Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила розірвати шлюб. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 24.07.2010 року сторони по справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилась [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. З липня 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, примирення між ними не можливо. Спору про поділ майна та місце проживання дитини між ними не має. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, пояснила, що не має до відповідача подружніх почуттів, за весь час проживання з відповідачем однією сімєю, як у шлюбі, так і до його укладення, між ними не виникло гармонії та взаємопорозуміння, мають різні погляди на ведення господарства, спільного бюджету не мають. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у ньому відмовити, посилаючись на те, що не втратив почуттів до позивача, сподівається примиритись з дружиною, цінує сімю та любить спільну дитину. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 24 липня 2010 року сторони по справі зареєстрували шлюб в Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №393. 01.01.2012 року від шлюбу сторін народився [PERSON] Ухвалою суду від 13.12.2016 року сторонам надано час на примирення строком два місяці. В судовому засіданні встановлено, що за час примирення відносини сторін не покращились, сторонами остаточно втрачено почуття поваги, взаєморозуміння та любові. Шлюбні відносини припинені з липня 2016 року, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету сторони не мають, подальше збереження шлюбу неможливо, спору щодо визначення місця проживання дитини не мають, досягнуто згоди щодо утримання дитини. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved