Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання дитини. В позові зазначила, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] у них народилась донька [PERSON], [INFO] 08 лютого 2001 року шлюб між ними розірвано. Дитина є студентом 1 курсу соціологічного факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денної форми навчання. На теперішній час позивач разом з донькою знаходяться у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги на час навчання. Відповідач має постійний дохід, але добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється, тому позивач звернулася з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на навчання на денній формі дитини [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, посилаючись, що відповідач також ще має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яким за рішенням суду виплачує аліменти, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 08 лютого 2001 року (а.с.5) і є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.10), яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.11). Позивач працює інженером на ЗАТ «ЗАЗ», проте не має можливості в повній мірі забезпечити належним чином життєві потреби доньки. Відповідно до довідки Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна № 661.15, виданої 17.09.2015 р., [PERSON] є студенткою 1 курсу соціологічного факультету денної форми навчання, зарахована наказом № 0210-05/1289 від 11.08.2015 р. до складу студентів 1 курсу з 01.09.2015 р. (а.с.12) Від іншого шлюбу відповідач [PERSON] має двох неповнолітніх дітей [PERSON], 2004 р.н. та [PERSON], 2007 р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження, на утримання яких за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2014 року стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини із всіх видів його заробітку на кожну дитину. Відповідач на час розгляду справи працює інженером 2-ої категорії ТОВ «Укравтозапчастина» та отримує заробітну плату в середньому біля 3000 грн., що підтверджується довідкою від 20.10.2015 року, з якої утримуються аліменти. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітній син, дочка продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно з п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 5.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягненню повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Відповідач молода, працездатна особа, офіційно працює, має аліментні зобов'язання щодо утримання двох неповнолітніх дітей, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та з урахуванням положень ст.182 СК України, ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», та забезпечити доньці не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: partial