Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 29.05.2018 року мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.12.1988 року, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, немає почуття любові та поваги один до одного, з 2016 року не підтримують сімейно шлюбні відносини, ведення спільного господарства, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» та залишити за нею судові витрати. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.12.1988 року у Відділі РАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1803, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу між сторонами підлягає до задоволення, оскільки вони мають стійке волевиявлення щодо його розірвання. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 704,80 грн. ( а.с.1) та заявила клопотання про залишення судових витрат за нею.

Outcome: approved