Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В своєму позові, позивач посилаються на те, що в будинку за адресою: м.Дніпро, вул. Вадима Сідура, буд.69 зареєстрована [PERSON], [INFO], яка ніколи не проживала за вказаною адресою. На підставі свідоцтва про право власності від 30.05.2002 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.04.2004 року, позивачка є власницею житлового будинку №69 по вул. Вадима Сідура в м.Дніпрі. Реєстрація відповідача порушує права позивача у користуванні та розпорядженні своїм майном. Представник третьої особи надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, рішення ухвалити згідно вимог чинного законодавства України. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розряду справи до суду не надходило. Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до матеріалів цивільної справи, позивач є власником житлового будинку №69 по вул. Вадима Сідура в м.Дніпрі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.03.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.04.2004 року та свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 30.05.2002 року, зареєстрованого КП ДМБТІ за записано в реєстрову книгу №643 за реєстровим №4102-52 від 30.05.2012 року. Відповідно до довідки про склад сімї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.02.2017 року, виданої Квартальним комітетом №15 Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради, у спірній квартирі окрім позивача, зареєстрований відповідачка [PERSON], [INFO]. Відповідачка не мешкає у домоволодінні №69 по вул. Вадима Сідура в м.Дніпрі, що підтверджується Актами обстеження помешкання від 24.02.2017 року, 06.09.2016 року, 21.03.2016 року та 27.01.2016 року. Відповідно до чч.1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. Так, у першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.163 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках та в межах строків передбачених діючим законодавством. У відповідності зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Враховуючи, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад шість місяців, відповідач в судове засідання не зявився, та своєї тривалої відсутності за місцем реєстрації не заперечив, поважності причин відсутності не зазначив, витрати з утримання житла не несе, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved