Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі, яка повністю належить позивачу на праві власності, чим порушують право власності останньої, не сплачують житлово - комунальні послуги. Таким чином позивач просить визнати реєстрацію відповідачів у квартирі недійсною, зняти відповідачів з реєстрації, виселити з квартири та зобов'язати сплатити житлово - комунальні послуги. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Прокурор Такташов О.Я., який вступив у справу з боку позивача, вимоги підтримав в частині стягнення житлово - комунальних послуг, в іншій частині вимоги вважав необґрунтованими. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечував, посилаючись на необґрунтованість останніх. Інші відповідачі будучи повідомленими належним чином до суду не з'явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили, проте неявка останніх не є перешкодою для розгляду справи. Представник служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації, просила відмовити у позові в частині вимог про виселення дітей. Дарницький районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві ДМС України просив розглядати справу без участі представника останнього /а.с. 102/. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відповіді КМБТІ від 18.05.2015 року /а.с. 109/ вбачається, що первинна реєстрація прав власності на квартиру [ADDRESS] була проведена за [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.05.1994 року (далі - квартира). Далі право власності на вказану квартиру перейшло до [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого 19.05.1995 року, дублікат якого виданий 13.04.2001 року. Далі договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] було розірвано згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2004 року (право власності на ? частину квартири повернулося та зареєстровано за [PERSON]. Далі право власності на ? частину квартири було визнано за [PERSON] на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2006 року. Далі право власності на ? частину квартири перейшло від [PERSON] до [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого 25.06.2009 року. Далі право власності на ? частину квартири від [PERSON] перейшло та зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 03.02.2012 року. Згідно витягу з державного реєстру речових прав /а.с. 112/ інша ? частина квартири зареєстрована за позивачем. Згідно відповіді третьої особи Дарницький районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві ДМС України вбачається, що у квартирі зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON] та малолітні діти останніх [PERSON], [PERSON] /а.с. 115/. [PERSON] у квартирі не зареєстрований та не проживає. Враховуючи наведене, вбачається, що [PERSON], його дружина [PERSON] та малолітні діти останніх [PERSON], [PERSON] проживають та зареєстровані у квартирі на законних підставах, як члени сім'ї власника ? частини квартири. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для визнання реєстрацію відповідачів у квартирі не дійсною, зняття з реєстрації та виселення. Не підлягає і задоволенню вимога про зобов'язання відповідачів оплатити житлово - комунальні послуги, оскільки [PERSON] до квартири відношення не має, а щодо інших повнолітніх відповідачів, позивач не надала доказів на підтвердження наявності такої заборгованості її розмір тощо. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed