Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.09.1977 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що був зроблено актовий запис № 291, між нею та [PERSON] .. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала до канцелярії суду заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі, додатково повідомляє, що з відповідачем не примирились та наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 09.11.2020 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення тривалістю два місяці, але сторони не примирилися та просять розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 27.09.1997 року між позивачем та відповідачем Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було зареєстровано шлюб за актовим записом №291, про що видано відповідне свідоцтво про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем (а.с.7). Протягом декількох років відповідач проживає та працює за межами м. Покров, тобто за межами свого постійного місця проживання. Внаслідок чого сторони протягом тривалого часу проживають окремо один від одного і не підтримують колишніх подружніх стосунків. За минулий час між ними вже зникли ті почуття на яких ґрунтувався їхній шлюб та сім`я. Позивач вважає, що їх шлюб із відповідачем вже вичерпав себе і носить тільки формальний характер. Подальше сумісне проживання, збереження шлюбу та сім`ї є неможливим. Їхня сім`я вже розпалася. Тому позивач остаточно вирішила розірвати цей шлюб. Між сторонами немає спору відносно визначення місця проживання їхнього неповнолітнього сина. Майнового спору між сторонами також немає. Причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу позивач вважає досить поважними та обґрунтованими, подальше їхнє спільне життя, як подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам, як позивача так і відповідача. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом ст. 55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved