Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить: - встановити факт проживання однією сімєю чоловіка [PERSON], який помер 23.09.2013, та жінки [PERSON] без реєстрації шлюбу з листопада 2006 року по 23 вересня 2013 року; - визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на майно, набуте ними за час спільного проживання: квартиру [INFO] Луганська, загальною площею 69 кв.м.; - встановити, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] Луганська складає 1/2. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що вона разом з [PERSON] в період з листопада 2006 року по 23.09.2013 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, підтримували фактичні спільні відносини, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. В період спільного проживання 02.02.2007 позивач разом з [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] Луганська. В 2008 році вони провели реконструкцію в цьому житловому будинку. У запереченні на позов відповідачі просять відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не надала доказів, що нею вкладені особисті кошти на купівлю спірного майна. Крім того, спірне майно зареєстровано за [PERSON] На думку відповідачів, позивач не надала доказів спільного проживання з [PERSON] без реєстрації шлюбу, доказів спільного придбання спірного майна. Дана справа на виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014\~передана зі Станично-Луганського районного суду Луганської області до Новопсковського районного суду Луганської області. Справа прийнята до провадження Новопсковського районного суду Луганської області та призначена до розгляду. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, викладених у позові. Позивач у заяві просила справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] у заяві від 22.09.2015 просить справу розглянути без її участі, у задоволенні позову просить відмовити, зазначила, що усі пояснення [PERSON] підтримує у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, суд виходить з такого. 27.03.1997 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадського стану м. Луганська, актовий запис № 241. 02.02.2007 [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу квартири; договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів. Позивач вважає, що це майно є спільно набутим нею та [PERSON], оскільки вони перебували в фактично шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу і спірне майно придбано на їх спільні кошти. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 Сімейного кодексу України суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. Така правова позиція викладена у постанові ВСУ № 6-97цс-11 від 20.02.2012. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Як вбачається з матеріалів справи 27.03.1997 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадського стану м. Луганська, актовий запис № 241. 02.02.2007 [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу квартири; договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів. 23.09.2013 [PERSON] помер, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 382539. Згідно свідоцтва про поховання від 26.09.2013 [PERSON] здійснила поховання померлого [PERSON] (а.с. 58). Договір замовлення на організацію та проведення поховання від 26.09.2013 також укладено, з одного боку, [PERSON] (замовником) на поховання [PERSON] (а.с. 59). Позивач у судовому засіданні пояснила, що похованням [PERSON] займалися його діти. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що розірвання шлюбу з [PERSON] було формальним, вони продовжували жити однією сімєю в м. Луганськ, 9-й квартал, 8/3, до його смерті. Після розірвання шлюбу ними була придбана дача в смт. Станиця Луганська, куди часто їздив її чоловік [PERSON] Хто така [PERSON] свідку невідомо, вперше побачила її на похованні [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] постійно проживав у м. Луганськ зі своєю дружиною [PERSON] разом з їх дітьми. Свідок пояснила, що вони жили однією сімєю. Вказані свідками факти підтверджуються також іншими доказами, наявними у справі, та дослідженими судом у судовому засіданні. Так, з виписок з історії хвороби № 2035 за період з 28.02.2012 по 15.03.2012, № 5638 за період з 20.06.2011 по 06.07.2011, № 2124 за період з 03.03.2011 по 30.03.2011, № 21217/722 за період з 21.01.2011 по 02.03.2011, виписки з амбулаторної карти № Д-329 вбачається, що [PERSON] проживав за адресою: м. Луганськ, 9-й квартал, 8/3 (а.с. 90, 94, 97, 98, 99). Згідно довідки Центрожилкома філіалу № 13 від 24.12.2013 № 2941 вбачається, що за адресою: м. Луганськ, 9-й квартал, 8/3, зареєстровано 4 чоловіка, у т.ч. наймач [PERSON], [PERSON] (а.с. 91). З довідки Центрожилкома філіалу № 13 від 24.12.2013 № 2941 вбачається, що [PERSON] проживав та був прописаний за адресою: м. Луганськ, 9-й квартал, 8/3, у період з 07.06.1983 по 23.09.2013. Довідка надана для предявлення до нотаріальної контори (а.с. 93). З розписки вбачається, що [PERSON] 12.07.2007 отримав довіреність на продаж легкового автомобіля від гр. [PERSON] в присутності її чоловіка [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 131). Вказані докази підтверджують, що [PERSON] після розірвання шлюбу продовжував проживати разом зі своєю колишньою дружиною [PERSON] у м. Луганськ. Згідно акту від 09.10.2013, складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживає за адресою: смт. Станиця Луганська, вул. Чехова, б. 17, кв. 1, з лютого 2007 року по даний час. До 23.09.2013 [PERSON] проживала спільно з [PERSON] (а.с. 133). Вказаний акт суд оцінює критично, оскільки з нього вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, однак з нього не випливає, що між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, що вони були повязані правами та обовязками, вели спільне господарство. Також суд не приймає як доказ спільного ведення господарства квитанції про сплату комунальних послуг, оскільки з них вбачається, що підпис в графі «платник» належить [PERSON], що також підтверджено висновком експерта № 19/113/6-4/23е від 14.04.2016, однак вони не підтверджують, що саме за її або за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] були сплачені ці комунальні послуги. Платником цих коштів зазначений [PERSON] (а.с.11-23). Надана позивачем фотокартка, на якій зображені вона разом з [PERSON], також не підтверджує факту фактичних шлюбних відносин. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] та [PERSON], які свідчили про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали фактично однією сімєю у смт. Станиця Луганська, вели спільне господарство та були повязані спільним побутом, оскільки їх покази не підтверджуються іншими наявними доказами. Наявна у справі довіреність [PERSON], видана [PERSON] та [PERSON] на продаж транспортного засобу, також не доводить фактичних шлюбних відносин між позивачем та [PERSON] (а.с.175). Суд також критично оцінює довідку виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради № 10 від 04.01.2016, відповідно до якої згідно акту депутата в період з лютого 2007 року по 23.09.2013 [PERSON] проживала спільно з [PERSON] за адресою: смт. Станиця Луганська, вул. Чехова, б. 17, кв. 1, та вели спільне господарство. Дана довідка не містить хто саме склав акт (прізвище, імя, по-батькові депутата, який склав акт), коли саме було складено акт (а.с. 177). За аналогічних підстав суд оцінює критично лист Станично-Луганської селищної ради № 22 від 18.01.2016 (а.с. 191). Надані позивачем документи, а саме: рішення № 465 від 25.03.2008, технічний паспорт, робочий проект газифікації житлового будинку, лист інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Луганській області також не доводять факту проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON] (а.с. 30, 33-35, 36-39, 41). Згідно довідки виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради № 11 від 04.01.2016 відповідно до погосподарської книги за адресою: смт. Станиця Луганська, вул. Чехова, 17/1, в період з 2006 року по 2014 рік ніхто не зареєстрований (а.с. 176). Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим законом. За приписами ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає недоведеним той факт, що [PERSON] разом з [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та між ними були усталені відносини, що притаманні подружжю. Натомість є доведеним те, що [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] продовжував проживати у м. Луганськ разом з нею та їхніми дітьми. Оскільки суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту проживання з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, то суд не оцінює докази, які підтверджують майновий стан позивача (а.с. 135 -140, 154-159). На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed