Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом, у якому просила усунути від права на спадкування за заповітом [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити, посилаючись на те, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцю [PERSON], яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані. В той же час, таку допомогу та догляд [PERSON] надавала позивач, яка з 2005 року прозивала разом з нею у спірній квартирі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, а також на те, що ч. 5 ст. 1224 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, а не за законом. Представник [PERSON] міської ради у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки міська рада не порушувала прав позивача. [PERSON] державна нотаріальна контора явку свого представника у судове засідання не забезпечила, проте звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі її представника. Реєстраційна служба [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області явку свого представника не забезпечила, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] померла 06.08.2008р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №\~5585. [PERSON] була власником квартири за адресою [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.06.1996р., виданого АП ДМЗ ім. Петровського, згідно з розпорядженням за №1509-п. Відповідно до заповіту від 02.04.1997р. [PERSON] заповіла усе належне їй майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, а не за законом, суд доходить висновку, що ч. 5 ст. 1224 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини. Крім того, за змістом п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Судом встановлено, що усунення [PERSON] не може вплинути на пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки [PERSON], оскільки вона не є спадкоємцем після смерті [PERSON] ні за заповітом, ні за законом. Суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що право на спадкування після смерті [PERSON] виникло у позивача на підставі мотивувальної частини рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2014р. у справі №20/205/31/14, оскільки за змістом ст. 1217 ЦК України право на спадкування може виникати лише на підставі закону або заповіту. З огляду на викладене у суду відсутні підстави для задоволення позову, а відтак судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed