Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цим позовом до відповідача, вказуючи, що [INFO] померла її матір, [PERSON], якій на праві приватної власності належало3/4 частини домоволодіння по [ADDRESS]. Власником 1/3 частини даного домоволодіння була [PERSON], а з вересня 2006 року став [PERSON]. Спадкоємцями після смерті [PERSON], окрім неї, являються також її брати [PERSON] та [PERSON] . 10 листопада 2010 року подали заяви до Котовської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадкове майно складалося з будинку та господарських споруд, розташованого на не приватизованій земельній ділянці площею354 квадратних метрів, яка знаходиться в спільному користуванні співвласників. 24 січня 2012 року вони отримали свідоцтва про право власності на спадщину і стали власниками кожен 1/4 частки будинку та господарських споруд. Відповідач, користуючись тим, що в будинку мешкала стара хвора жінка, яка не могла протистояти його незаконним діям, самовільно на земельній ділянці загального користування збудував сарай «П», навіс «а-3», навіс «К», поставив металевий вольєр, перегородив двір, на проїжджій частині двору поставив металевий вольєр, перегородив двір, на проїжджій частині двору посадив три деревини, позбавивши можливості не лише заїхати, а навіть зайти в двір. Окрім того, двір перетворив в сміттєзвалище. Обманним шляхом, не отримавши нашої згоди, [PERSON] ввів в оману виконком Котовської міської ради і той рішенням №315 від 22.12.2011 року узаконив самочинне будівництво. Зверталась в органи місцевого самоврядування, прокуратуру, Управління архітектури, та відповідач не реагував на попередження. Суд своїм рішенням від 12.06.2012 року зобов'язав [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні загальним двором по [ADDRESS], шляхом демонтування огорож та забезпечення вільного проходу до її приміщень. В зв'язку з тим, що на той час діяло рішення виконкому №315 від 22.12.2011 року суд не вирішував питання про знесення самочинного будівництва . Рішенням виконкому №85 від 25.04.2013 року рішення №315 було скасоване, як незаконне. Тому на даний час сарай «П», два навіси «а-З» та «К», вольєр та внутрішньо дворові загорожі є самочинними будівлями. Також перешкоду для користування у в'їзді до двору чинять висаджені на проїжджій частині двору три дерева. Як співвласники вони не мають вільного доступу як до будинку, так і до господарських приміщень. Вбиральню її матір змушена була збудувати за межами земельної ділянки, виділеної в користування. Досягти якогось порозуміння з відповідачем не може. Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні їй, [PERSON], земельною ділянкою по [ADDRESS], а саме: знести сарай «П», навіси «а-3» та «К», металевий вольєр, зняти загорожі в середині садиби, пересадити дерева з проїжджої частини двору, прибрати будівельне сміття, забезпечити вільний доступ до належних її та її братам приміщень. Стягти з відповідача на її користь судові витрати. В кінцевих позовних вимогах від 03.03.2014 року просила ухвалити рішення суду яким зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод в користуванні їй, [PERSON], земельною ділянкою по [ADDRESS], а саме: знести навіс під літ.«а-3», сарай літ. «П» та вольєр, забезпечивши цим вільний доступ до належних їй приміщень. В ході судового розгляду справи позивач підтримала уточнені вимоги позову у повному обсязі. [PERSON] в ході судового розгляду справи підтримав позицію позивача та вважав, що оскільки ці об'єкти є самочинним будівництвом та між сторонами не знайдено спільного вирішення питання щодо використання двору та земельної ділянки, заявлені об'єкти підлягають знесенню. [PERSON] в судові засідання не з'явився, тому за згоди інших учасників судового процесу справу розглянуто у його відсутність. Відповідач в ході судового розгляду справи уточнений позов визнав у повному обсязі та заявив, що сам знесе ці самочинно збудовані попереднім власником об'єкти з метою уникнення подальших спорів із позивачем з цього приводу. Представник Управління архітектури та земельних відносин Котовської міської ради за довіреністю [PERSON], з урахуванням визнання позову відповідачем та його запевненням у суді про самостійне знесення цих самочинних об'єктів, не заперечував у задоволені позову. Вислухавши пояснення сторін, покази свідка та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про наступне. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є співвласниками в рівних частинах домоволодіння [ADDRESS] та відповідно землекористувачі прибудинковою земельною ділянкою площею 354 кв.м. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином сторонами визнаються обставини самочинного будівництва обєктів на прибудинковій земельній ділянці домовлодіння [ADDRESS] у вигляді: навісу під літ.«а-3», сараю літ. «П» та вольєру, які належать відповідачу [PERSON]. Ця обставини також підтверджується матеріалами технічного паспорту на це домоволодіння та Актом комісійного обстеження домоволодіння по вул.Урицького,11 від 27.03.2014 року складеного відповідними посадовими особами місцевого органу самоуправління. Крім цього із вказаного акту та показів свідка [PERSON] слідує, що вказане самочинне будівництво цих об'єктів свого часу провела померла [PERSON] Згідно ч.4 ст.376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову та це визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе задовльнити позов у поному обсязі.

Outcome: approved