Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 14.01.2014 року мотивуючи тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У будинку зареєстровані вона та її син - [PERSON], відповідач по справі, який в 2012 році переїхав жити до своєї співмешканки [PERSON] в буд. [ADDRESS] та не проживає за своїм місцем реєстрації. Відповідач участі в утриманні будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує, а його реєстрація в будинку створює проблеми з оформленням субсидії. В порядку ч.2 ст. 405 ЦК України та ч.2 ст.107 ЖК України, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та стягнути з нього судові витрати по справі. На попередньому судовому засіданні представник позивача за договором [PERSON] уточнив підстави позову та просив в порядку ч.2 ст. 405 ЦК України визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та стягнути з нього на користь позивача судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS], стягнути з нього на свою користь судові витрати по справі та пояснила, що з її зголи відповідач був зареєстрований в [ADDRESS] 3- 4 роки тому, з 2012 року в будинку не проживає, участі в утриманні будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує, а його реєстрація в будинку створює проблеми з оформленням субсидії. Представник позивача за договором [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив в порядку ч.2 ст. 405 ЦК України визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та стягнути з нього на користь позивача судові витрати по справі та зазначив, що відповідач більше року не проживає в будинку без поважних причин, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та поясненнями по справі, в яких зазначив, що народився в с. Трушки де і проживає, мати хоче виписати його та прописати онука, постійно створює конфлікти та провокує сварки. З нового 2014 року він проживає по квартирах, його обжитки та документи знаходяться там, йому ніде жити. Він хоче щоб мати виділила йому окремий хід, так як вона займає чотири кімнати, а мати з братом за цей вхід відганяють його від хати, він допомагав строїти цю хату, хоч йому і було 12 років. Матері він допомагав як міг, що можуть підтвердити ближні сусіди, але не [PERSON] бо він її далекий родич. Заслухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, будинок (ст. ст. 379, 380 ЦК України). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.04.1996 року за № 421, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ ( а.с.8), позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Станом на 10.02.2012 року за адресою: будинок [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON], як член сім'ї, що підтверджено довідкою Трушківської сільської ради від 10.02.2012 року за № 168( а.с.4). Згідно довідки Трушківської сільської ради від 13.01.2014 року за № 12( а.с.5) та довідки від 13.01.2014 року за № 19 ( а.с.30), відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає в будинку матері [PERSON] в [ADDRESS] з 2012 року по даний час. Згідно письмових пояснень жителів с. Трушки Білоцерківського району [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], завірені Трушківською сільською радою ( а.с.6,7,28,29), підтвердили, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку матері [PERSON] в [ADDRESS] з 2012 року по даний час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили, що відповідач за місцем реєстрації не з'являється з серпня 2012 року, житлом не цікавиться, проживає за іншою адресою, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в будинку не має. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач довела в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, будь - які домовленості та договори між власником житла та відповідачем відсутні. Відповідач в обґрунтування своїх заперечень не надав до суду жодного доказу та не довів що він з поважних причин не проживає в [ADDRESS]. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON], більше року без поважних причин, в приміщенні будинку [ADDRESS], не проживає, даним житлом не цікавиться, вибув з нього на постійне проживання в інше жиле приміщення, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення відповідача права на користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття його з реєстрації, а відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved