Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] , є власником транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21063 державний номерний знак [NUMBER] . Наразі автомобілем заволодів відповідач, [PERSON] , якому вказаний транспортний засіб надано у користування з правом подальшого придбання згідно договору купівлі-продажу. Однак, на прохання прибути для складання договору купівлі-продажу даного транспортного засобу та його переоформлення в органах державної реєстрації транспортних засобів, відповідач не реагує, автомобіль не повертає, протягом останнього року взагалі не відповідає на дзвінки. Оскільки технічний паспорт на зазначений транспортний засіб знаходиться у Відповідача, підтвердженням того, що автомобіль марки ВАЗ моделі 21063 державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований на ім`я [PERSON] є довідка Головного сервісного центру МВС №31/1293аз від 20.08.2021 року. З метою повернення [PERSON] транспортного засобу Відповідачем, її чоловік [PERSON] звертався до Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області із заявою про те, що відповідач в добровільному порядку не повертає належний [PERSON] на праві власності автомобіль. Однак, згідно відповіді №5258 від 15.10.2020 року та №5615 від 06.11.2020 року даного відділення поліції в ході розгляду звернення не встановлено ознак кримінального чи адміністративного правопорушення та наявні суто цивільно-правові відносини. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд витребувати у [PERSON] а та передати [PERSON] належний їй на праві власності автомобіль марки ВАЗ моделі 21063 д.н.з. [NUMBER] в належному технічно-справному стані, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до замка запалення до вищевказаного автомобіля. В підготовче судове засідання позивач та її представник, адвокат Вдовидченко Олексій Іванович, який діє на підставі ордеру не зявились. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, проте надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутність. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідач неодноразово повідомлявся про перебування справи в провадженні судді, однак відзив не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У постанові від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) Велика Палата Верховного Суду, висловила правову позицію про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, тобто факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. Письмовими матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , є власником транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21063 державний номерний знак [NUMBER] . Наразі автомобілем заволодів відповідач, [PERSON] , якому вказаний транспортний засіб надано у користування з правом подальшого придбання згідно договору купівлі-продажу. Однак, на прохання прибути для складання договору купівлі-продажу даного транспортного засобу та його переоформлення в органах державної реєстрації транспортних засобів, відповідач не реагує, автомобіль не повертає. Оскільки технічний паспорт на зазначений транспортний засіб знаходиться у Відповідача, підтвердженням того, що автомобіль марки ВАЗ моделі 21063 державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований на ім`я [PERSON] є довідка Головного сервісного центру МВС №31/1293аз від 20.08.2021 року. Права власності позивача на спірний автомобіль відповідачем до теперішнього часу не оспорювалось. Крім того, позивач в позові посилався на те, що з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом позивач зверталась із заявою до правоохоронних органів, але їй було відмовлено у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, з посиланнями на те, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, проте крім власних тверджень будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Вказану обставину суд розцінює як доказ перебування автомобіля у незаконному володінні відповідача, а також намагання позивача повернути належне їй майно. У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положеннястатті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вищевикладених обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а тому позовну заяву слід задовольнити. Позивачка при подачі позову сплатила судовий збір у сумі 908 грн. а тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача, на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved