Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 14 грудня 2017 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 47. В обґрунтування позову зазначила, що подружжя від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Останнім часом спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, взаємоповаги. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2019 року. Проживають окремо, спільним побутом не пов`язані. Наміру зберегти шлюб між ними немає. Позивач вважає, що подальше продовження спільного життя з відповідачем суперечить їхнім інтересам. Спору, щодо проживання дитини, сторони не мають. Тому, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 02 квітня 2019\~року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11 год. 00 хв. 25 квітня 2019 року. За заявою позивача, підготовче судове засідання було відкладено на 08 год. 30 хв. 23.05.2019 року. 23.05.2019 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 04.06.2019 року. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 04.06.2019 року було зупинити провадження\~по справі,\~до припинення\~перебування відповідача\~ у\~складі Збройних\~Сил України\~або інших\~утворених відповідно\~до закону\~військових формувань,\~що переведені\~на воєнний\~стан або\~залучені до\~проведення антитерористичної\~операції. 17.10.2019 року ухвалою суду, за клопотанням відповідача, було поновлено провадження у справі, та призначено до судового розгляду на 10 год. 00 хв. 24 жовтня 2019 року. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Проте, 24.10.2019 року, надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, проте, 17.10.2019 року надав суду письмову заяву, відповідно до якої, заявлені позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Також зазначив, що з грудня 2018 року подружжя разом не проживає, та не мають нічого спільного для подальшого перебування в шлюбі. Не заперечує, щодо проживання дитини з матір`ю. Спору, щодо поділу майна не має. Просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. Судом встановлено,\~що[PERSON] \~та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 грудня 2017 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.12.2017 року ( а.с. 5). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.12.2017 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 50 ( а.с. 10). Згідно ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя проживає окремо, зберігати сім`ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, та їх малолітній дитині. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральною основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, тому, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved