Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 09 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 50. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, з березня 2017 року проживають окремо, не спілкуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Враховуючи той факт, що шлюбу на сьогодні фактично не існує, його збереження є неможливим, призначення строків на примирення недоцільним. Просить ухвалити рішення яким розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та в належним чином, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзиву на позов не подано. У звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 140946 (а.с.6). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на підтвердження свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про народження серії І-ЖС № 274910 від 03.04.2015 року та серії І-ЖС № 328890 від 02.06.2017 року(а.с.7). Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сімї № 1107 від 03.08.2018 року (а.с.9). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам Судом встановлено, що позивач на примирення не згодна, про що свідчать її заява, від відповідача заперечень проти позовних вимог не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження шлюбу неможливо.

Outcome: approved