Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2016 розірвано. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем на знаходиться на її утриманні. За рішенням Вінницького районного суду від 10.07.2018 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивач зазначає, що розмір аліментів, що виплачується батьком на утримання дитини є явно меншим, ніж розмір аліментів на одну дитину, що визначений законом, та є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач не в змозі забезпечувати дочку в повній мірі усім необхідним для нормального фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає кошти в достатньому розмірі для утримання дитини. За вказаних обставин позивач просить суд змінити спосіб та розмір аліментів, що стягуються з відповідача, та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та виконавчий лист, що виданий на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.07.2018 після повного виконання повернути до суду, який його видав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у його. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Сторони з 05.11.2005 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2016 розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с. 9 - 10). В шлюбі у сторін по справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). За рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.07.2018 збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2016, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 10.08.2018 (а.с. 7 - 8). З довідки, виданої головою правління ОСББ «Антонова 40А», встановлено, що дитина [PERSON] , проживає разом з позивачкою (а.с. 11). Відповідачем дана обставина не заперечується. Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм закону слідує, що визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом у спосіб, про який просить одержувач аліментів. Окрім наведеного, закон вказує і на можливість зміни способу стягнення аліментів, що раніше було визначено рішенням суду, за позовом одержувача аліментів. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право позивачу гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто вказаними положеннями законодавства закріплено мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 2 318 грн, тобто на даний час відповідач зобов`язаний утримувати дитину в розмірі, що становить менше половини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визначення іншого способу стягнення аліментів з відповідача, а саме в частці від його заробітку (доходу). Враховуючи викладене та перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів таким, що відповідає ст. 182 СК України, відомості про наявність у відповідача інших осіб, що перебувають на його утриманні, відсутні, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод і законних інтересів інших осіб, а тому такі вимоги позивачки підлягають до задоволення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку зі зміною способу стягнення аліментів,з дати набрання рішенням суду законної сили слід припинити стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішенняВінницького районного суду Вінницької області від 10.07.2018 в цивільній справі № 128/1087/18 про стягнення з [PERSON] аліментівна користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, та після його повного виконання станом на день набрання законної сили даним рішенням, слід повернути до суду, який його видав. Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України,з відповідачана користь держави слід стягнутисудові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 840, 80 грн. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved