Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті позивач прийняла спадщину за заповітом, посвідченим 29.07.1998 року виконавчим комітетом Дебеславцівської сільської ради Коломийського району за реєстровим № 30. Вказує, що являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], та з дня смерті спадкодавця вступила в управління спадковим майном, так як постійно проживала з нею на час її смерті. Зазначає, що згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів за № 57540 від 02.12.2016 р. виданої Коломийським МБТІ право власності зареєстровано за [PERSON], однак загальна площа змінилася з 37,8 кв.м. на 103,4 кв.м, а житлова площа з 19,8 кв.м. на 65,2 кв.м. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], позивач [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Коломийської РНК із заявою про прийняття спадщини. Однак, у зв'язку із здійсненою добудовою до будинку, постановою нотаріуса відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що по вул. Довженка, 4 в с. Залуччя, Коломийського району Івано-Франківської області. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згідний повністю. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON], що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» від 02 грудня 2016 року № 57540 (а.с. 13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 грудня 2012 року( а.с.6). Після смерті [PERSON] позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 29.07.1998 року виконавчим комітетом Дебеславцівської сільської ради Коломийського району за реєстровим № 30, який не змінювався і не скасовувався (а.с. 9,28). Однак, постановою державного нотаріуса Першої Коломийської РДНК Петрук О.Л. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із здійсненою добудовою до будинку літ. «А1» без дозволу на виконання будівельних робіт (а.с.27). Як вбачається з копії виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» від 02 грудня 2016 року № 57540 загальна площа змінилася з 37,8 кв.м. на 103,4 кв.м, а житлова площа з 19,8 кв.м. на 65,2 кв.м. у зв'язку з демонтажем пічки та прибудовою літ «А1», яка побудована самочинно.(а.с.13) Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта ТзОВ «ЕКА-Захід» прибудова до індивідуального житлового будинку (загальною пл.. 63,5 кв.м., житловою пл.. 45,4 кв.м. (літ. А1) [ADDRESS] відповідає вимогам надійності, будівельно-технічним, санітарним, пожежним вимогам, а також можлива його надійна та безпечна експлуатація (а.с.19-26) Відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК). Відповідно до звіту про оцінку вартості СПД [PERSON] від 02 лютого 2017 року , ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 204 200 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.376, 392, 1216, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved