Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 14.02.2009 року нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу належного її житлового будинку [ADDRESS]. Покупцем за вказаним договором вказана відповідачка у справі [PERSON]. Договір зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 468 з послідуючим внесенням інформації стосовно нього до Державного реєстру правочинів. Право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] пройшло державну реєстрацію в Ананьївському РБТІ Одеської області 11.05.2009 року, внаслідок чого [PERSON] придбала право власності на вищевказаний будинок. Фактично договору купівлі-продажу між ними не укладалося. Відповідачка є її внучкою, тому продавати будинок вона не збиралася. Між ними досягнута була домовленість про те, що ос кільки в силу віку та стану здоров'я вона потребує стороннього догляду, а її син - батько [PERSON] не приділяє її уваги, доглядати її буде внучка, а вона передасть її у власність свій житловий будинок. Оформити їх відносини вирішили шляхом укладення договору купівлі-продажу, нотаріусу про справжні наміри кожного з них не повідомляли, оскільки довіряли одне одному. На протязі біля півроку після укладення договору [PERSON] проживала в її будинку, допомагала її, зробила в будинку ремонт, купляла продукти харчування, ліки, потім знов переїхала до м. Ізмаїл, де раніше проживала, але періодично відвідувала її, залишала в якості допомоги гроші. З березня місяця 2012 року відповідачка ніякої допомоги її не надає, на її прохання переїхати до неї на постійне проживання відповідає відмовою. З часу укладення договору у [PERSON] народилося троє, тому приділяти її увагу вона можливості не має. Оскільки останнім часом стан її здоров'я погіршився вона потребує стороннього догляду, тому змушена буде шукати людину, яка надасть її відповідну допомогу. Вважає, що договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним. Під час підготовки позовної заяви до суду з'ясувалось, що на будинок накладений арешт з оголошенням заборони на його відчуження на підставі постанови 28654961 від 03.11.2011 року державного виконавця ВДВС Ізмаїльського МРУЮ Хрустальова А.С. Вважає, що наявність арешту не може вплинути на надане її законом право оспорювання правочину. Просить договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 14.02.2009 року між нею та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 468, визнати недійснім. Повернути сторони до стану, який існував до укладення договору купівлі-продажу від 14.02.2009 року. Визнати за нею право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS]. У судове засідання сторони не з'явились. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.57). Від відповідача [PERSON], також до початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, заперечень проти позову немає (а.с.37-42). Від представника третьої особи, начальника відділу виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, надійшла письмова заява про розгляд справи без участі справи представника відділу ДВС, вимоги, викладені у справі не визнає (а.с.55). Суд, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта громадянина України позивача та ксерокопію картки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.6); ксерокопію договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9); ксерокопію свідоцтва про реєстрацію права власності на житловий будинок в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (а.с.10); довідку Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 26.02.2013 року № 114 про те, що [PERSON] дійсно проживає на території села з 01.01.1955 року по теперішній час (а.с.11); виписку № 781 з постанови лікарняно-контрольної комісії від 19.12.2012 року з діагнозом [PERSON] (а.с.12); ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.13); ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.14); ксерокопію технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.15-19); ксерокопію витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на будинок [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.20); ксерокопію паспорта громадянина України відповідача та ксерокопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.38,39); ксерокопії свідоцтв про народження дітей [PERSON] (а.с.40-42), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно зі ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При таких обставинах, враховуючи, що в судовому засіданні встановлені обставини укладання договору між сторонами про купівлю-продаж житлового будинку по [ADDRESS], який укладений 14.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що можливо визнати такий договір недійсним із визнанням права власності за позивачем. З урахуванням відсутності вимог, щодо розподілу витрат, залишити їх за позивачем.

Outcome: approved