Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом - проситьс уд змінити розмір ятсгуваних аліментів у сторну збліьшення до 1300 гривень в твердій грошовій сумі щомісячно, посилаючись на ту обставину, що остання є матір'ю дитини [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області від 19 грудня 2012 року у справі №1915/15289/2012, було частково задоволено вимогу позивача та стягнено з відповідача кошти на утримання дитини в розмір 500 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. На даний час істотнозмінився матеріальний стан стягувача аліментів - остання не має постійного місця роботи, перебуває у відпустці у зв'язку з доглядом за іншою народженою дитиною, втратила будь які джерела до фінансування, й змінилися потреби самої дитини, котра виросла та потребує додаткових витрат на утримання. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить вимогу задовольнити. Відвідач позов визнав частково - зазначив про відсутність у нього заборгованості із стгуваних аліментів за рішенням суду від 19.12.2012 року; не заперечує щодо зміни стягуваних аліменітв у сторону збільшення до 1300 гривень щомісячно, посилаючись на те, що останній не може сплачувати аліменти у іншому розмірі , у зв'язку із тим, що не має постіного місця роботи, проживає на кошти, одержані від тимчасового підробтіку та пересланих з за меж України матір'ю відповідача. Вислухавши пояснення учасників процесу, Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004 року, згідно з актовим записом №766 ВРАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2012 року у справі №1915/15289/2012 було частково задоволено позов та стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 18.09.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування обставин, викладених в позові, [PERSON] зазначає, що остання не має постійного місця роботи, перебуває у відпустці у зв'язку з доглядом за іншою народженою дитиною, втратила будь які джерела до фінансування, й змінилися потреби самої дитини, котра виросла та потребує додаткових витрат на утримання. На підтвердження надала наступні докази: рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі 607/110213-ц від 20.02.2013 року про розірвання шлюбу сторін спору, довідку ПП «Загребелля» від 02.05.2018 року за №347 про стан сім'ї, копію свідоцтва про змін імені від 19.07.2017 року, копію свідоцтва про повторний шлюб позивача із [PERSON], укладений 21.03.2018 року, довідку Тернопільського МРЦЗ від 18.06.2018 року за №70 про те, що позивач не перебуває на обліку як безробітна, копію свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], довідку від 07.08.2018 року за №3403 з Управління соціальної політики ТМР про розмір отримваної допомоги щомісячно в сумі 860 гривень на дитину. Також надала суду витяг з протоколу №4371 від 23.11.2015 року засідання Центральної військово лікарської комісії про встановлення у [PERSON], 1992 р.н. травми, пов'язаної із захистом Батьківщини, і повідомлення Монастирищенського відділення Уманського відділу поліції ГУНП в Черськаській області від 04.07.2018 року про те, що чолівк позивача з 22.02.2018 року по даний час знаходиться під вартою через що не має змоги матеріально забезпечувати свого сина [PERSON]. 2018 року народження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд вважає доведеним істостну зміну майнового та сімейного стану позивача у порівнянні із становищем на грудень 2012 року - остання втратила постійний заробіток, адже припинала працювати у сортувальником товару у ФОП [PERSON], та набула статусу безробтіньої особи, котра на даний час перебуває у відпустці у звязку з доглядом за дитиною [PERSON], 2018 року народження і отримуючи державну допомогу в розмірі щомісячно 860 гривень. Окрім цього суд бере до уваги ту обствину, що біологічний батко другої дитини позивача, перебувє під вартою та неможе матеріально забезпечувати сина, а тому тягар утримання двох дітей лягає на саму [PERSON] Не може Суд також оминути увагою, що у пероід з 2012 по 2018 роки значно зріс рівень споживчих цін та життя в Україні, оскільки ця обставина є заглаьновідомою, й не потребує доказування за правилами ст. 82 ч.3 ЦПК України. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180, 182, 184. 192 СК України, приймаючи до уваги значне збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, матеріальне становище відповідача, істотне погіршення матеріального становища позивача та зміну її сімейного стану, часткове визнання позову відповідачем - Суд вважає, що відповідач має достатні можливості виконувати батьківські обов'язки по утриманню малолітньої дитини - доньки [PERSON], 2004 р.н., на суму у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому Суд вважає за можливе відступити від позиції висловленої пленумом ВСУ у пункті 23 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», про те, що аліменти в новому розмірі стягуються з дня набрання рішенням законної сили - мотивацією відступу Суд вважає ту обставину, що зміна розміру стягуваних аліментів є за своєю природою тим самим стягненням аліментів, проте в іншій сумі, відмінній від первісно визначеної, і є наслідком конкретної життєвої обставини, з наявністю та/або відсутністю якої норми права пов'язують виникнення, зміну або припинення правових відносин.

Outcome: partial