Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого в них народився син [PERSON], [INFO]. 29.08.2015 року розірваний шлюб, укладений між сторонами. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.05.2014 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На утримання дитини позивачеві необхідно щомісяця не менш ніж 1600 гривень, оскільки щомісячно вона витрачає гроші на ліки, на дитячий садочок, на гуртки, ремонт, іграшки, миючи засоби у дитячому садочку, відвідування оздоровчої групи, їжу, одяг, взуття, комунальні послуги. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не нажає, аліменти не сплачує, оскільки ніде офіційно не працює, доходу немає, не бере участі у додаткових витратах на дитину, оскільки дитина є хворобливою та потребує постійних витрат на лікування. З наведених підстав просила суд задовольнити позов, змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача з 1/4 частини його доходів на тверду суму у розмірі 600 гривень щомісячно. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, відповідно до якої вона підтримує заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 74, 76, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18.08.2015 року розірваний шлюб, укладений 01.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.05.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначені висновки щодо подібних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс14. Дана постанова Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. Судом встановлено, що на виконанні в Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 30-31), на час розгляду справи відповідач має заборгованість за аліментами (а.с. 32), крім того відомості про отримання ним доходу чи отримання пенсії відсутні (а.с. 28, 29). Таким чином, виходячи із змісту позовної заяви, наявних в матеріалах справи доказів, ненадання відповідачем доказів на спростування позовних вимог позивача щодо розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.182-184,192 СК України,

Outcome: approved