Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від подружнього життя з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач сплачує аліменти. Після розірвання шлюбу у них з відповідачем народилася ще третя спільна дитина - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні доньки [PERSON] не бере, коштів на її утримання добровільно не надає, у зв'язку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач письмово повідомила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про отримання судового виклику, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань або заперечень з приводу пред'явлених вимог не подав. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони трьохнеповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] відповідач сплачує аліменти за рішенням Коростенського міськрайонного суду від 08.02.2017 року у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання вказаної дитини суду не подано. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного, а також враховуючи ту обставину, що відповідач вже сплачує аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON], суд вважає, що відповідач зобов'язаний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частки доходу, щомісячно. Таким чином, загальний розмір стягуваних з відповідача аліментів на трьох дітей буде дорівнювати ? частині доходу відповідача, як визначено чинним законодавством. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial