Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 192100, 00 гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Довідкою міжрайонної профпатологічної МСЕК Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації Серії АА № 0000183 від 12.10.2018 року встановлено причинний зв`язок його смерті з професійним захворюванням, а саме: хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфіземою легень першої-другої ст.) ЛН другого ст., на яке він захворів під час роботи на підприємстві Відповідача. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 13 від 15.03.2012 року причиною виникнення професійного захворювання у чоловіка позивача було визнано його тривалу роботу на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме запиленості рудничної атмосфери, рівень якої перевищував граничну допустиму концентрацію внаслідок відсутності належних технічних засобів з нормалізації буріння і провітрювання замкнутих просторів у прохідницьких вибоях. Згідно з п.17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 13 від 15.03.2012 року причиною професійного захворювання у чоловіка Позивача було визнано його роботу впродовж 8 років 3 місяців в умовах пилу: машиніста бульдозера в кар`єрі ІнГЗК, мг/м? -10,2 при ГДК 2,0; слюсаря чергового та з ремонту обладнання ДФ ВАТ «ІнГЗК», мг/м? - 14,8 при ГДК 2,0; машиніста вентиляційної і аспіраційної установки ДФ ВАТ «ІнГЗК», мг/м? - 2,2 при ГДК 2,0. Смертю чоловіка позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: позивач втратила рідну їй людину, з яким прожила у шлюбі 48 років. Смерть чоловіка призвела до того, що позивач, перебуває у напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Смерть чоловіка змусила її корінним чином змінити свій звичайний уклад життя, адже після смерті чоловіка вона змушена самостійно заробляти собі на життя та на утримання непрацездатного сина - інваліда з дитинства, самостійно облаштовувати свій побут тощо, оскільки пенсія чоловіка та його страхове відшкодування, яке він отримував у зв`язку з професійним захворюванням, були основним джерелом доходу їх сім`ї. Отже, смерть чоловіка змусила позивача докладати додаткових зусиль на організацію її життя. Позивач вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди, якій підлягає стягненню з відповідача на її користь становить 192 100 гривень. Позивач та її представник у судове засідання викликались, але не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримують у повному обсязі /а.с.25,27/. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив проти позову, в якому просив відмовити у задоволенні позову (а.с.36-38). Крім того, надав письмову заяву про відкладення розгляду справи, в зв`язку з не надходженням повістки про виклик в судове засідання на адресу ПРАТ «ІНГЗК» (про призначення розгляду справи стало відомо 27.05.2019 року випадково на сайті Судової влади України), проте дана заява не приймається судом до уваги, оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження і суд, відповідно до ч.4 ст.279 ЦПК України, може відкласти розгляд справи лише з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин, однак такого клопотання до суду не надходило. За таких підстав, суд визнає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Заслухавши думку сторін, дослідивши позовну заяву (а.с.2-3), відзив з додатками (а.с.36-38), а також матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив наступне: - [PERSON] - чоловік Позивача (а.с.10), працював на дробильній фабриці на підприємстві відповідача (дана обставина не оспорюється відповідачем) і відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 15.03.2012 року, складеного на підприємстві ПАТ «Інгулецький ГЗК», комісією було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання: хронічного обструктивного захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфіземою легень першої-другої ст.) ЛН другого ст. та нейросенсорної приглуховатості справа першого ст. (з легким зниженням слуху), зліва другого ст. (з помірним зниженням слуху), які були виявлені під час звернення [PERSON] до КЗ «Криворізька міська лікарня №17» Дніпропетровської обласної ради», який має загальний стаж роботи - 36 років 4 місяці, за цією професією - 5 років 1 місяць, в цьому цеху - 6 років 1 місяць, в умовах впливу шкідливих факторів - 8 років 3 місяці; професійне захворювання виникло з обставин недосконалості робочого місця, причиною професійного захворювання стала робота впродовж 8 років 3 місяців в умовах пилу та шуму, які перевищували встановлені нормативи (а.с.5-8); - [PERSON] помер [INFO] (а.с.4); - відповідно до Довідки міжрайонної профпатологічної МСЕК Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації Серії АА № 0000183 від 12.10.2018 року встановлено причинний зв`язок його смерті з професійним захворюванням, а саме: хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфіземою легень першої-другої ст.) ЛН другого ст. (а.с.9). Пред`являючи позов, [PERSON] , яка є дружиною померлого [PERSON] , посилається на те, що смертю її чоловіка їй завдана моральна шкода, що підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», яке на той час мало назву ПАТ «ІнГЗК». Обставини щодо зміни назви підприємства сторонами визнані без оспорювання, отже доказуванню не підлягають. У свою чергу, відповідач, який заперечує проти задоволення позову, на обґрунтування своїх заперечень вказує, що по-перше, виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих і небезпечних умовах не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст.5-8 Закону України «Про охорону праці» та ст.153 КЗпП України. По-друге, тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. При цьому, чоловік позивача ставив за пріоритет для себе матеріальну сторону життя, а не власне здоров`я. По-третє, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку визначеного розміру моральної шкоди. Перевіряючи доводи сторін наданими доказами, враховуючи норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини між сторонами суд встановив наступне. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Пункт 2 частина 2 статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України. Таким чином, суд знаходить, що законом встановлено право позивача на одержання моральної шкоди від відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд знаходить, що стороною позивача є не доведеним розмір моральної шкоди в сумі 192 100 грн. - доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди повинен бути стягнутий на її користь з відповідача суду надано не було. Обставини, які викладені позивачем на обґрунтування заявленої вимоги - постійне перебування позивача у напруженому психічному стані після смерті її чоловіка, наявність додаткових зусиль на організацію свого життя - хоча і є припустимими та вірогідними, але залишаються не підтвердженими ніякими доказами. Єдиною беззаперечною обставиною, на яку спирався суд під час часткового задоволення вимог позивача є сам факт смерті її чоловіка у 2018 році, з яким позивач прожила у шлюбі 48 рік, що беззаперечно є тяжкою суттєвою незворотною негативною зміною у житті позивача. На думку суду, розмір морального відшкодування, з урахуванням всіх встановлених обставин та наданих доказів та принципів законності і справедливості повинен складати 100 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial