Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21.11.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23.07.2018 складає 5713,14 грн. Позивачем було встановлено, що [PERSON] помер. Його спадкоємцями є відповідачі по справі. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі, посилаючись на те, що вони прийняли спадщину у зв`язку із постійним проживанням із спадкодавцем. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В минулих судових засіданнях відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог, [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] фактично укладено не було, оскільки не було досягнуто усіх істотних умов, а зміна відсоткової ставки є недійсною внаслідок неповідомлення позичальника протягом семи днів з дати її зміни. Крім того, зазначила, що пеня значно перевищує розмір тіла кредиту, у зв`язку з чим просила її зменшити. Також вказувала, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи убачається, що 21.11.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ КБ «ПриватБанк» відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обов`язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, відсотків за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 5713,14 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 146,29 грн., заборгованість за відсотками - 459,69 грн., пеня - 5107,16 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як убачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 26.12.2016 Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] помер [INFO] (а.с.53). З відповіді Другої київської нотаріальної контори №1570/01-16 від 26.04.2018 року, отриманої на запит суду, убачається, що спадкова справа до майна [PERSON] померлого 23.12.2016 була заведена вказаною нотаріальною конторою згідно претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.03.2017, спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №175/2017, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , убачається, що після його смерті його дружина та діти (відповідачі в справі) спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS] , прийняли та 11.11.2017 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яких кожен з відповідачів отримав по 1/6 частині успадкованої квартири, оскільки на Ѕ частину вказаної квартири відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право власності як дружина померлого, на майно, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя (а.с.238, том І;а.с.3,4,6,8, том ІІ). Таким чином, судом встановлено, що позичальник за кредитним договором №б/н від [INFO] [PERSON] помер, його спадкоємці після його смерті спадкову масу прийняли. Твердження відповідачів про те, що [PERSON] відмовився у квітні 2019 року від прийняття спадщини, у зв`язку з чим його необхідно виключити з кола відповідачів, суперечать чинному законодавству та не підтверджені належними доказами, оскільки матеріали справи містять відомості про те, що він прийняв спадщину. Протягом встановленого шестимісячного строку [PERSON] установленому законом порядку не звертався із заявою про відмову у прийнятті спадщини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала тієї обставини, що вартість успадкованого майна перевищує розмір заявленої заборгованості. Підстав для зменшення нарахованої пені суд не убачає. На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, та оскільки відповідачі успадкували майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , порівну, тому з кожного відповідача підлягає стягненню по 1904,38 грн. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved