Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони уклали між собою шлюб 18.08.2012 року. В період спільного подружнього життя вони придбали за спільні кошти подружжя автомобіль Хюндай Акцент 2013 року випуску, д.р.н.з. [NUMBER]. 14.03.2016 р. шлюбу між сторонами розірвано. Оскільки позивачка не має водійського посвідчення, а відповідач не надає їй у користування вказаний автомобіль, та користується ним для задоволення власних потреб, відмовляється сплатити їй компенсацію за цей автомобіль, тому вона вимушена була звернутись до суду з даним позовом і просить суд виділити у приватну власність відповідачу автомобіль Хюндай Акцент 2013 року випуску, д.р.н.з. [NUMBER]. Згідно звіту про визначення середньоринкової вартості колісного транспортного засобу вартість цього автомобіля складає 210924,00 грн., а тому просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості автомобіля у розмірі 105462,00 грн., а також судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду. В судове засідання 26.02.2019 р. позивачка та її представник не з'явились, позивачка надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність; відповідач та його представник в судове засідання також не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте заяв чи клопотань про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе справи розглядати у відсутність сторін та ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ст.41 Конституції України, ч.1, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали між собою шлюб 18.08.2012 року, який був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром сім'ї, актовий запис №1855 (а.с.4). У відповідності до ч.1, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зазначає п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Як передбачено ч.3, ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В період спільного подружнього життя сторони придбали 31.05.2013 року за спільні кошти подружжя автомобіль Хюндай Акцент 2013 року випуску, д.р.н.з. [NUMBER] (а.с.7), яким на даний час користується відповідач. 14.03.2016 р. шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі, тому суд вважає такі обставини, що не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Як передбачає ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1, ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За правилами ч.1-3, ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно із звітом про визначення середньоринкової вартості колісного транспортного засобу від 12.01.2017 р. №1807/7, складеного ФОП [PERSON], середньоринкова вартість колісного транспортного засобу Хюндай Акцент 2013 року випуску на дату дослідження становить 210924,00 грн. Як рекомендує п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Отже, в судовому засіданні достеменно встановлено, що придбаний сторонами по справі автомобіль, в період їх шлюбу є спільним сумісним майном даного подружжя. Ствердження відповідача та його представника про те, що наданий позивачем звіт про визначення середньоринкової вартості колісного транспортного засобу не містить у собі інформації за яким визначалась вартість вказаного автомобіля, а тому не може слугувати доказом у справі, не може бути покладена в основу даного рішення, оскільки протягом судового засідання відповідач та його представник не надали доказів в спростування розміру дійсної ринкової вартості транспортного засобу, а також не заявляли клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи про встановлення дійсної ринкової вартості саме цього автомобіля, тому суд бере за основу зазначений вище звіт за основу. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1100 грн. 00 коп. судового збору, сплачених нею при зверненні до суду.

Outcome: approved