Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 26 грудня 1995 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинено з 2010 року і з цього часу позивач з відповідачем разом не проживають як сімя. Спільного бюджету та господарства сторони не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін. У звязку з вище викладеним позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться у матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадського стану, про що зроблено відповідний актовий запис № 3642, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 290768, видане 26 грудня 1995 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадського стану (а.с. 4). Спільне життя у сторін не склалось, оскільки мають різні погляди на шлюб та сімейні відносини. Подружжя з 2010 року разом не проживає як сімя. Спільного бюджету та господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved