Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить: здійснити розподіл квартири за адресою: [ADDRESS] з визначенням долей в натурі, та визначити порядок користування вказаною квартирою. В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. З 15.04.2016 року поивач є власником Ѕ частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Іншими співвласниками спірної квартири є відповідачі. Здійснити розподіл вказаної квартири в добровільному порядку не являється можливим, та визначити порядок користування спільною власністю, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. Представник позивача - адвокат Бубнович Є.У. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила визначити будь-який варіант визначення порядку користування спірною квартирою відповідно до наданого до суду висновку експерта. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодились з варіантами визначення порядку користування спірною квартирою відповідно до наданого до суду висновку експерта. 23.02.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 03.03.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.08.2018 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 29.11.2018 року по справі призначено судово-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, та провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 15.03.2019 року відновлено провадження по справі. Судом встановлено, що позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на праві спільної часткової власності належить Ѕ частка на квартиру [ADDRESS] . А інша Ѕ частина спірної квартири належить відповідачам по справі, тобто 1/4 частки кожному. Між сторонами виник спір щодо розподілу вказаної квартири, та виділення відповідної частки квартири в натурі, та порядку її користуванням, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У пунктах 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04 жовтня1991 року №7 зазначається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини третьої статті 364 ЦК України у разі виділу співвласнику у натурі частки зі спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Відповідно до висновку експерта по результатам проведення судової будівельно-технічної експертизи №27649 від 12.02.2019 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] на лютий 2019 року складає 887762 грн., з визначенням вартості квадратного метра - 13679 грн. Виділ в натурі Ѕ частини квартири [ADDRESS] відповідно до будівельних норм і правил, не надається можливим, та на розгляд суду запропоновано 2 варіанти порядку користування спірною квартирою. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. За вказаних підстав, з урахуванням принципів рівності та справедливості, зокрема рівнозначності та рівності часток позивача та відповідачів, та з урахуванням висновку проведеної експертизи по справі, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог позивача про виділ в натурі Ѕ частини спірної квартири, та її розподілу. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Вказаний правовий висновок щодо застосування положень статті 358 ЦК України висловлений Верховним Судом України у постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. На розсуд запропоновано 2 варіанти порядку користування спірною квартирою: - згідно І варіанту пропонується співлваснику [PERSON] на Ѕ частин виділити в індивідуальне користування наступні приміщення: житлову кімнату 7 площею 16,1 кв.м., балкон площею площею 1,2 кв.м., та у спільному користуванні залишаються: коридор 1 площею 9,0 кв.м., вбиральня 2 - 1,1 кв.м., ванна кімната 3 - 2,1 кв.м., кухня 4 - 6,8 кв.м. Загальна площа приміщень складає 19,0 кв.м., що менше на 8,2 кв.м. ніж покладено; згідно ІІ варіанту пропонується співлваснику [PERSON] на Ѕ частин виділити в індивідуальне користування наступні приміщення: житлову кімнату 7 площею 16,1 кв.м., лоджію площею 1,2 кв.м., та у спільному користуванні залишаються: коридор 1 площею 9,0 кв.м., вбиральня 2 - 1,1 кв.м., ванна кімната 3 - 2,1 кв.м., кухня 4 - 6,8 кв.м. Загальна площа приміщень складає 19,0 кв.м., що менше на 8,2 кв.м. ніж покладено. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що при проведенні вказаної експертизи заборонено враховувати побажання сторін, а експертиза проводиться згідно до Методики, та здійснити будь-які перепланування в квартирі неможливо без істотного відхилення від розміру часток. При визначенні порядку користування спірною квартирою суд у межах заявлених позовних вимог , враховуючи згоди представника позивача та представника відповідача на будь-який варіант, вважає за необхідне обрати І варіант порядку користування спірною квартирою, який є оптимальним варіантом такого порядку із урахуванням інтересів усіх співвласників квартири, виходячи із розміру їхніх часток у спільному майні, наявність балкону у кімнаті, визначеній для користування відповідачам та позивачу. Встановлений експертом І варіант порядку користування спільною квартирою найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, задля забезпечення якого можливо відійти від відповідності реальних часток, виділених в користування, ідеальним часткам у праві власності, у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність при вирішенні судом питання про визначення порядку користування трикімнатною квартирою. Таким чином, суд вважає, що виходячи зі змісту статтей 183, 358, 364 ЦК України, слід задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] за І варіантом порядку користування квартирою наданого згідно висновку експерта №27649 від 12.02.2019 року, який враховує інтереси кожного з співвласників, а в іншій частині позову відмовити за наведених вище підстав. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial