Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.03.2013 року в м.Городок Хмельницької області мав місце страховий випадок (ДТП) за її участю та водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована в HACK «Оранта», договір страхування № AB 5547884 від 15.03.2012 року. Протягом березня 2013 року у відповідності до вимог ст.ст.33-35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було подано до Хмельницького регіонального відділення HACK «Оранта» необхідний пакет документів для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, де було відкрито справу № 3687/1 і 11.04.2013 року та складено страховий акт № ОЦВ-13-3687/1, який 22.04.20123 року було затверджено першим заступником начальника управління врегулювання ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» А.М.Сердюченко, тобто прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 9 490,0 грн. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний провести відповідне відшкодування. Однак протягом більше півтора року відповідач, незважаючи на неодноразові усті звернення позивача до Хмельницького регіонального відділення HACK «Оранта», грубо ігноруючи вимоги зазначеного вище закону ухилявся від повідомлення про причини не повернення позивачу страхового відшкодування та його оплати. Внаслідок несвоєчасної сплати страхового відшкодування позивач вимушена була проводити ремонт пошкодженого автомобіля за власні кошти, які були вилучені з сімейного бюджети, внаслідок чого вона та сім'я недоотримали відповідну суму для належного і повноцінного харчування та існування, вона усно неодноразово зверталась до Хмельницького регіонального відділення HACK «Оранта» з приводу виплати їй страхового відшкодування, однак так я не могла отримати зрозумілої відповіді з приводу не виконання відповідачем своїм зобов'язань, чим їй було заподіяно моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Крім того, відповідач повинен відшкодувати позивачу втрати внаслідок інфляції - 1154,93 грн., 3% річних - 474,5 грн., судові витрати - 243,6 та витрати на правову допомогу - 1500 грн. На підставі наведеного просить суд задовольнити позов. Представник відповідача позов визнала лише на суму страхового відшкодування, яка становить 9490 грн. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.03.2013 року в м.Городок Хмельницької області мав місце страховий випадок (ДТП) за участю позивача та водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована в HACK «Оранта», договір страхування № AB 5547884 від 15.03.2012 року. Протягом березня 2013 року у відповідності до вимог ст.ст.33-35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було подано до Хмельницького регіонального відділення HACK «Оранта» необхідний пакет документів для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, де було відкрито справу № 3687/1 і 11.04.2013 року та складено страховий акт № ОЦВ-13-3687/1, який 22.04.20123 року було затверджено першим заступником начальника управління врегулювання ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» А.М.Сердюченко, тобто прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 9490,0 грн. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний провести відповідне відшкодування. Однак протягом більше півтора року відповідач не виконує свого зобов'язання про виплату страхового відшкодування в сумі 9490,0 грн. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції за період з травня 2013 до грудня 2014 року становить 121,7%, а тому відповідач зобов'язаний додатково сплатити 1 154,93 грн.(9 490 х 121.7 :100). Відповідач зобов'язаний також сплатити 3% річних від суми 9490 грн. за період з травня 2013 до грудня 2014 року (20 місяців), що становить 474,5 грн. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу всього 11 194,43грн. (9 490грн. + 1 154,93 грн. + 474,5 грн.). Крім того, відповідач повинен відшкодувати позивачу судові витрати за сплату судового збору в сумі 243,6 грн. та витрати по наданню правової допомоги в сумі 1 500 грн. Відповідно до п.47, 48 Постанови №10 Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Оскільки представником позивача надано розрахунок часу участі його в даній справі який складається з 30 хв. - консультації, складанні позовної заяви - 2 год., представництво в судовому засіданні - 4 засідання (суд відповідно до протоколів судових засідань бере до у ваги лише участь представника у двох судових засіданнях), то суд прийшов до висновку про відповідність витрат позивача на правову допомогу, вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн., то вона задоволенню не підлягає, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (ст.611 ЦК України). Оскільки між сторонами відсутні договорні зобов'язання про відшкодування моральної шкоди у разі затримки виплати страхового відшкодування, то відповідно у суда немає підстав для задоволення даної вимоги.

Outcome: partial