Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 06.07.2016р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що з 17.11.2015р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 06.07.2016р. народився син [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобовязаний та спроможний таку надавати. В звязку із наведеним, та неможливістю на сьогоднішній день самостійно здійснювати утримання дитини, просить вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Позивач подала до суду заяву за змістом якої уточненні позовні вимог підтримала, просить такі задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, повністю визнає свій обовязок по утриманню дитини та погоджується сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, при цьому просить розгляд справи проводити у його відсутності. У звязку з неявкою сторін в судове засідання та з врахуванням поданих ними заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-СГ № 499769 виданого 14.07.2016р. Сихівським районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, відповідач [PERSON], являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON], 06.07.2016р.н., відтак, зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку по утриманню їх спільної дитини, а також фактичних доказів виконання останнім такого обовязку, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання сина сторін до досягнення ним повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини, вік та потреби на її утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Пpo Державний бюджет на 2016 рік»), матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, його соціальний та матеріальний стан, вид діяльності, відсутність на його утриманні інших утриманців, а також визнання ним позову в заявленому обсязі, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи з 25.10.2016р. (дати звернення до суду з відповідним позовом) і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved