Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 грудня 2018 року між ним і АТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №501094418, на підставі якого позивач отримав кредит в розмірі 8000,00 грн. на строк 48 місяців. 30 листопада 2020 року АТ «Альфа-Банк» за договором факторингу №1 відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». На підставі договору факторингу №01/12-1 від 01 грудня 2020 року право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». 24 лютого 2021 року на підставі заяви ТОВ «Росвен Інвест Груп» приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис №27747 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за вказаним кредитним договором, з урахуванням відсотків і вартості вчинення виконавчого напису, в загальному розмірі 16791,01 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича від 21 липня 2021 року було відкрите виконавче провадження №66162750. Позивач не погоджується з виконавчим написом, посилаючись на те, що у даному випадку заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Так, з виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 02 грудня 2020 року (тобто після відступлення права вимоги від первісного кредитора) до 01 березня 21 року і за цей період розмір заборгованості не повинен бути змінений порівняно з періодом до 30 листопада 2020 року, оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу фактор набуває право грошової вимоги до третьої особи (боржника) у тому ж обсязі, яке було у клієнта, тобто клієнт не мав законного права передати факторові прав більше, ніж було у нього на час їх передачі. У даному випадку нарахування заборгованості після 30 листопада 2020 року є незаконним, оскільки розмір заборгованості викликає сумніви в його правильності. Крім того, позивач зазначає, що в порушення вимог п.2.3 Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису він не отримав копій документів, з яких би вбачалося, що письмова вимога про усунення порушення йому надсилалася за 30 днів до вчинення виконавчого напису. Також позивач посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі №910/12233/17 про незаконність вчинення виконавчого напису з огляду на те, що Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Позивач просить суд визнати вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню і судові витрати по справі покласти на відповідача. Представник позивача завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 2018 року між між позивачем і АТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №501094418, на підставі якого позивач отримав кредит в розмірі 8000,00 грн. на строк 48 місяців. 30 листопада 2020 року АТ «Альфа-Банк» за договором факторингу №1 відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». На підставі договору факторингу №01/12-1 від 01 грудня 2020 року право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна». 24 лютого 2021 року на підставі заяви ТОВ «Росвен Інвест Груп» приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис №27747 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за вказаним кредитним договором, з урахуванням відсотків і вартості вчинення виконавчого напису, в загальному розмірі 16791,01 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича від 21 липня 2021 року було відкрите виконавче провадження №66162750. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Матеріали справи не містять доказів про обізнаність боржника про розмір боргового зобов`язання перед стягувачем, який в судове засідання не з`явився та доказів протилежного суду не надав. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року після 22 лютого 2017 року нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально. У даному випадку суду не надано доказів того, що укладений між сторонами кредитний договір був нотаріально посвідчений, у зв`язку з чим нотаріус мав права вчиняти виконавчий напис. Таким чином, здійснюючи розгляд даної справи, суд встановив обґрунтовані підстави у визнанні виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір по справі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимога позивача про стягненя судових витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки договір про надання правової допомоги та акт про прийняття-передачу наданих послуг не містять відомостей про сплату позивачем судових витрат в сумі 5700 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved