Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав, стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, мають неповнолітню дочку [PERSON], 2006 р. народження. 21 грудня 2007 р. сторони розірвали шлюб, мешкають окремо. Відповідач вихованням дочки не займається, матеріальну допомогу на її утримання не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З наведених підстав позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки, стягнути з нього аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - позов підтримала, в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав на неповнолітню дочку. Відповідач, будучи в порядку ст. 74 ч.9 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання належними документами встановлено, що 5 серпня 2005 р. сторони уклали шлюб у відділу реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції. (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) 21 грудня 2007 р. сторони шлюб розірвали в Артемівському відділу реєстрації актів цивільного стану народжень Луганського міського управління юстиції. (а.с. 8) У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, який є батьком неповнолітньої [PERSON], покладені на нього сімейним законодавством обов'язки щодо виховання дитини не виконує. Вказаний висновок суду ґрунтується на поясненнях позивача, які в судовому засіданні підтверджені свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, її інтелектуальним, фізичним, духовним та психічним розвитком не цікавиться, матеріально не утримує, в зв'язку з чим доцільним є позбавлення його батьківських прав. У відповідності зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки в судовому засіданні вірогідно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки [PERSON], суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав щодо цієї дитини. Згідно зі ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки судом приймається рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дочки. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 183 ч.1 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ст. 182 ч.2 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved