Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи підставність позову таким. З відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ураховуючи те, що відповідач ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, 28 листопада 2002 року постановою Липовецького районного суду з [PERSON] було присуджено до стягнення аліменти на її користь на утримання обох дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 листопада 2002 року. Шлюб між ними було припинено 03 лютого 2004 року шляхом його розірвання. З 2004 року з відповідачем вони проживають окремо, діти залишились на її вихованні та відповідно на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги не надавав навіть за судовим рішенням. Станом на 01 липня 2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 51 737, 32 гривень. Відповідач, будучи особою працездатного віку, не працює, не намагається знайти роботу, веде паразитичний спосіб життя, вештається по селах, здійснює мілкі крадіжки, не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями, що є свідченням його диградації як особистості. З моменту розірвання шлюбу відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язкам, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчанням та підготовкою до самостійного життя, не забезпечує медичного догляду, необхідного харчування, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей як складову виховання. Також відповідач не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизначених норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Позивач вважає, що відповідач злісно ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків, які покладені на нього чинним законодавством, відтак позивач просить суд вжити заходів юридичного впливу на нього як батька шляхом позбавлення його, [PERSON], батьківських прав відносно їх спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив суд позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його дітей: [PERSON] та [PERSON], задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду був оповіщений в установленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. За таких обставин суд визнає неявку відповідача в судове засідання без поважних причин, відтак не знаходить підстав, що передбачені ст.169 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі. Представник органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Липовецької райдержадміністрації Вінницької області Іванюк В.М. в судовому засіданні вказала на те, що питання про доцільність батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області. Висновком від 03.02.2016 року за №01/25/259 року, визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей, за таких обставин вона не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача та осіб, які брали участь у справі, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 лютого 2004 року між сторонами було розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 03 лютого 2004 року зроблено запис № 9, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції ( а. с.4). Сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на що вказують свідоцтва про народження: серія [NUMBER] та серія [NUMBER]. Постановою Липовецького районного суду від 28.11.2002 року з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено аліменти на утримання їх дітей - синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 26 листопада 2002 року і до повноліття дітей (а.с. 5). Згідно з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №19022029, виконавчий лист № АЕ-60/2002, де боржником є [PERSON], а стягувачем - [PERSON], який проведено державним виконавцем відділу ДВС Липовецького районного управління юстиції, за період з 01.07.2012 року по 01.07.2015 року заборгованість боржника перед стягувачем по сплаті аліментів становить 51 737,32 гривень. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, за наслідками розгляду якого було складено Висновком від 03.02.2016 року за №01/25/259, в силу якого [PERSON] визнано доцільним позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітніх синів. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами є сімейними, а відтак регулюються Главою 13 «Особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей» Сімейного кодексу України. Статтею 150 СК України, визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, відповідно до якої поміж інших обов'язків, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як слідує зі змісту ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 ст. 157 СК України встановлює норму, якою закріплено, що, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Із змісту ст. 164 СК України, слідує, що мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до рекомендацій викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зібрані у справі докази свідчать, що батько дітей [PERSON] вже досить довгий час проживає окремо від дітей, не дбає про їх утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, навчання, не займається підготовкою дітей до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ними у обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, не проявляє будь-якої іншої батьківської турботи. Тобто судом достовірно встановлено, що відповідач абсолютно не цікавиться станом здоров'я, інтересами, успіхами, проблемами та життям своїх неповнолітніх синів в цілому, будь-якої участі у їх житті, розвитку, вихованні не приймає, не проявляє будь-якої іншої батьківської турботи. Встановлені судом обставини не були спростовані відповідачем на пропозицію суду надану йому в ухвалі суду від 21.09.2015 року. Зважаючи на викладене, таку поведінку відповідача суд розцінює як ухилення батька від виховання дітей та покладених на нього законодавством обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав та підставою для задоволення позову. Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.88 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтвердженні судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 150, 157, 164, 165 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, та

Outcome: approved