Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому зазначила, що вона є власницею квартири за адресою: м.Селидове Донецької області, вул..Берегова, 117/38. 13.03.2013 р. вона зареєструвала за своєю адресою знайомого [PERSON] з яким ніколи не перебувала у родинних відносинах. З моменту реєстрації по теперішній час відповідач в квартирі фактично ніколи не проживав, участі в її утриманні ніколи не приймав. Станом на сьогоднішній день його місце проживання їй не відоме, засобів зв»язку немає. Тобто відповідач у зазначеній квартирі не проживає більше шести місяців не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті. Просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: 85400, Донецька область, м.Селидове, вул..Берегова, 117/38. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що їм відомо, що з [PERSON] зареєстрований в квартирі позивачки та в квартирі не проживав з 2013 року, участі в утриманні квартири не приймав, комунальні послуги не сплачував та не перебував в родинних відносинах з позивачкою. Суд заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності № 4200 від 11.04.1994 року, виданим службою приватизації житлового фондк ПО «Селидіввугілля»(а.с.4). Згідно довідки ОСББ «Надія» від 14.09.2015 р. [PERSON] проживає за адресою: [INFO], турецький О.О. зареєстрований за вказаною адресою 13.03.2013 року але ніколи не мешкав в зазначеній квартирі(а.с.3). Згідно акту про не проживання від 05.10.2015 року, складеного головою ОСМД [PERSON], встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований 13.03.2013 р. [PERSON], [INFO] але він за місцем реєстрації не проживає, не є членом сім»ї. На теперішній час місце його перебування не відомо. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази у їх сукупності, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в квартирі понад шість місяців, не надав доказів, що він з поважних причин був відсутній в жилому приміщенні тривалий час та заяву про продовження строку зберігання житлового приміщення за тимчасовою відсутністю.

Outcome: approved