Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №196-608-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами) від 12.09.2017 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 28 026,91 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11.09.2020 року. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, не здійснює вчасно та в повному обсязі платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04.06.2018 року складає 44 0861,77 грн. Крім того, 05.11.2018 року позивач звернувся до суду із заявою, у якій вказав, що 31.10.2018 року проведена державна реєстрація змін найменування позивача, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» перейменовано у Акціонерне товариство «Мегабанк». Просить стягнути з відповідача на користь АТ «Мегабанк» вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 12.09.2017 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено кредитний договір за №196-608-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 28 026,91 грн. строком користування з 12.09.2017 року по 11.09.2020 року зі сплатою 15% річних за користування кредитом, комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,5 % від суми кредиту щомісячно. Отримання відповідачем коштів у розмірі 28 026,91 грн. підтверджується заявою на видачу готівки № TR.1665126.1194.46 від 12.09.2017 року та випискою по рахунку. Пунктом 4.1 Кредитного договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтентними платежами, розмір якого визначений п. 2.9 цього ж договору та становить 1 677,65 грн. Згідно з п. 4.4. Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев'яносто) календарних днів позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, а процентна ставка встановлюється у розмірі 0,1% річних. Із виписки по рахунку [PERSON] убачається, що з жовтня 2017 року у порушення вимог Кредитного договору відповідач не сплачував вчасно та в повному обсязі ануїтентних платежів за договором. З 30.01.2018 року відповідачу встановлена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних. У пункті 6.3. Кредитного договору визначено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 (дев'яносто) календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Згідно з пп. 3.3.5 Кредитного договору кредитодавець має право вимагати повернення кредиту в повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, у разі затримання позичальником сплати щомісячного платежу та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. 27.11.2017 року та 04.02.2018 року позивач направляв відповідачу вимогу про погашення заборгованості за договором, проте відповідач зобов'язання не виконав. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 04.06.2018 року становить 44 861,77 грн., та складається з: 28 026,91 грн. - заборгованість за кредитом; 1 420,07 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитомза період з 01.10.2017 року по 31.05.2018 року, 2 802,68 грн. - комісійна винагорода за період з 01.10.2017 року по 29.01.2018 року; 12 612,11 грн. - штраф. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved