Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернувся у квітні 2013 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 14.08.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKH3AN10726136, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 13895,84 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,00% на рік з кінцевим терміном повернення 13.08.2015 року. Вимоги до відповідача що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 21.03.2013 року у розмірі 38867,35 доларів США, що складається з: 13967,48 доларів США - заборгованість за кредитом, 6201,72 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1675,78 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 15141,76 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 1849,34 доларів США штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № NKH3AN10726136 від 14.08.2008 року у розмірі 37815,79 доларів США, витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та сплачений судовий збір, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково. Ухвалою суду від 18.10.2013 року заочне рішення суду від 18.05.2013 року було скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі Відповідачі у судове засідання не зявилися. Повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № NKH3AN10726136 від 14.08.2008 року [PERSON] для придбання автомобіля отримав кредит у розмірі 13895,84 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,00% на рік з кінцевим терміном повернення 13.08.2015 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості, існувала заборгованість за кредитом по кредитному договору № NKH3AN10726136 від 14.08.2008 року станом на 21.03.2013 року у розмірі 38867,35 доларів США, що складається з: 13967,48 доларів США - заборгованість за кредитом, 6201,72 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1675,78 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 15141,76 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 1849,34 доларів США штраф (процентна складова). Розмір неустойки (пені, штрафів), який визначений банком у заборгованості за вказаним кредитним договором значно перевищує розмір збитків банку, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню до 5000 доларів США. Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду,якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс/14 від 03 вересня 2014 року, яка є обовязковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідачів штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обовязку новим, або у приєднані до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зобовязання за договором № NKH3AN10726136 від 14.08.2008 року було забезпечено порукою згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 10000 грн. Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю., повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає можливим відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначений ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплені підстави та умови визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивачем не надано суду підтвердження того, що позивач отримав правову допомогу від особи, яка має право на надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги, підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial