Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.06.2008 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №82. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначила, що на даний час сімейне життя не склалось та з роками між ними виникло відчуження, вони переслали розуміти один одного, не вирішували разом сімейні та побутові проблеми, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення стосунків. Спору про розподіл майна у сторін немає. Просить розірвати шлюб з відповідачем. До початку слухання справи позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Ухвалою від 22.02.2017 року сторонам надавався час на примирення строком три місяці, але примирення між сторонами не відбулось. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також умови життя подружжя та інші обставини життя подружжя приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи, а саме копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2008 року який був укладений між [PERSON] та [PERSON], відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №82(а.с.4). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сім'ї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Отже, суд приходить до висновку, що в сім'ї склалися складні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються; спільне господарство не ведеться. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved