Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошові кошти в сумі 7138,36 грн., що складає ? частину кредитних коштів, сплачених нею після розірвання шлюбу на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в рахунок погашення кредиту за картковим рахунком [NUMBER]; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем з 25.09.1998 р. по 20.04.2015 р. у зареєстрованому шлюбі. В період перебування у шлюбі на її ім'я у ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито картковий рахунок [NUMBER] з метою задоволення поточних потреб. На час розірвання шлюбу кредит погашено не було, станом на 01.04.2015 р. на кредитному рахунку обліковувалась заборгованість в розмірі 14276,73 грн. Після розірвання шлюбу, відповідач відмовився приймати участь у погашенні спільних боргів. Станом на день пред'явлення позову, заборгованість за кредитом позивачем погашена. Вважає, що у зв'язку із одноосібним погашенням спільного кредиту нею, ? частина заборгованості, що існувала на перше число місяця, в якому сторони розірвали шлюб, підлягає стягненню з відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі, у попередніх судових засіданнях просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі. Суд, заслухав пояснення позивача, її представника, дослідив матеріали справи встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому 25 вересня 1998 року шлюбі, який за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.04.2015 року розірвано. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПА КБ «Приватбанк» від 14.01.2013 року, [PERSON] отримала кредит, шляхом оформлення кредитної картки [NUMBER]. Відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» №9NA7-T93D-8FNO-1V4D від 25.07.2016 року, картку [PERSON] [NUMBER] та всі технічні рахунки, що використовувались для її роботи закрито. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» №S6IK-INUE-3M4L-4UVH від 06.07.2016 року, станом на 06.07.2016 року [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. Частиною 1ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Пунктами 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 роз'яснено, що «Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, завинятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.». Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в судових засіданнях було встановлено, що за період перебування у шлюбі сторонами у справі, як позивач, так і відповідач отримували кредитні кошти. Позивачем та її представником в судовому засіданні не доведено, що грошові кошти, отримані позивачем у ПАТ КБ «Приватбанк» використовувались саме на сімейні потреби, не доведено, чому саме частину цих кредитних коштів треба стягнути з відповідача, тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, відшкодуванню судові витрати та витрати на правову допомогу не підлягають.

Outcome: dismissed