Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом в якому просить збільшити розмір аліментів, визначених за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2008 року по справі № 2-1059/2008 щодо стягнення з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], визначених в розмірі 300 грн. щомісячно, в сторону збільшення та визначити розмір аліментів в розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше ? частини заробітку (доходу) платника аліментів та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі в сумі 3 000 грн. послуги адвоката. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2004 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2008 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісяця. На даний час донька потребує значно більшого догляду та матеріальних затрат на лікування, а тому, посилаючись на норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду відзив на позов та просить задовольнити вимоги позивача частково, враховуючи його думку. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2004 року, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2007 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2008 року у справі № 2-1059/2008 з відповідача на користь позивача на утримання дитини стягнуті аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Вказане кореспондується положеннями правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.2014 року, яка враховується судом, якою визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до ст. вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, який стягується на дитину не може бути меншій ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а статтями 11, 12 вказаного Закону передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Якщо платник аліментів не має доходу взагалі, розмір аліментів обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, її вік; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: наявність у платника аліментів доньки [PERSON], [INFO]; визнання позову частково і те, що наданий час відповідач працює та отримує мінімальну заробітну плату. Враховуючи те, що відповідач працює, вимоги позовної заяви, суд визначає аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 704,80 грн. Щодо витрат на правову допомогу судом відмічається, що відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06.07.2015 року у справі «Заїченко проти України»). До позовної заяви позиваем надано копію Договору про надання правової допомоги, п. 1.1 даного договору передбачає надання правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов'язані чи можуть бути пов'язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Зі змісту зазначеного договору не вбачається у якій справі сторони погодили надання правової допомоги, інших доказів понесення витрат на правову допомогу у даній справі позивачем не надано, а тому вимоги позивача щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги є недоведеними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і ст. ст. 180-183, 184, 192 СК України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial