Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Харківської міської ради, третя особа - Відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, що є правонаступником Управління Держземагенства в м. Харкові Харківської області, в якому просила встановити межу між суміжними земельними ділянками, що по [ADDRESS] та [ADDRESS] , що знаходяться у її, [PERSON] , та [PERSON] постійному користуванні відповідно до земельно-кадастрової документації станом на 05.07.2004 року; усунути порушення її права користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з боку [PERSON] та зобов`язати його вчинити для цього такі дії, як перенести паркан на місце його встановлення станом на 05.07.2004 року, а також провести роботи з демонтажу гаражу та бані, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 05.07.2004 року вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Голубом І. В., реєстровий номер 2336. Відповідно до умов Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 20.04.1956 року житловим управління Ленінського району м. Харкова, згідно рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих № 67 від 28.02.1956 року про відвід земельної ділянки, забудовнику на праві безстрокового користування надано земельну ділянку, площею 475, 0 кв. м. У червні 2005 року [PERSON] розібрав старий паркан та почав будувати новий, що знаходиться на відстані приблизно 15 см від будинку, чим порушив існуючи межі земельних ділянок. Крім того, на відстані 1,5 м від будинку позивачки на частині незаконно захопленої земельної ділянки відповідачем було побудовано гараж, в якому він зберігає паливно-мастильні матеріали, внаслідок чого склалася вибухонебезпечна ситуація, яка загрожує руйнацією її будинку. Також, безпосередньо біля самого паркану відповідачем було побудовано баню, при експлуатації якої попіл та іскри від вогню летять на територію її земельної ділянки, що може спричинити пожежу. На будівництво даних об`єктів позивач згоди не надавала, тому дії відповідача не відповідають вимогам закону, порушують її права, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2017 року відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. 04.04.2017 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла заява відповідача [PERSON] про відвід судді Гримайло А. М. на підставі ч. 1 ст. 21 ЦПК України, а також заява його представника - адвоката Горелик О. В. про закриття провадження у справі й застосування строків позовної давності, від яких заявник та його представник відмовилися у судовому засіданні. (т. 1 а. с. 30-31, 54-55). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.04.2018 року у справі призначена судова землевпорядна експертиза, провадження у справі зупинено на час її проведення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.09.2019 року провадження у справі поновлено у зв`язку з отримання висновків експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року справа повернута у підготовче провадження, встановлено загальний порядок розгляду справи. 23.12.2020 року на адресу суду позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій третю особу - Управління Держземагенства в м. Харкові Харківської області замінено його правонаступником внаслідок реорганізації - Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. (т. 2 а. с. 227-230). Позивач та її представники позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позові; аналогічна позиція викладена у відповіді на відзив від 13.02.2020 року; 18.06.2021 року суду надана заява про розгляд справи за відсутності позивача та представників. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали, у задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі, відповідач пояснив, що новий паркан стоїть на його земельній ділянці з відступкою 0,1 м на користь ділянки [ADDRESS] , гараж та баня збудовані на його ділянці, прийняті в експлуатацію до моменту набуття права власності позивачем, а тому не можуть порушувати права позивачки, оскільки причиною судового спору є не будівництво вищезазначених будівель, а помилки у документації. На засідання узгоджувальної комісії він запрошений не був, висновки комісії вважає необґрунтованими, оскільки згідно із технічним паспортом на домоволодіння [ADDRESS] після будівництва нового паркану має місце переуступка на користь ділянки [ADDRESS] у розмірі 6 кв. м, про що свідчить довідка КП «БТІ». Стверджує, що в наданих позивачкою технічних паспортах на будівлю № [NUMBER] помилково зазначені розмір, форма ділянки та відстань від будинку до межі, що вони не відповідають дійсності, а його ділянка № [NUMBER] зменшилась порівняно із 1997р (рік введення у право спадкування) з 456 кв. м. до 439 кв. м., таким чином новий паркан збудований в межах ділянки № [NUMBER] . 18.06.2021 року суду надана заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Представник відповідача - Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник третьої особи - Відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, будь яких заяв суду не надав. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представників, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування вимог та заперечень, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з виписки з рішення № 67 засідання виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.02.1956 року «Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки» забудовнику [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці по [ADDRESS] , площею 475, 0 кв. м. у безстрокове користування (т. 1 а. с. 8). З Акту зазначення меж Управління головного архітектора м. Харкова від 14.04.1956 року вбачається, що згідно проекту головного архітектора м. Харкова було зроблено винос на місцевість меж ділянки, загальною площею 460,0 кв. м., розташованого в [ADDRESS] . (т. 1 а. с. 11). Відповідно до умов Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 20.04.1956 року житловим управління Ленінського району м. Харкова на підставі рішення № 67 виконкому Ленінської райради депутатів трудящих «Про відвід земельної ділянки» від 28.02.1956 року надано право безстрокового користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , площею 475, 0 кв. м., із зобов`язанням будівництва житлового одноповерхового будинку, жилою площею 36,3 кв. м., з кількістю кімнат «трьох» на відстані двох метрів від червоної лінії забудівлі. (т. 1 а. с. 9-10). Рішенням виконавчого комітету Ленінської райради народних депутатів № 149/49 від 01.10.1985 року власнику домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] дозволено оформити самовільні будівлі у вищезазначеному домоволодінні, в тому числі і гараж літ. «Г» (т. 1 а. с. 191). Рішенням виконавчого комітету Ленінської райради народних депутатів від 23.10.1990 року забудовнику [PERSON] затверджено акт прийому в експлуатацію житлового будинку із надвірними будівлями, загальною площею 49,3 кв. м., у тому числі житловою 30,4 кв. м., по [ADDRESS] (т. 1 а. с. 87). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради № 164 від 03.06.2003 року власнику домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] дозволено оформити раніше побудовану лазню у вищезазначеному домоволодінні (т. 1 а. с. 192). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 05 липня 2004 року, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Голубом І. В., реєстровий номер 2336, [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.07.2004 року № 4054143 (т. 1 а. с. 6-7). Відповідно технічному паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.04.2004 року на час придбання будинку по [ADDRESS] площа земельної ділянки складала 436 кв. м., а відстань від будинку до межі з домоволодінням [ADDRESS] близько 1,0 м., такі ж лінійні розміри та площа ділянки зазначені в технічних паспортах від 1973 р., від 19.09.1990 р., та від 03.10.2000 р.(а. с. 95-99, 112-125). Згідно технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.07.2006 року за адресою земельної ділянки по [ADDRESS] має місце переуступка 6 кв. м. з боку домоволодіння [ADDRESS] , та 9 кв. м. з боку домоволодіння [ADDRESS] (т. 1 а. с. 106-105). З листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 24.01.2006 року вбачається, що площа земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до квартальній зйомці, затвердженій рішенням Ленінського РВК № 139/34 від 15.06.1977 року, складала 400 кв. м., крім того надлишок 56 кв. м.; обстеженням 08.12.2005 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки по [ADDRESS] складає 450 кв. м.; зменшення площі земельної ділянки на 6 кв. м. відбулося за рахунок самовільної переуступки частини землі у бік сусіднього домоволодіння [ADDRESS] (т. 1 а. с. 149-154). За захистом порушеного права позивачка зверталась до Виконавчого комітету Ленінської районної ради та до Узгоджувальної комісії Харківської міської ради та отримала відповідь про те, що зазначені у зверненні факти мали місце, мається порушення меж земельної ділянки по [ADDRESS] з боку домоволодіння по [ADDRESS] ; рекомендовано поновити межі земельних ділянок згідно викопіюванні із схематичного плану кварталу та дотримуватися правил добросусідства, за захистом своїх прав рекомендовано звернутися до суду. (т. 1 а. с. 14 -16). Згідно листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 31.07.2006 року 13.07.2006 року був проведений переобмір земельної ділянки [ADDRESS] , згідно до якого 07.03.1973 року площа земельної ділянки в натурі складала 436 кв.м.; станом на 13.07.2006 року фактична площа земельної ділянки складає 421 кв. м., зменшення площі земельної ділянки на 15 кв. м. відбулося за рахунок самовільної переуступки землі сусіднім земельним ділянкам - [ADDRESS] , площею 6 кв. м., [ADDRESS] - площею 9 кв. м. (т. 1 а. с. 144-146). Як вбачається з технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.11.2009 року згідно рішення № 67 виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.02.1956 року площа земельної ділянки по [ADDRESS] складала 436,0 кв. м. (т. 1 а. с. 100-105). Як вбачається з технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.05.2010 року згідно рішення № 139/34 Ленінської райради від 15.06.1977 року площа земельної ділянки по [ADDRESS] складала 456,0 кв. м. (т. 1 а. с. 155-164). Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04.03.2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволені частково, встановлені межі між домоволодіннями [ADDRESS] і [ADDRESS] згідно із технічним паспортом на будинок [ADDRESS] від 22.04.2004 року та фактичним використуванням земельної ділянки, встановивши відстань від житлового будинку літ. «А-1» до межі 0,93 м та 1,0 м, відстань від сараю літ. «В» до межі 0,75 (т. 1 а. с. 32-37). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.08.2013 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04.03.2013 року в частині встановлення межі між домоволодіннями [ADDRESS] і [ADDRESS] згідно із технічним паспортом на будинок [ADDRESS] від 22.04.2004 року та фактичним використуванням земельної ділянки, встановивши відстань від житлового будинку літ. «А-1» до межі 0,93 м та 1,0 м, відстань від сараю літ. «В» до межі 0,75 - скасовано, у задоволенні позовної вимоги відмовлено; у іншій частині рішення залишено без змін за підстав неправильного визначення характеру спірних правовідносин та незалученням до участі у справі належного співвідповідача - Харківську міську раду відповідно до вимог п. 12 Перехідних положень ЗК України, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин. (т. 1 а. с. 38-41). Згідно з висновком додаткової судової комісійної будівельно-технічної експертизи № 1255 від 27.07.2012 р. фактичні лінійні розміри земельної ділянки [ADDRESS] не відповідають його розмірам в планах БТІ за 1985 рік, не відповідають його розмірам в планах БТІ за 1997 рік та фактично зменшились; площа земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] змінилася та фактично становить 439 кв. м.; площа земельної ділянки [ADDRESS] , виділена за рішенням ВК Ленінської райради депутатів трудящих від 26.02.1956 року за № 67, не відповідає площі земельної ділянки [ADDRESS] , вказаній в договорі від 20.04.1956 року про надання у безстрокове користування, та є меншою на 8 кв. м.; відповідно до плану відводу, розробленого Управлінням Головного Архітектора м. Харкова, передбачалось будівництво житлового будинку розмірами 7,60 х 7,16 м з розміщенням його зі сторони межі земельної ділянки по [ADDRESS] на відстані 2,0 м від неї та на відстані 2,0 м від межі по [ADDRESS]; в матеріалах інвентаризаційної справи № 64931 на домоволодіння [ADDRESS] міститься схематичний план земельної ділянки станом на 1973 рік (з поточними змінами у 1990 році та у 2006 році), згідно якому конфігурація земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , її площа (436 кв. м.) та лінійні розміри меж станом на 1973 рік не відповідають конфігурації, площі та лінійним розмірам меж, наведених у плані відводу; місце розташування побудованого на земельній ділянці [ADDRESS] житлового будинку не відповідає запроектованому місцю розташування, наведеному у плані відводу згідно рішення № 67 від 28.02.1956 року; згідно Акту приймання індивідуального житлового будинку [ADDRESS] та рішенню виконкому Ленінської райради народних депутатів від 23.10.1990 року за № 213/4 щодо затвердження акту приймання в експлуатацію житлового будинку, згідно до яких будівництво житлового будинку по [ADDRESS] відбувалось з 1956 по 1963 роки та прийнято в експлуатацію у 1990 році; сарай літ. «Б», розташований на перетинанні меж по [ADDRESS] та [ADDRESS] , інвентаризовано у 1973 році; площа земельної ділянки № [NUMBER] , виділена за рішенням ВК Ленінської райради депутатів трудящих від 26.02.1956 року за № 67, не відповідає площі земельної ділянки № [NUMBER] , вказаній у викопіюванні із схематичного плану земельної ділянки станом на 1973 рік на 31,0 кв. м; рішення виконкому щодо зміни площі, конфігурації та лінійних розмірів земельної ділянки [ADDRESS] в матеріалах справи відсутні; в ескізі земельної ділянки та у викопіюванні із схематичного плану кварталу станом на 2006 рік вказано відомості щодо переуступки земельної ділянки по межі з домоволодінням [ADDRESS] площею 6 кв. м та по тильній стороні (по межі з домоволодінням [ADDRESS] ) площею 9 кв. м із зазначенням, що площа земельної ділянки становила 421 кв. м (за нормою 436 кв. м., переуступка 15,0 кв. м); зіставляючи дані викопіювання із схематичного плану кварталу щодо переуступки частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 6 кв. м, на користь землекористувача земельної ділянки [ADDRESS] та дані ескізу земельної ділянки і дані викопіювання із схематичного плану кварталу щодо переуступки частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 6 кв. м, на користь землекористувача земельної ділянки [ADDRESS] , встановлено протиріччя у вказаних документах, а саме: у бік якої земельної ділянки виконано переуступку; земельна ділянка домоволодіння [ADDRESS] у 2006 році не обмірювалась, конфігурація та площа не уточнювалися; згідно з технічним паспортом КП «ХАрМіськБТІ», виготовленим за станом на 22.04.2004 року, земельна ділянка домоволодіння [ADDRESS] по межі з домоволодінням [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ) мала лінійні розміри межі - 22,65 м;, площа земельної ділянки страдала 436 кв. м.; згідно матеріалам топографо-геодезичних вишукувань земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] у 2010 році площа земельної ділянки становить 438 кв. м; у загальну площу земельної ділянки [ADDRESS] не включено площу, розташовану на розі [ADDRESS] біля гаражу, якою на момент проведення вишукувань не користується землекористувач земельної ділянки № [NUMBER] (лінійний розмір по червоній лінії 0,46 м); конфігурація, лінійні розміри та площа земельної ділянки [ADDRESS] змінювалися на протязі тривалого часу; встановлення меж земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на місцевості згідно з планом відводу до Рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.02.1956 року за № 67 не було здійснено у зв`язку з будівництвом житлового будинку на місці, яке не відповідало плану відводу, розробленого Управлінням Головного Архітектора м. Харкова, що призвело до зміни місця розташування межі між земельними ділянками домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] . В матеріалах інвентаризаційної справи № 67693, в якій міститься Рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 15.06.1977 року за № 139/34 щодо розділу домоволодіння [ADDRESS] (площа земельної ділянки якого станом на 1977 рік складала 1158 кв. м) на два домоволодіння та виділ [PERSON] окремого домоволодіння із земельною ділянкою площею 400 кв. м з присвоєнням адреси: [ADDRESS] ; згідно викопіювання із схематичного плану кварталу станом на 1977 рік земельна ділянка № [NUMBER] по межі з домоволодінням [ADDRESS] мала лінійні розміри меж 25,25 м; площа земельної ділянки становила 400 кв. м, винос земельної ділянки такої конфігурації та такими розмірами меж на місцевість не було здійснено; виділ домоволодіння [ADDRESS] відбувався в межах раніше виділеної земельної ділянки домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] , що підтверджується викопіюванням із схематичного плану кварталу на присадибну ділянку по [ADDRESS] , користувач-тільки для виконкому, де наведено конфігурацію та лінійні розміри меж земельної ділянки, яке виділяється з домоволодіння [ADDRESS] станом на 1989 рік, конфігурація меж суміжної земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] та їх розміри зі сторони земельної ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідають плану відводу земельної ділянки [ADDRESS] згідно з Рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.02.1956 року за № 67; земельна ділянка домоволодіння [ADDRESS] примикає до існуючої межі земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , при цьому захоплено землю вздовж [ADDRESS]; розміри межі земельної ділянки по межі з домоволодінням [ADDRESS] становлять 22,80 м; площа земельної ділянки за планом становила 445 кв. м; станом на 2005 рік земельна ділянка мала лінійні розміри меж по межі з домоволодінням [ADDRESS] 24,05 м (по прямій 24,05 м (1,2+22,85) та по ламаній 26,05 м (1,2+22,85), станом на 2005 рік площа земельної ділянки становила 450 кв. м (за нормою 400 кв. м, надлишок 56 кв. м, переуступка 6 кв. м); станом на 2010 рік фактична конфігурація та розміри меж земельної ділянки [ADDRESS] по межі з домоволодінням [ADDRESS] склала 23,79 м (по прямій 23,79 (0,8+1,5+8,86+2,02+5,62+3,77+1,22) та по ламаній 26,02м (0,8+1,5+0,32+8,86+2,02+5,62+3,77+1,91+1,22); фактична конфігурація меж та розмір межі земельної ділянки [ADDRESS] (по червоній лінії) не відповідає конфігурації та розміру цієї межі згідно з планами, наведеними у технічних паспортах, складених станом на 1985, 1997 роки та у викопіюванні із схематичного плану кварталу на присадибну ділянку по [ADDRESS] станом на 1989 рік - згідно з технічними паспортами - 17,55 м, згідно з викопіюванням - 17,45 м, фактично 17,37 м; фактична конфігурація меж та розмір межі земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] (по червоній лінії) не відповідає конфігурації та розміру цієї межі згідно з викопіюванням із схематичного плану кварталу станом на 1973 рік, з планом, наведеним у технічному паспорті, складеному станом на 2004 рік - згідно з викопіюванням - 21,97 м, згідно паспорту - 21,97 м, фактично 21,62 м; довжина межі по [ADDRESS] з урахуванням геодезичної зйомки становить 22,08 м (21,62+0,46); при розмірі межі земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] (по червоній лінії) становить 17,45 м згідно з викопіюванням із схематичного плану кварталу на присадибну ділянку станом на 1989 рік, фактичне розташування суміжної межі між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідає викопіюванню із схематичного плану кварталу станом на 1989 рік, зменшення розміру межі по червоній лінії пов`язано зі зміщенням межі близько 0,08 м з боку земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] ; при розмірі межі земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] (по червоній лінії) становить 17,55 м згідно з технічними паспортами станом на 1985, 1997 роки, фактичне розташування суміжної межі між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає технічним паспортам, для приведення місця розташування цієї межі у відповідність до технічних паспортів, необхідно змістити суміжну межу на 0,10 м у бік домоволодіння [ADDRESS] , тобто привести у відповідність до технічних паспортів. (т. 1 а. с. 166-180). Згідно з висновком експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 9293/19070 від 12.09.2019 року: -площа земельної ділянки [ADDRESS] фактично (на місцевості) станом на серпень 2018 року складає 0,0433 га, що не відповідає площі, прописаній в наданих реєстраційних документах; -відповідно до наданої на дослідження документації всі будівлі та споруди [PERSON] та [PERSON] знаходяться на належним їм земельних ділянках; -споруди розташовані в місцях, вказаних в інвентаризаційних справах домоволодінь [ADDRESS] , [ADDRESS] ; відповідно до викопіювання із схематичного плану кварталу, що містять матеріали інвентаризаційної справи № 67693 на домоволодіння [ADDRESS] , що складений станом на 15.06.1977 року із змінами у 08.12.2005 році, на земельній ділянці № [NUMBER] розташовані в межах земельної ділянки, площею 450 кв. м., житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, надвірні будівлі та споруди (гараж «Г», сарай «Б», вбиральня «Д»). При цьому на ескізі плану земельної ділянки, що складений 06.07.1985 року з внесеними змінами 06.05.2010 року (зведена лазня «Е») відстані будівель до сусідньої межі з домоволодінням [ADDRESS] складають: від гаража «Г» - 0,25 м (ближчий кут будівлі до червоної лінії), від лазні «Е» - 0,6 м (ближчий кут будівлі) та 0,37 м (віддалений кут будівлі) . Матеріали інвентаризаційної справи № 64931 на домоволодіння [ADDRESS] містять ескіз із зазначенням розташування всіх будівель і споруд, складений станом на 07.03.1973 рік (з внесеними змінами 02.06.1986 та 18.09.1990) та вказівкою відстаней будівель від сусідньої межі з домоволодінням [ADDRESS] , а саме: відстані від житлового будинку літ. «А-1» - 0,93 м (ближчий кут будівлі) та 1,0 м (віддалений кут будівлі). У листі від 24.01.2006 року «КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зазначено, що площа земельної ділянки по [ADDRESS] згідно квартальній зйомці, затвердженій рішенням Ленінського РВК № 139/34 від 15.06.1977 складала 400 кв. м., крім того надлишок 56 кв. м. Обстеженням 08.12.2005 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки [ADDRESS] складає 450 кв. м. Зменшення площі земельної ділянки на 6 кв. м. відбулося за рахунок самовільної переуступки частини землі в бік сусіднього домоволодіння [ADDRESS]… », при цьому детально показано як змістилася подовжня границя між домоволодіннями [ADDRESS] , [ADDRESS] , а саме: по червоній лінії на 0,37 м, по тильній стороні земельних ділянок - на 0,16 м. У зв`язку із зміщенням зазначена межа розташована відносно ближчого куту будинку літ. «А-1» домоволодіння [ADDRESS] на відстані 0,7 м, відносно віддаленого куту будинку відносно червоної лінії на відстані 0,2 м. За результатами натурного обстеження при проведенні експертизи суміжна межа між домоволодіннями №№ [NUMBER],[NUMBER] розташована відносно ближчого куту будинку літ. «А-1» домоволодіння [ADDRESS] на відстані 0,63 м, відносно віддаленого куту від червоної лінії будинку на відстані 0,16 м, тобто майже ті ж розмірі, що зазначені в ескізі. Відстані між гаражем домоволодіння [ADDRESS] та житловим будинком літ. «А-1» домоволодіння [ADDRESS] складає 1,15 м (віддалений від червоної лінії кут будинку) та 1,23 м (стіна будинку [ADDRESS] напроти кута гаражу домоволодіння [ADDRESS] ). У зв`язку з тим, що ескіз плану земельної ділянки [ADDRESS] має лише одну прив`язку (0,25 м) від ближчого до червоної лінії кута гаражу літ. «Г» домоволодіння [ADDRESS] до межі з домоволодінням [ADDRESS] , що існувала до самовільної переуступки у бік домоволодіння [ADDRESS] , встановленої КП «ХМБТІ» у 2005 році, розрахунок місця знаходження (відстані) межі між домоволодіннями [ADDRESS] , [ADDRESS] проводиться з використанням саме цієї прив`язки. А саме: відстань становить 0,98 м (1,23-0,25), до 1,23 - відстань до ближчого до червоної лінії куту гаражу літ. «Г» домоволодіння [ADDRESS] до стіни будинку [ADDRESS] , що визначена натурним обстеженням при виконанні експертизи; 0,25 - прив`язка від ближчого до червоної лінії кута гаражу літ. «Г» домоволодіння [ADDRESS] до межі з домоволодінням [ADDRESS] , що існувала до самовільної переуступки в бік домоволодіння [ADDRESS] , встановленої КП «ХМБТІ» у 2005 році; -визначення географічних координат положення точок на місцевості не входить до компетенції судового експерта; -відповідно до наданої на дослідження технічної документації на земельну ділянку [ADDRESS] , будівлі лазні та гаражу не відносяться до самовільно побудованих; -збудований [PERSON] паркан між сумісними земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає будівельно-технічним нормам, а саме: п. 2.20 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» та п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018, а саме: за результатами натурного обстеження при проведенні експертизи суміжна межа між домоволодіннями [ADDRESS] , [ADDRESS] розташована відносно ближчого куту будинку літ. «А-1» домоволодіння [ADDRESS] на відстані 0,63 м, відносно віддаленого куту від червоної лінії будинку на відстані 0,16 м, сарай літ. «В» домоволодіння [ADDRESS] розташований по цій суміжній межі, що не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» (9.13) та вимогам п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018 (9.12). На земельній ділянці № [NUMBER] будівлі гаражу літ. «Г» та лазні літ. «Е» також розташовані менше 1,0 м, що не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92**** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» (9.13) та вимогам п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018 (9.12). Зведенням будівель та споруд домоволодінь №№ [ADDRESS], [ADDRESS] поруч із суміжною межею сформовано щільну забудову, а відстані між зазначеними будівлями та спорудами не дозволяють перебудувати паркан у відповідності до будівельних вимог, тому для усунення спору співвласників з приводу користування земельною ділянкою вздовж суміжної межі необхідно встановити земельний сервітут. За результатами натурного обстеження мінімальна відстань від гаража літ. «Г» домоволодіння [ADDRESS] до стіни житлового будинку літ.»А-1» складає 1.15 м, що не відповідає нормативній відстані 10 м.; під час зведення на земельній ділянці [ADDRESS] нового паркану, будівель лазні та гаражу було порушено будівельно-технічні норми, а саме: п.2.20, п. 2.8 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», п. 3.25*, п. 7.50 табл.7.5 ДБН 360-92**. Будівельними нормами і правилами та вимогами щодо містобудування не регламентуються відстані зведення лазень по відношенню до інших будівельних об`єктів в межах садибної забудови, у тому числі забудови на сусідніх ділянках; -визначити технічні помилки в документах, на підставі яких здійснюється реєстрація земельної ділянки, не надається можливим, оскільки в представлених на експертизу матеріалах відсутня документація із землеустрою на земельну ділянку домоволодіння [ADDRESS] , а також документи, що підтверджують внесення даних про земельну ділянку до відомостей Державного земельного кадастру. (т. 2 а. с. 86-105). Суд розглядає справи відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення учасників у справі та інших обставин, які мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 7 ст. 81 ЦПК України закріплено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача. Як вбачається з п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно із ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. У випадках, коли у такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Згідно до ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. В силу ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2012 № 6, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Крім того, вищевказаною статтею передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно п. 4.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині усунення порушення її права користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] перенести паркан між домоволодінням [ADDRESS] та домоволодінням [ADDRESS] на місце його встановлення станом на 05.07.2004 року, оскільки на момент набуття права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] між колишнім власником домоволодіння [ADDRESS] та [PERSON] , як власником домоволодіння [ADDRESS] , склався фактичний порядок користування земельними ділянками, межі яких були позначені встановленим парканом та який у 2005 році самовільно було перероблено відповідачем. В задоволенні інших позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суд позбавлений можливості на власний розсуд встановлювати межу між суміжними земельними ділянками, що по [ADDRESS] та [ADDRESS] , які знаходяться у постійному користуванні позивача та відповідача, оскільки зазначена процедура віднесена до компетенції спеціальних органів та потребує певних технічних знань; встановити межі червоної лінії між спірними ділянками відповідно до земельно-кадастрової документації станом на 05.07.2004 року не вбачається можливим внаслідок чисельних розбіжностей в документації, невідповідності їй площі, конфігурації та розміру меж земельних ділянок через наявність самовільних переуступок між їх користувачами, що встановлено висновками експертиз, проведених в ході розгляду справи. Щодо позовної вимоги про проведення роботи з демонтажу гаражу та бані, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] суд вважає за необхідне зазначити, що вищезазначені будівлі не є об`єктами самовільного будівництва, введені в експлуатацію відповідно до діючого на момент прийняття в експлуатацію законодавства України до моменту набуття права власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] , розташовані на земельній ділянці, що знаходиться в постійному користуванні відповідача, жодних доказів на підтвердження доводів позивачки щодо пожежно небезпечної ситуації від цих будівель суду не надано, а тому зазначена позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Outcome: partial