Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача, у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, отриманих судом 03 вересня 2019 року, просить стягнути заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 39762,99 грн та інфляційні нарахування у сумі 29527,86 грн; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач був власником по 08.04.2016 квартири у будинку [ADDRESS] та залишається власником нежитлових приміщень у цьому ж будинку. У 2008 році між сторонами було укладено договір щодо належної експлуатації багатоквартирного будинку та своєчасного надання житлово-комунальних послуг відповідачу. У зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати квартплати за утримання будинку та прибудинкової території виникла заборгованість за період з березня 2013 року по липень 2019 року у спірній сумі. У зв`язку із простроченням зобов`язання із сторони відповідача, просить застосувати до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України та стягнути інфляційній нарахування. У відповідності о ст. 141 ЦПК України вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 06 грудня 2018 року постановою Львівського апеляційного суду скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2016 року у цій справі та справу передано на розгляд до Сихівського районного суду м. Львова. 15 січня 2019 року ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова прийнято справу до розгляду та призначено судове засідання, які неодноразово відкладались з поважних причин. 22 травня 2019 року відповідачем подано до апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу суду від 15.01.2019, у зв`язку із чим справу передано до Львівського апеляційного суду. 06 червня 2019 року ухвалою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] повернуто скаржнику, а справу направлено до суду першої інстанції, яка отримана останнім 19.06.2019. Судом призначено судове засідання, яке надалі неодноразово відкладалось з поважних причин. 05 грудня 2019 року представником позивача подано до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що сторона позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. Власниками квартир у будинку [ADDRESS] створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заозерне», що підтверджено судовим рішенням від 12.02.2015 / арк. спр. 17/. Суд установив, 11 березня 2008 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Заозерне» та [PERSON] укладено типовий договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, відповідно до якого позивач надає відповідачу як власнику квартири [ADDRESS] , житлово-комунальні послуги на утримання будинку, а також водопостачання та водовідведення, а відповідач, споживаючи ці послуги, зобов`язаний щомісяця в повному обсязі та своєчасно здійснювати оплату за надані йому послуги. У відповідності до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинний на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі типового договору, форму якого затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання відноситься затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання. Згідно з ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власник, член об`єднання зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» - відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлено договором. Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі відмови власника приміщення сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернутись до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Відтак, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повертаючись до матеріалів справи суд відмічає, що протоколом № 19 Загальних зборів членів ОСББ «Заозерне» від 24 січня 2013 року затверджено кошторис та встановлено тариф у розмірі 2,90 грн за м. кв та протоколом № 26 Загальних зборів членів ОСББ «Заозерне» від 29 січня 2014 року затверджено кошторис та встановлено тариф у такому ж розмірі 2,90 грн за м. кв / арк. спр. 8-14/. Відповідно до технічного паспорта на приватизовану квартиру [ADDRESS] площа такої становить 114,5 кв. м. Згідно з технічного паспорта на нежитлові приміщення у будинку [ADDRESS] становлять загальною площею 100,1 кв. м. / арк. спр. 15, 16/. Зазначене нерухоме майно належало на праві власності відповідачу. Суд приймає до уваги аргументи позивача, що квартира відповідачу належала на праві власності до 08 квітня 2016 року, а нежитлове приміщення надалі належить відповідачу на праві власності, оскільки розрахунок заборгованості проведений з урахування даних обставини. Таким чином, суд установив, що відповідач користувався послугами з утримання будинку та прибудинкової території, проте не здійснює плати за їх утримання, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з березня 2013 року по липень 2019 року в розмірі 39762,99 грн (до 08 квітня 2019 року розмір щомісячного платежу складав 651,34 грн (2,90 грн*224,60 кв.м), а з 08.04.2019 грн 393,06 грн (2,90 грн*110,10 кв.м). Відтак, оскільки на час звернення позивача до суду із позовною заявою відповідачем заборгованість не оплачена, а відтак, інфляційні нарахування складають у розмірі 29527,86 грн. Дані розрахунки заборгованості та сплати інфляційних нарахувань стороною відповідача не оспорювались, є чинними, будь-яких інших розрахунків відповідачем не подано, а відтак такі беруться судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, шо між сторонами існують договірні відносини. Відповідач неналежним чином виконувати свої обов`язки з оплати за послуги утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за спірний період, яка підтверджена позивачем належними та допустимими доказами. Отже, суд приходить висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 2013 року по липень 2019 року в розмірі 39762,99 грн, інфляційні нарахування у сумі 29527,86 грн, а позов задовольнити повністю. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні заяви до суду позивач сплачено судовий збір у розмірі 2164,60 грн /арк. спр. 1, 218/, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved