Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними не підтримуються пів роки та припинені з причини відсутності взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Не бачить сенсу у подальшому існуванні шлюбу. Позивач до суду не прибула, надала заяву, якою просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач до зали суду не прибув. Також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 12 вересня 1997 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 712. Також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08 квітня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 277. За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.1 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні стосунки між сторонами тривалий час не підтримуються та припинені з причини втрати взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає; відповідач позов визнає, тим самим з його доводами погоджується. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві зазначила про своє бажання залишити прізвище без змін. Згідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved