Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 рокуза нею визнано право власності на ідеальну частку автомобіля «HONDA CR-V» 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 586400 грн. Спільний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача, який її не допускає до його користування. Добровільно виплатити компенсацію за її частку у майні відповідач відмовляється, тому просить рішенням суду стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 частки вказаного автомобіля, що складає 293200 грн., автомобіль залишити у власності [PERSON] 17.02.2020 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги не визнають, спір по справі не вирішений. Крім того, відповідач не має достатнього доходу або накопичених коштів для єдиноразової виплати позивачці половини вартості автомобіля. Просять суд в позові відмовити. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторонами було придбано автомобіль HONDA CR-V» 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оціночна (ринкова) вартість автомобіля становить 586400,00 грн., який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року поділений між сторонами шляхом визнання за кожним права власності на 1/2 ідеальну частку вказаного автомобіля. Рішення суду набрало законної сили 29.01.2020 року (а.с.38-44). Автомобіль перебуває у користуванні відповідача, сторонами не досягнуто згоди щодо користування спірним майном на умовах права спільної часткової власності, тому позивачем порушено спір про стягнення компенсації вартості належної їй частки на спірне майно. Частинами 1, 2 статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, заінтересований в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі ст.364 ЦК України. Розпоряджання спільним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Сімейного Кодексу України.Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1,2 ст.71 Сімейного Кодексу України),або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України). Позивач просила стягнути на її користь грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя, а відтак припинення її права власності на спірне майно, отже фактично погодилась на присудження судом сплати на її користь грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної часткової власності на майно. Відповідач [PERSON] відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вніс. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 Цивільного кодексу України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 Цивільного кодексу України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс16 та Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року в справі №201/1567/14-ц. Майно, з приводу якого порушено спір, є неподільним, у зв`язку з чим виділ в натурі частки позивача є неможливим. Вартість автомобіля становить 586400,00 грн. відповідно до рішення Марганецького міського суду Дніпроптеровської області від 04.04.2019 року. Стороною відповідача доказів на спростування визначеної вартості спірного майна не подано. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, а також те, що позивач заявила вимоги про стягнення грошової компенсації, тому суд,

Outcome: approved