Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказала, що з 05.08.2011 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утримання. Відповідач пішов із сім'ї, проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач вважає, що відповідач здатен сплачувати аліменти на утримання доньки у вказаному нею розмірі. Сторони не були присутніми в підготовчому судовому засіданні, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач відповідно до поданої заявипозовін вимоги [PERSON] визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя ст.181 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що з 05.08.2011 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №573. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою, виданою головою правління ОСББ «Айланд» від 11.02.2019 року за вих. № 032-19, а також актом від 11.02.2019 року, який завірено головою зазначеного ОСББ. Як вбачається з копії довідки про доходи від 03.0432019 року, виданої керівником Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, відповідач [PERSON] працює на посаді судового експерта та отримує дохід у вигляді заробітної плати, розмір якої за період з жовтня 2018 р. по березень 2019 р. становить 88 926,67 грн. У зв'язку з тим, що відповідач позов визнає за обставин, викладених позивачем, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачем в позовній заяві, отримує дохід у вигляді заробітної плати, інших утриманців не має, має задовільний стан здоров'я, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 22.02.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved