Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстрована, але не мешкає з 2011 р., неповнолітня [PERSON] Її матір [PERSON] рішенням суду від 25 лютого 2016 р. визнано такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, а батько [PERSON] фактично про живає та мешкає в іншій квартирі. Оскільки відповідач [PERSON] тривалий час не мешкає в квартирі без поважної причини, позивач просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Треті особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що проти задоволення позову не заперечують. Відповідачі, будучи в порядку ст. 74 ч.9 ЦПК України належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно рішенню виконавчого комітету Комунарської районної ради м. Запоріжжя від 16 листопада 1989 р. квартира [ADDRESS] є службовою та закріплена за ПО ЖКХ Комунарського району, надана у користування працівниці вказаного підприємства [PERSON] на склад сімї 8 чоловік. (а.с. 13) В судовому засіданні встановлено, що у зазначеному житловому приміщенні зареєстровані наймач квартири [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 11-12) Згідно акту житлового органу відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі з 2011 р. не мешкає. (а.с. 18) Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач без поважної причини не мешкає у спірній квартирі понад 6 міс., що у відповідності зі ст. 72 ЖК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Задовольняючи позов суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 10), є неповнолітньою, її матір [PERSON] рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 р. визнано такою, що втратила право користування тієї ж квартирою. (а.с.14-16); батько відповідача [PERSON] у спірній квартирі не зареєстрований, не мешкає, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 17) Відповідно до ст. 160 ч.2 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За змістом ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» місце проживання неповнолітньої дитини є похідним від місця проживання одного з батьків. Оскільки батьки неповнолітньої [PERSON] не мають права користування спірною квартирою, підстави для збереження за нею права користування житловим приміщенням також відсутні. Суд також приймає до уваги, що у відповідності зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved