Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом в якому просила суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення нею навчання. Позов мотивований тим, що шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Жмеринського районного суду. [PERSON] та [PERSON] являються батьками повнолітньої [PERSON] Рішенням Жмеринського районного суду відповідач виплачував аліменти на користь позивача на утримання їхньої спільної дочки, так як вона знаходилась і перебуває на повному утриманні матері. На даний час [PERSON] проживає разом з позивачкою та навчається на третьому курсі Економіко-правового коледжу ПВНЗ «Вінницький фінансово-економічний університет». Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, у розмірі визначеному позивачем. Також зазначив, що неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї на його утриманні немає. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала, вказала, що на даний час навчається на четвертому курсі Економіко-правового коледжу ПВНЗ «Вінницький фінансово-економічний університет», та потребує коштів на оплату навчання, харчування, купівлі одягу, а також для фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 111345 від 18.10.2000 року [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (на 3 а.с.). Відповідно до довідки Вінницького фінансово-економічного університету № 58/1 від 05.07.2018 року, [PERSON] у 2015 року вступила до Економіко-правового коледжу ПВНЗ «Вінницький фінансово-економічний університет» і зараз навчається на третьому курсі денного відділення (на 4 а.с.). Згідно довідки ПП «Бокуд» № 3179 від 03.07.2018 року [PERSON] та її дочка [PERSON] проживають за адресою [INFO] (на 5 а.с.). Як вбачається з довідки Вінницького фінансово-економічного університету № 151 від 04.07.2018 року, в університеті відсутнє безкоштовне проживання та харчування (на 6 а.с.). Відповідно до договору про надання освітніх послуг № 21/15 від 28.08.2015 року дочка сторін [PERSON] навчається у Економіко-правовому коледжі ПВНЗ «Вінницький фінансово-економічний університет» в галузі знань «Правознавство» на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2015 року по 20.07.2019 року, вартість за один рік навчання складає 8000 гривень (на 7 а.с.). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, та що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів, у розмірі визначеному позивачем суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь держави 704,80 гривні судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved