overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у шлюбі з відповідачем вони перебувають з 21 грудня 1996 року, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки з вересня 2013 року і більше їх не поновлювали. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Сторони проживають окремо. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням справу розглянути без її участі, просила позовні вимоги задовольнити, залишити їй прізвище «[PERSON]» (а. с. 12). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а. с. 11). Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 грудня 1996 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №1063, від якого неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (а. с. 4, 5). Також судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, на час вирішення справи сторонами жодних заходів для примирення не вживається. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, та до цього часу не поновлені, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що 29.05.2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького управління юстиції за актовий запис № 578 зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб з обох сторін першій. Від спільного подружнього життя малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Шлюб розпався в січні 2014 року, оскільки відповідач не бажає вести спільне господарство та приймати участь в утриманні господарського порядку сім`ї. На даний час шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач позов підтримала суду додатково пояснила, що відповідач з січня 2014 року пішов проживати до своїх батьків і з того часу вони не зустрічалися, вважає що шлюб носить формальний характер. Заперечує проти надання строку на примирення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився та не повідомив суд про причину не явки. У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначала, що подружнє життя не склалось через втрату почуттів та довіри один до одного. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим і таким, що суперечить їхнім інтересам. Примирення вважає неможливим. Тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначив, що позов визнає. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, зважаючи на підтримання позову позивачем та визнання позову відповідачем, суд ухвалив розглянути справу по суті у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22 грудня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3-5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що збереження шлюбу є неможливим. На час розгляду справи вона позов підтримує та просить задовольнити. Шлюб просить розірвати. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнав. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд залишити їй прізвище [PERSON] . Вказані вимоги також підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 16.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2667. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, різних уявлень про роль кожного з подружжя в сім'ї. Внаслідок цього між ними часто виникали суперечки та сварки. Сторони припинили спільне проживання з листопада 2012 року, спільного господарства не ведуть, шлюб фактично розпався, примирення та відновлення сімейних стосунків є неможливим. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Жилюк». Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.10.2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2667, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 090632 від 16.10.2010 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 229570 від 15.06.2012 року. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки позивач не бажає, подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище «Жилюк». У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 10.03.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 486. Від даного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] і дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги. У сторін склались різні погляди на життя та на роль кожного з подружжя в сімейних відносинах. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони не проживають разом. Спільного господарства сторони не ведуть, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.03.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 486, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.03.2006 року (а.с. 3). Від даного шлюбу у сторін є є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.06.2008 року (а.с. 4) і дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.02.2011 року (а.с. 5). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 17.08.2003 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 1741. Від шлюбу у сторін є спільна малолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них виявились несумісні характери, різні уявлення про сімейний устрій та про взаємовідносини подружжя в сім'ї. Вони поступово втратили почуття любові один до одного, повністю втратили взаєморозуміння, їхні погляди та плани на майбутнє не співпадали. Це призвело до того, що біля двох років тому сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На примирення та відновлення подружніх відносин з відповідачем позивач не згодна. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Після розірвання шлюбу просила їй залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.08.2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 1741, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 09.09.2004 року. Від даного шлюбу у сторін є спільна малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 22.10.2004 року. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших сторін. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що подружжя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, втрату поваги один до одного та зраду. Вони з чоловіком намагались відновити сімейні стосунки, але марно. Сім'я перестала існувати. Тому просила шлюб розірвати, вказувала, що на примирення не згодна. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, та повідомляв, що позов визнає в повному обсязі. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 вересня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Зазначена позиція позивача залишається незмінною з часу подання нею позову до суду та до часу розгляду справи. Відповідач позов визнає. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. Зважаючи на вказану позицію сторін в даній справі, суд вважає, що надання їм терміну на примирення носило б формальний характер та лише призвело б до затягування розгляду справи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Таким чином позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З лютого 2014 року спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Збереження сім'ї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам обох сторін. Тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, та повідомляв, що позов визнає. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23 травня 1992 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Зазначена позиція позивача залишається незмінною з часу подання нею позову до суду та до часу розгляду справи. Відповідач позов визнає. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. Зважаючи на вказану позицію сторін в даній справі, суд вважає, що надання їм терміну на примирення носило б формальний характер та лише призвело б до затягування розгляду справи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Таким чином позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Відповідач вчиняє сварки, які призвели до того, що сім'я перестала існувати. Тому просила шлюб розірвати, вказувала, що на примирення не згодна. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, та повідомляв, що позов визнає. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 грудня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Зазначена позиція позивача залишається незмінною з часу подання нею позову до суду та до часу розгляду справи. Відповідач позов визнає. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. Зважаючи на вказану позицію сторін в даній справі, суд вважає, що надання їм терміну на примирення носило б формальний характер та лише призвело б до затягування розгляду справи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Таким чином позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved