Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду, свої вимоги мотивував тим, що він, починаючи з березня 1999 року, тобто більше вісімнадцяти років, володіє та користується гаражем [ADDRESS] в гаражному товаристві «Яснополянський» по [ADDRESS], здійснює поточний ремонт гаражу, оплату електроенергії та членських внесків до товариства. Вказаний гараж був збудований [PERSON] на підставі дозволу виконкому Шосткинської міської ради народних депутатів на земельній ділянці, переданій [PERSON] у приватну власність саме для гаражного будівництва. Однак з березня 1999 року відповідач вказаним гаражем не користується, станом цього нерухомого майна не цікавиться. Оскільки позивач добросовісно, відкрито і безперервно володіє вказаним гаражем вже більше вісімнадцяти років, він вирішив оформити свої права на гараж, тому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на гараж [ADDRESS], внутрішньою площею 21,9 кв. м з оглядовою ямою та погребом, розташований по [ADDRESS] в громадській організації споживачів електроенергії «Гаражне товариство масиву «Яснополянський». В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій прохав здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача - Шосткинської міської ради в судове засідання не з'явився, надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позов визнають, просять здійснювати розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому, за приписами ч. 4 даної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є: можливість майна бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність та безперервність володіння; відсутність інших осіб, які претендують на майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до п. 11 постанови пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Ознаки добросовісної поведінки особи, яка заволоділа чужим майном, визначено у статтях 12, 388 ЦК. Так, ч. 5 ст. 12 ЦК встановлює презумпцію добросовісної поведінки особи. Відповідно до ст. 388 ЦК володіння вважається добросовісним, коли особа на момент заволодіння не знала і не могла знати про те, що володіння нею майном є незаконним. Пасивна поведінка власника щодо свого майна, яке перебуває в іншої особи, відсутність претензій чи вимог до володільця про повернення майна, той факт, що власник тривалий час обходився без нього, не виявляв зацікавленості до нього - усе це має розумітися як втрата інтересу та відмова від права власності. Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради народних депутатів від 29.12.1998 № 330 [PERSON] було надано в приватну власність земельну ділянку в гаражному автокооперативі «Яснополянський» для гаражного будівництва (а.с. 5). На підставі вказаного рішення [PERSON] було надано дозвіл на будівництво гаражу розмірами 6 х 4 м в автокооперативі «Яснополянський» по [ADDRESS]. (а.с. 6) З копії книжки члену ГОСЕ «Гаражне товариство масиву «Яснополянський» вбачається, що дана книжка була видана [PERSON], а згодом переоформлена на позивача. (а.с. 7). Згідно довідки, виданої ГОСЕ «Гаражне товариство масиву «Яснополянський» від 04.12.2017, [PERSON] є користувачем гаражу [ADDRESS] в даному гаражному товаристві по [ADDRESS] з 10.03.1999 року, своєчасно здійснює оплату членських внесків та послуг електропостачання. (а.с. 9) Згідно технічного паспорту по [ADDRESS] розташований гараж за [ADDRESS] з оглядовою ямою та погребом, побудований в 1999 році, площею 21,9 кв. м, позначений літерою «А». (а.с. 11-15) З висновку відділу містобудування і архітектури виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 19.03.2018 № 17, довідки Шосткинського міськрайвідділу Держслужби України з надзвичайних ситуацій від 12.12.2017 № 1153, та висновку експертного дослідження № 102/2017 вбачається, що гараж [ADDRESS] в ГОСЕ «Гаражне товариство масиву «Яснополянський» по [ADDRESS] не порушує містобудівних вимог та прав інших осіб, протипожежний режим дотримується, встановлено його відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації будівлі. (а.с. 10, 16-22) З наведеного вбачається, що позивач добросовісно, відкрито, тобто очевидно для всіх третіх осіб, та безперервно володіє даним об'єктом нерухомого майна більше десяти років, а власник майна - [PERSON] втратив до нього інтерес та фактично відмовився від свого майна, про що свідчить і його заява про визнання позову. Доказів спростовуючих викладене суду не надано. Засадами чинного Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі шляхом визнання права (ст. 16 ЦК України). Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved