Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №105 по вул.Східній, 32 у м.Біла Церква Київської області, яка належить їй на праві приватної власності. Зазначила, що відповідач був зареєстрований у цій квартирі як чоловік онуки [PERSON], однак з грудня 2013 р. він пішов з дому, а рішенням суду від 18.02.2014 року шлюб між онукою та відповідачем було розірвано. Після залишення квартири відповідач не зявлявся, і його місцезнаходження позивачу невідомо. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, та пояснила, що колишній чоловік фактично утворив нову сімю і пішов проживати до іншої жінки, забравши всі свої речі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, ставлення до позову не висловив, причину неявки не повідомив. Вислухавши представника позивача, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.156 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України, члени сімї власника житлового будинку користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З договору купівлі-продажу від 20.10.2006 р., витягу з Державного реєстру правочинів №3052488 від 20.10.2006 р. та витягу №12253253 від 24.10.2006 р. про державну реєстрацію прав судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності. Згідно з довідкою №3433 від 19.08.2015 р., виданою ЖЕК №7, 18.11.2008 р. відповідач зареєстрував місце свого проживання у зазначеній квартирі як чоловік онуки власниці. З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2014 р. судом встановлено, що з 14.09.2002 р. по день винесення судового рішення сторони перебували у шлюбі, тривалий час спільне проживання припинили, проживають за різними адресами, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з акту від 20.08.2015 р., затвердженого начальником ЖЕК №7, з початку 2014 року відповідач перестав проживати у [INFO]. Представник позивача пояснила, що відповідач без поважних причин більше року не користується квартирою, однак добровільно не зняв місце своєї реєстрації, що покладає на позивача додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Доказів того, що він з поважних причин не користується належною позивачу квартирою протягом строків, встановлених домовленістю або законом, відповідач суду не надав. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивача доведені та ґрунтуються на законі, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.8,10,11,60,88, 209,215,223-228, 293 296 ЦПК України, суд -

Outcome: approved