Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у зв`язку з навчанням у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час вона є студенткою 4 курсу Чернігівського вищого професійного училища побутового обслуговування. Зарахована на навчання з 01.09.2021 року. Термін закінчення навчання - лютий 2023 року. В шлюбі не перебуває, не працює, всі її доходи це стипендія, якої недостатньо для задоволення її потреб протягом місяця, тому вона потребує матеріальної допомоги. [INFO] їй виповнилось 18 років, термін сплати аліментів закінчився. Після досягнення повноліття відповідач не бажає добровільно виконувати свій батьківський обов`язок, передбачений ст.199 Сімейного кодексу України, про утримання батьками дітей, що продовжують навчання, та не надає матеріальної допомоги у в`язку з її навчанням,тому вона звернулась до суду. Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2021 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не прибула, в позовній заяві вказала про можливість розгляду справи без її участі. Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згоден частково у розмірі 1/6 частини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час вона є студенткою 4 курсу Чернігівського вищого професійного училища побутового обслуговування. Зарахована на навчання з 01.09.2021 року. Термін закінчення навчання - лютий 2023 року. В шлюбі не перебуває, не працює, всі її доходи це стипендія, якої недостатньо для задоволення її потреб протягом місяця, тому вона потребує матеріальної допомоги. [INFO] їй виповнилось 18 років, термін сплати аліментів закінчився. Після досягнення повноліття відповідач не бажає добровільно виконувати свій батьківський обов`язок, передбачений ст.199 Сімейного кодексу України, про утримання батьками дітей, що продовжують навчання, та не надає матеріальної допомоги у в`язку з її навчанням,тому вона звернулась до суду. Вирішуючи спір між сторонами, суд керується наступними нормами права. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до чинного сімейного законодавства, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1,2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем суду не надано жодного доказу, який свідчить про наявність у нього інших утриманців; відповідач не скористався своїм правом на подання доказів щодо його майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, те що відповідач є працездатним, частково згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, (але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб), щомісячно, бо саме такий розмір аліментів буде відповідати розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначена норма, яка встановлює час, з якого присуджуються аліменти, має імперативний характер і не містить виключень. А тому суд не приймає заперечення відповідача з приводу часу, з якого присуджуються аліменти та вважає за необхідне стягувати аліменти починаючи із дня пред`явлення позову до суду - з 10 вересня 2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково на користь позивача, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial