Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог за позовом позивач зазначала, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO], який зараз є студентом Харківського національного Університету радіоелектроніки денної форми навчання, має проблеми за станом здоров'я, державної стипендії не отримує та перебуває виключно на її утриманні. Посилаючись на вказані обставини, зазначаючи, що вона хворіє, а відповідач є приватним підприємцем та має нерегулярний дохід, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у сумі 1000,00 гривень. В судове засідання сторони не з'явились, сторона позивача надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутності позовні вимоги підтримали, просили розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на адресу його реєстрації судових повісток, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. За таких обставин, враховуючи положення ч.5 ст. 74 ЦПК України - у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, положення статей 77, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] Відповідно до довідки №1714 від 26.11.2014 року та довідки № 13 від 05.12.2014 року [PERSON] є студентом Харківського національного Університету радіоелектроніки, денної форми навчання, з отриманням стипендії. Відповідно до статті 199 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Батьки зобов'язані утримувати працездатних дітей, якщо вони продовжують навчання, адже у зв'язку з продовженням навчання можливість заробляти кошти для власного забезпечення істотно обмежена. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних членів сім'ї та інші обставини. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи потреби [PERSON], його стан здоров'я, матеріальний стан позивачки та її стан здоров'я, соціально-економічні умови сьогодення, а також дані про особу відповідача, який інших утриманців не має, є працездатною особою і в змозі заробляти гроші і надавати відповідну допомогу позивачці (відомостей, які б це спростовували відповідач суду не надав), але як зазначає позивачка відповідач є приватним підприємцем та має мінливий, не регулярний дохід, суд вважає за необхідне в інтересах [PERSON] стягнути з відповідача аліменти на утримання останнього, який продовжує навчання, в розмірі 588,00 гривень щомісячно, що відповідає його частині як батька (50 %) прожиткового мінімуму встановленого статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (1176,00 гривні / 2 = 588,00 гривень). Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд виходив з того, що відповідно до положень Сімейного Кодексу України (ст.199), обов'язок утримувати дитину є в обох батьків в рівні мірі. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial