Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за генеральною угодою про реструктуризацію та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 05.11.2013 року в розмірі 15 065,33 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2009 року між сторонами було укладено договір про відкриття рахунку із кредитним лімітом у сумі 3 800 грн. На виконання вказаного договору, у зв'язку із виникненням заборгованості, 05.11.2013 року між сторонами укладено вказану вище угоду, згідно якої відповідачу було реструктуризовано заборгованість, шляхом надання кредиту в розмірі 7 284,84 грн. із сплатою відсотків розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із погашенням кредиту шляхом надання банку щомісячних платежів розмірі 1 214,14 грн. Відповідач свої зобов'язання перед банком не виконував належним чином, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору банку не надавав у зв'язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 15 065,33 грн. А тому просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, а тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема через засоби масової інформації. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд задовольняє позов з таких підстав. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.02.2009 року між сторонами, за заявою відповідача, було укладено договір про відкриття рахунку із кредитним лімітом у сумі 3 800 грн. На виконання вказаного договору, у зв'язку із виникненням заборгованості, 05.11.2013 року між сторонами укладено генеральну угоду від 05.11.2013 року, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 7 284,84 грн, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку, із сплатою відсотків розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із погашенням кредиту шляхом надання банку щомісячних платежів у розмірі 1 214,14 грн. із кінцевою датою погашення 31.05.2014 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві та на генеральній угоді. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В судовому засіданні встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним зобов'язанням виконувала не належним чином, в порушення умов генеральної угоди щодо здійснення щомісячних платежів та повернення кредиту, допустила утворення заборгованості. Як вбачається із розрахунку заборгованості за генеральною угодою (а.с. 4) станом на 06.08.2016 року розмір заборгованості становив 15 065,33 грн., та складався з: заборгованість за кредитом - 7284,84 грн., за процентами - 2,03 грн., нарахована комісія - 6 410,58 грн., штраф - 1 367,88 грн. Відповідно до положень п.2.2 генеральної угоди, при порушенні строків погашення заборгованості, з 32 дня заборгованість вважається простроченою, та боржник сплачує банку штраф в розмірі 2 082 грн. Як вбачається із позовної заяви та розрахунку, позивач просить стягнути штраф в розмірі 1 367,88 грн. Таким чином, оскільки відповідач не виконувала свої зобов'язання за генеральною угодою від 05.11.2016 року, внаслідок чого допустила утворення заборгованості по виконанню кредитних зобов'язань, а тому суд вважає, що позивач вправі відновити свої порушені майнові права шляхом стягнення із відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами та штрафу. Разом з тим, як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача також нараховану комісію в розмірі 6 410,58 грн. Проте, як вбачається із тексту генеральної угоді від 05.11.2016 року та заяви від 23.02.2009 року, комісія такими не передбачена. Відповідно до положень п.2.8 угоди, при порушенні зобов'язань, боржник зобов'язаний сплатити банку пеню, розмір якої вказаний у умовах та правилах за кожен день прострочки. Відповідно до положень ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З врахуванням того, що в генеральній угоді від 05.11.2016 року та заяві від 23.02.2009 року розмір пені не визначений, суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних і допустимих доказів підставності нарахування комісії та пені, зокрема не доведено, що при підписані сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг в редакції, що передбачала нарахування пені (комісії) та їх розміру, представлені суду умови відповідачем не підписані, а тому суд не може вважати їх складовою частиною договору. Аналогічну позицію в частині письмової форми договору та підстав врахування додаткових умов, не підписаних боржником, неодноразово висловлено Верховним Судом України, зокрема при розгляді справи №6-240цс14. Таким чином, в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Крім цього, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним та підтверджені документально судові витрати в розмірі 2048,02 грн., що складаються із судового збору в мінімальному розмірі 1 378 грн. та витрат на повідомлення відповідача через оголошення в пресі в розмірі 670,02 грн.

Outcome: approved