг 16-річного віку стосовно [PERSON], [INFO], яка перетинала кордон у супроводі матері. Підставою для відмови стала відсутність нотаріально посвідченої згоди батька дитини (а.с.15-16). Встановлені судом факти сторони не спорюють. Позивачем надані суду документи (закордонний паспорт та віза), які підтверджують можливість виїзду дитини за межі країни; строк дії візи - до 11.03.2015 року (а.с.10). Також позивачем надані копії медичних документів із яких вбачається, що за станом здоров»я дитина потребує санаторно-курортного лікування; зафіксовані факти звернення дитини до невропатолога; встановлений діагноз - невротичний синдром (а.с.10-13). У висновку Департаменту Луганської міської ради від 26.06.2014 року зазначено, що батько дитини [PERSON] безпідставно скасував наданий ним раніше дозвіл на виїзд дитини за межі країни, що перешкоджає забезпеченню реалізації законних прав та інтересів дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. Спеціалісти Департаменту у справах дітей вважають доцільним надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). В судовому засіданні встановлено, що відповідач, який є батьком малолітньої [PERSON], не дає своєї згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому відповідачем не надано пояснень з приводу своєї правової позиції а ні суду, ані комісії Департаменту у справах дітей та сім»ї. Наявність об»єктивних та поважних причин не надавати згоди для виїзду дитини за межі України у відповідача в судовому засіданні не встановлені. При прийнятті рішення суд приймає до уваги проведення на території Луганської області анти терористичної операції, яка ставить під загрозу життя та здоров»я малолітньої дитини; наявність медичних рекомендацій щодо отримання дитиною санаторно-курортного лікування; висновок спеціалістів Департаменту у справах дітей та сім»ї про необхідність надання дозволу на виїзд дитини за межі України. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено безпідставне небажання відповідача надати дозвіл на виїзд його малолітньої дочки за межі України, встановлено наявність медичних показань для виїзду дитини для відпочину та лікування, з»ясовані причини, за якими позивач просить надати дозвіл на виїзд дитини, суд вважає необхіднім задовольнити позов частково, надавши дозвіл на виїзд дитини в супроводі матері за межі України в період з дня набуття рішенням суду законної сили до закінчення строку дії візи дитини, тобто до 11 березня 2015 року. Вимоги позивача про надання дозволу на виїзд дитини з 12 березня 2014 року до дня набрання рішенням суду законної сили необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: partial