Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів. В обгрунтування своїх вимог, позивач вказує, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Згідно рішення суду відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки в сумі 500 грн. щомісячно. Однак, відповідач сплачує аліменти не регулярно, не щомісячно. Тому, згідно ст. 196 СК України позивач просила стягнути неустойку за несвоєчасну сплату аліментів згідно наданого розрахунку з 01.05.2010 року по 01.06.2014 року в сумі 9770 грн. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він не працює, живе на випадкові заробітки, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому сплачує аліменти при наявності в нього коштів. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов необґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи видно, що дійсно [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] і рішенням суду від 17 серпня 2010 року з нього стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с. 4,5). Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З розрахунку заборгованості по аліментам від 10.06.2014 року видно, що станом 01.06.2014 року заборгованості у [PERSON] по сплаті аліментів не має. На протязі 2010-2014 років він сплачував аліменти періодично (а.с. 20,21). Згідно п.22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Згідно довідки Любашівської селищної ради № 1790 від 01.07.2014 року [PERSON] не працює, має на утриманні неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З наданого суду розрахунку заборгованості по аліментах від 10.06.2014 року, складеного державним виконавцем ВДВС Любашівського РУЮ Одеської області, видно, що станом на 01.06.2014 року заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] не має, а поточна заборгованість державним виконавцем взагалі не нараховувалась та не визначалась. За таких обставин, суд вважає, що позивач не довела вини відповідача [PERSON] у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Тому, в задоволенні позову належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed