overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства проживають окремо з червня 2013 року, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Позивач позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов не визнав просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що не бажає позбавляти дитину повноцінної сім'ї і вважає рішення позивача не виваженим. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07.11.2009 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2528 /а.с. 9/. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дитина [PERSON] /а.с. 11/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, з червня 2013 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідач не бажає розірвання шлюбу та хоче зберегти сім'ю, у зв'язку з чим заявив клопотання про надання строку на примирення, проти задоволення якого позивач категорично заперечувала. Зважаючи на доводи відповідача, а також тривалість припинення шлюбно - сімейних відносин, відсутність будь яких спроб сторін протягом цього часу примиритися і позицію позивача, суд вважає що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам Таким чином, доводи клопотання для задоволення останнього є неспроможними, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання і вважає позовні вимоги обґрунтованими. На час розгляду справи спорів про поділ майна, стягнення аліментів та місце проживання дитини відсутні, а отже після розірвання шлюбу дитина сторін проживатиме з позивачем за місцем реєстрації останніх /а.с. 7/. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Сторони тривалий час не проживають разом, крім того відповідач фактично має іншу сім'ю та проживає з іншою жінкою. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства з 2001 року, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала /а.с. 20/. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 23 січня 1982 року у с. Краївщина Вол-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 1 /а.с.4/. Сторони від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, у зв'язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та з 2001 року не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, яка після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. На час розгляду справи спори про утримання дітей та поділ майна відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя та побут. Між сторонами постійно виникають непорозуміння, в результаті чого позивач втратила почуття любові до відповідача, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дітей. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала /а.с. 15/. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутність /а.с.16/. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29.08.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києва, актовий запис № 1183 /а.с.4/. Сторони від шлюбу мають дітей: сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 5/, [PERSON], [INFO] /а.с. 6/, [PERSON], [INFO], /а.с. 7/, [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв'язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, які після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. На час розгляду справи спори про утримання дітей та поділ майна відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя та побут. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 12 січня 2014 року, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала /а.с. 16/. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутність /а.с.17/. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 2012 року у відділі реєстрації актів громадського стану в Дарницького району управління юстиції у м. Києва, актовий запис № 191 /а.с.3/. Сторони від шлюбу мають Доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, постійно виникали сварки, у зв'язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. На час розгляду справи спори про утримання дітей та поділ майна відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, з липня 2017 року вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходу/ на утримання сина [PERSON]. У судове засідання сторони не з'явилися, до початку розгляду справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того, відповідач надає аліменти на утримання дитини, проте позивачу не відомо яку заробітну плату отримує останній, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти в розмірі ? частини заробітку. Позивач в засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач, до початку розгляду справи надав заяву про визнання позову. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того, відповідач не надає аліменти на утримання дитини, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Позивача в засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач, позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того, відповідач не надає аліменти на утримання дитини, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Представник позивача в засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав. Відповідач, позовні вимоги з урахуванням зменшення визнав. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того, відповідач не надає аліменти на утримання дитини, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Представник позивача в засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав. Відповідач, позовні вимоги з урахуванням зменшення визнав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку /доходу/ на утримання дитини. В судове засідання сторони не зявилися, до початку розгулу справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку/доходу щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з`явилися, до початку розгулу справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Разом з тим, в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів про оплату послуг адвоката /видатковий касовий ордер, квитанція про оплату наданих послуг, акт виконаних робіт/, підстави для задоволення позову щодо витрат на правову допомогу відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial