Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період з 13 лютого 2013 року по 06 липня 2015 року працювала в ПАТ «[PERSON], Інк». 06 липня 2015 року був звільнений з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. За останній роботи на вказаному підприємстві заробітна плата позивачеві не виплачувалась, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1488,46., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить суд стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні станом на час винесення рішення. Позивач надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, заяву про перенесення розгляду справи не надав. В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню за таких підстав. З 13 лютого 2013 року по 06 липня 2015 року позивач працювала в ПАТ «[PERSON], Інк» (а.с.6). 06 липня 2015 року була звільнений з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6). Згідно розрахунків позивача заборгованість ПАТ «[PERSON], Інк» по виплаті позивачу заробітної плати з 01.05.2015 по 06.07.2015 складає 1488,46. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати робітнику оформлену трудову книжку та здійснити з ним розрахунок у встановлені ст. 116 КЗпП України строки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх належних йому від підприємства сум здійснюється в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк сплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Розрахунок виконано у відповідності до постанови КМУ України № 100 від 08.08.95 на підставі даних, наданих позивачем, сума заборгованості становить 9675,16 грн., виходячи з середньоденної заробітної плати 159,92 грн., та кількості днів за весь час затримки розрахунку до винесення рішення 55 днів (виходячи з того, що середня кількість відпрацьованих днів в місяці у позивача становить 11 днів) Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход бюджету підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору . На підставі викладеного, ст.ст. 47, 116-117 КЗпП України,

Outcome: approved