Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.07.1981 року та 04.09.1986 року вона є власником 18/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Лугова, 19. У вказаній квартирі зареєстрована донька її сусідки [PERSON] [PERSON], яку було прописано для оформлення документів на виїзд за кордон. Між ними була домовленість, що після оформлення документів відповідач самостійно випишеться, однак вона і на даний час зареєстрована за вищевказаною адресою. З 2009 року відповідач по справі не проживає. Просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком № 19 по вул. Лугова в м. Херсоні. У останнє судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, а саме судовими повістками за адресою місця реєстрації, проте вони не одноразово поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідачка відсутня за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, \~- за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. \~ За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: - відповідно до свідоцтв про право на спадкування за законом від 16.07.1981 року та 04.09.1986 року [PERSON] належить 18/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Лугова, 19. - відповідно до довідки № 165 від 08.12.2014 року, виданої Органом самоорганізації населення № 12 за адресою: м. Херсон, вул. Лугова, 19 зареєстрована [PERSON], яка з 2009 року за вказаною адресою не проживає, що також підтверджується домовою книгою. - свідок [PERSON]М підтвердила той факт, що відповідач [PERSON] у 2009 році виїхала за межі України та у житловий будинок ; 19 по вул. Лугова в м. Херсоні ніколи не зявлялась. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved