Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 травня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 712. Обґрунтовує позов тим, що з 26 травня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину [PERSON] [INFO] . Подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, втратили повагу один до одного, постійні суперечки призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Тривалий час сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільний побут та господарство. Крім цього, просить залишити сина [PERSON] проживати з нею. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 08.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, подав заяву про визнання позову, просить розгляд справи проводити у його відсутності і врахувати, що не заперечує проживання сина з матір`ю. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] 26 травня 2012 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 712. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] . З`ясовано, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття любові та поваги одне до одного. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини не суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. Згідно ст.160 Сімейного кодексуУкраїни, місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначаєтьсяза спільною згодою батьків та самої дитини; місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що син проживає разом з нею. Відповідач не заперечує проти проживання сина з позивачем, спору щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю у сторін немає. Отже, за відсутності спору між сторонами, підстав для вирішення питань щодо визначення місця проживання дитини в судовому порядку немає, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Розподіл витрат по розгляду справи підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.105, 109, 112 СК України,

Outcome: approved