Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилалась на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, за місцем проживання він не проживає. Подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам сина. Спільне господарство вони не ведуть. Відновлення нормальних стосунків між ними вважає неможливим. Тому просила шлюб розірвати. Відповідач відзиву на позов не подав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в день розгляду справи також звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 серпня 1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на час розгляду справи є повнолітнім (а.с. 4, 13). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. На час розгляду судом справи бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Позов про розірвання шлюбу вона підтримує та просить задовольнити. Позиція позивача залишається сталою та однозначною: вона позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач позов визнав, також просить шлюб розірвати. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати у шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на бажання сторін розірвати шлюб, підтримання позивачем вимог про розірвання шлюбу та визнання позову відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка у шлюбі змінювала прізвище, вимог щодо відновлення дошлюбного прізвища не заявляла. Тому вказане питання судом не розглядалось. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Outcome: approved