Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила виділити в натурі належну їй на праві особистої власності 31/60 частини жилого будинку [ADDRESS] загальною площею 44,6 кв.м., а саме: 2-1 кухні, площею 6,5 кв.м.; 2-2 коридор, площею 3,5 кв.м.; 2-3 житлова, площею 20,1 кв.м.; 2-4 житлова, площею 8,7 кв.м.; І тамбур, площею 5,8 кв.м.; сарай та спорудження під літерою «Е», сарай під літерою «Б». Свої вимоги мотивувала тим, що позивач є власником 31/60 частини жилого будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], господарських та побутових будівель і споруджень, на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.1995 року. Іншим відповідачам на праві власності належить наступні частини будинку: на підставі договору дарування від 22.09.1994 року 3/20 частини будинку відповідачу [PERSON]; на підставі договору дарування від 04.10.1997 року 1/3 частини будинку [PERSON] Домоволодіння умовно розподілено на квартири №1, №2, №3, кожна з яких ізольована та має окремий вхід. Протягом тривалого часу між співвласниками склався усталений порядок користування будинком, у зв»язку з чим, позивач проживає та користується квартирою №2 загальною площею 44,6 кв.м. Наявність того факту, що житловий будинок є спільною частковою власністю перешкоджає позивачу в повній мірі здійснювати своє право власності, оскільки для цього необхідна згода відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Позивач пояснила, що порядок користування жилим будинком між сторонами склався з 1994 року. У зв»язку з тим, що майно перебуває у спільній частковій власності сторін, не виділено в натурі, виникають труднощі з реалізації права на повноцінне забезпечення будинку житлово-комунальними послугами з укладанням відповідних договорів з ПАТ «Київгаз». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, оскільки між співвласниками житлового будинку дійсно протягом багатьох років існує усталений порядок користування будинком, а саме: у особистому користуванні [PERSON] перебуває квартира №1, позивач [PERSON] проживає та користується квартирою №2, відповідач [PERSON] користується квартирою №3. Кожне житлове приміщення ізольоване, має окремий вихід з 1986 року та встановлені окремі квартирні засоби обліку електроенергії та водопостачання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час, день та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не відомі, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві власності належить 31/60 частини жилого будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно дубліката свідоцтва про право на спадщину серії АА-І №956272 від 10.06.1995 року, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації №6473 від 05.02.1999 року, жилий будинок дерев»яний, обкладений цеглою, жилою площею 62,3 кв.м., позначений в плані під літ. «А», розташований на земельній ділянці розміром 918 кв.м., та слідуючі господарські та побутові будівлі і спорудження: сарай під літ. «Б», вбиральня під літ. «В», вбиральня під літ. «Г», сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Е», погріб, сарай та спорудження під літ. «З» (а.с. 5). Жилий будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,0928 га (відповідає 31/60 частини земельної ділянки), яка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10.08.2000 року (а.с. 15). Згідно з технічним паспортом на жилий будинок по [ADDRESS], виданим КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 12.02.1997 р., домоволодіння умовно розділено на квартиру №1, квартиру №2 та квартиру №3, кожна з яких ізольована та має окремий вхід. З технічного паспорта вбачається, що жилий будинок [ADDRESS] в 1/3 частині належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 04.10.1997; в 3/20 частині належить [PERSON] на підставі договору дарування від 22.09.1994 року. Житлове приміщення (квартира) №2 має наступний опис: 2-1 кухні, площею 6,5 кв.м.; 2-2 коридор, площею 3,5 кв.м.; 2-3 житлова, площею 20,1 кв.м.; 2-4 житлова, площею 8,7 кв.м.; І тамбур, площею 5,8 кв.м. (а.с. 6-12). Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. В судовому засіданні встановлено, що позивач займає квартиру №2; відповідач [PERSON] проживає та користується квартирою №1; відповідач [PERSON] користується квартирою №3. Виходячи з положень ч. 1 ст. 356 ЦК України право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить одне ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Частиною 1 статті 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої компенсації вартості його частки. Виділ в натурі частки із спільного майна є можливим, оскільки житлові приміщення (квартири) є відокремленими, мають окремий вихід. Згідно акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін об»єкту газопостачання, виготовленого Газорозподільним підприємством ПАТ «Київгаз», до житлового будинку за адресою: [ADDRESS], встановлені межі балансового розмежування газопроводів (а.с. 38). Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Від іншого відповідача заперечень щодо позову до суду не надійшло, що дає підстави вважати про погодження з позовними вимогами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved