Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], з врахуванням уточнених позовних вимог, просила суд встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 23.02.2001 року до [INFO] - дня його смерті; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння та земельну ділянку, посвідчені Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області від 27.11.2012 року; визнати недійсними договори купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] та купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003) з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, укладені від 10.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]; визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003) з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку; змінити черговість спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO], та надати [PERSON] право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування; визнати за нею право власності на 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]; визнати за нею право власності на 1/4 частину земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003) з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави та обставини, про які вона зазначала в своєму позові, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Також пояснила суду, що з 23.02.2001 року вона стала проживати з [PERSON] однією сім'єю до дня його смерті, [INFO]. Спочатку вони проживали в [ADDRESS], що належала [PERSON] Потім у зв'язку з претензіями колишньої дружини [PERSON] та його доньки щодо цієї квартири, [PERSON] був вимушений продати цю квартиру та поділити гроші зі своєю колишньою дружиною. Натомість відразу після цього за спільні кошти вони придбали для їхньої сім'ї нову квартиру, а саме: квартиру [ADDRESS]. Під час їх спільного проживання за спільні кошти вони в 2004 році придбали земельну та розпочали будівництво нового будинку по вулиці Верхній в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Після завершення будівництва, вони продали квартиру [ADDRESS], щоб повернути грошові кошти, що були взяті у борг на будівництво будинку. Після інфаркту її чоловік дуже погано себе почував, постійно потребував стороннього догляду. Вона єдина, хто доглядав його. Тому вона як особа, що проживала разом зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини вважає , що має право право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. [INFO] помер її чоловік [PERSON] Позивач здійснила його поховання та продовжувала проживати в їхньому домоволодінні. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS] області та ? частина земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003). Спадщину фактично прийняла вона та донька померлого, [PERSON], адже вони в передбачений законом строк звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] Але відповідач, [PERSON], її право на ? частину спірного домоволодіння та ? частину земельної ділянки не визнає та вважає, що до спадкового майна належить все майно в тому числі і те, що було набуте за час їх спільного проживання однією сім'єю з її батьком, [PERSON] 11.12.2012 року, коли позивач перебувала на роботі, невстановлені особи, захопили її володіння, заволоділи всіма речами та документами, що знаходились в її будинку, викинули її особисті речі на вулицю, змінили замки, поставили охорону та не пускають її до будинку. Тому весь цей час вона вимушена проживати на своєму робочому місці - в приміщенні Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Представник позивача також в повному обсязі підтримав позовні вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити їх в повному обсязі та зазначив,що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] або її представник, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] або її представник, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в своєму листі просили справу розглянути за відсутності їхнього представника. В ході судового розгляду також було допитано ряд свідків: - свідок, [PERSON], повідомив суду, що знає позивача з початку 2001 року. З 1998 року він працював особистим водієм [PERSON], на підприємстві яке останній очолював. В 2001 році [PERSON] особисто представив йому [PERSON] як свою дружину. Спочатку вони разом проживали в квартирі, що розташована в [ADDRESS], - з якої він постійно забирав на роботу [PERSON] Потім вони переїхали проживати в нову квартиру на в [ADDRESS] - з якої він теж постійно забирав на роботу [PERSON] Зазначив, що в [PERSON] та [PERSON] були стосунки як між дружиною та чоловіком. Він неодноразово за вказівкою [PERSON] зустрічав з вокзалу та привозив до них матір позивача. Він особисто, як водій свого керівника, возив позивача по магазинам придбавати для нового будинку будівельні матеріали для внутрішнього оздоблення, шпалери та сантехніку. Відповідача, [PERSON], він знає як доньку [PERSON] Зазначив про випадок, коли [PERSON] без дозволу продала автомобіль БМВ батька, після цього в них відбулася сварка й донька взагалі перестала спілкуватися зі своїм батьком. Через цю сварку з донькою у [PERSON] стався інфаркт, після якого він близько місяця знаходився у лікарні. Останні роки донька, [PERSON], зі своїм батьком не спілкувалася. Коли [PERSON] помер, похованням займалася позивач, яка взяла на себе організаційні поховання та матеріальні витрати., - свідок, [PERSON], зазначив, що знає позивача з 2004 року. [PERSON] представив йому [PERSON], як свою дружину. [PERSON] займався будівництвом будинку в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Всі технічні аспекти будівництва він вирішував безпосередньо з [PERSON], а всі фінансові питання - вирішував з [PERSON], саме вона вела всю «бухгалтерію» будівництва їхнього будинку. Він особисто придбавав будівельні матеріали, а оздоблювальні матеріали придбала [PERSON], яка їздила з водієм [PERSON]. Підтвердив, що позивач разом з [PERSON] проживали в м. Дніпропетровську, адже він був в гостях у них на квартирі, що розташована в районі парка імені Шевченка. В липні 2005 року, відразу після завершення будівництва будинку, вони вселилися в цей будинок., - свідок, [PERSON], повідомив, що знає позивача з того моменту, як вона разом зі своїм чоловіком, [PERSON] розпочали будівництво їхнього будинку в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] будували для себе цей будинок, він взагалі вважав, що вони чоловік та жінка. Підтвердив, що позивач разом зі своїм чоловіком після того, як заселилися в будинок проживали в ньому разом до самої смерті [PERSON]., - свідок, [PERSON], зазначила, що знає позивача з 2004 року. Вона проживала по сусідству з позивачем та її чоловіком [PERSON] по вулиці Верхній в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Вони проживали однією сім'єю. Вони товаришували сім'ями, святкували разом дні народження. Вона вважала [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю. Позивач після смерті [PERSON] продовжувала проживати в їх домоволодінні., - свідок, [PERSON], зазначив, що він проживає з 2001 року в будинку [ADDRESS] Він познайомився першим з [PERSON], а потім вже останній представив йому [PERSON] як свою дружину. Вони постійно проживали в будинку однією сім'єю. Позивач після смерті [PERSON] продовжувала проживати в їх домоволодінні, доки взимку 2012 року її речі невідомі особи не викинули з домоволодіння та поставили туди охорону. - свідок, [PERSON], зазначив,що з [PERSON] він був знайомий ще з 1997 року, коли [PERSON] працював в обласному ДАІ та допомагав йому з оформленням машини. [PERSON] особисто йому представив [PERSON] як свою дружину, під час його перебування ще в гостях на їх квартирі. Він товаришував з [PERSON] Знав про будівництво нового будинку в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Після того, як [PERSON] разом зі своїм чоловіком, [PERSON] переїхали до цього будинку, він приїздив до них у гості. Вважав їх чоловіком та дружиною. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи, відповідно до вимог ст.. 169, 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, яка заявила про своє бажання бути допитаною в якості свідка в порядку ст. 62 ЦПК України, пояснення її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON]після смерті якого із заява про відкриття спадщини звернулися: [PERSON] (заява про прийняття спадщини від 06.06.2008 р.) та [PERSON] (заява про прийняття спадщини від 17.06.2008 р.), які протягом строку передбаченого ст. 1270 ЦК України звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] Відповідно до вимог ст.. 74 СК України, який набрав законної сили з 01 січня 2004 року - якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до вимог ст.ст. 69, 70 СК України майно підлягає поділу між подружжям в рівних частинах. Згідно з п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», встановлено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склались уставлені відносини, що притаманні подружжю. В силу положень ст. ст. 60, 74 СК України правовий статус майна як спільної сумісної власності подружжя визначається не придбанням майна за спільні кошти, а наявністю укладеного відповідно до закону між жінкою та чоловіком шлюбу або ж проживання однією сім'єю. Станом на 01 січня 2004 року ні позивач, [PERSON], ні [PERSON] у будь-якому зареєстрованому шлюбі не перебували. Відомості про місце проживання [PERSON] та [PERSON] в одній оселі, а також покази свідків в судовому засіданні, переконують суд в тому, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Однак, що стосується встановлення рішенням суду часу з якого може бути встановлений такий факт, для можливого встановлення в подальшому взаємних прав та обов'язків, можливо лише після 01 січня 2004 року, що повністю знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. 29.04.2004 року на ім'я [PERSON] була придбана земельна ділянка та розпочато будівництво будинку по вулиці Верхній в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. З кошторисів, актів приймання-передачі, а також показів самого позивача та свідків, вбачається, що будівництвом займалися як [PERSON] так і [PERSON] Після завершення будівництва в 2005 році, [PERSON] та [PERSON] переїхали на постійне проживання в збудований ними будинок [ADDRESS] області, де до теперішнього часу значиться зареєстрованою позивач. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] - позивач продовжувала проживати в зазначеному домоволодінні. Із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину було видане на ім'я [PERSON], як спадкоємця першої черги 27.11.2012 року на домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою, загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003). У зв'язку з тим, що [PERSON] не визнає права [PERSON] на оспорювані будинок та земельну ділянку, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю із [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання за нею права власності на 1/2 частину майна, що було ними придбано та побудовано за спільні кошти та спільними зусиллями. 10.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу спірного домоволодіння та спірної земельної ділянки, не дивлячись на те, що судом ще не було ухвалено рішення з приводу спору між [PERSON] та [PERSON], предметом якого було спірні домоволодіння та земельна ділянка. Спір між [PERSON] та [PERSON] неодноразово розглядався в різних судах та в різних інстанціях. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24.03.2008 року по цивільній справі за заявою [PERSON], заінтересована особа районний відділ земельних ресурсів Новомосковського району про встановлення факту проживання однією сім'єю, був встановлений факт родинних відносин, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю як жінка без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] до дня смерті [PERSON], що настала [INFO]. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.10.2010 року вищезазначене рішення було скасовано, а заяву [PERSON] залишено без розгляду, у зв'язку з тим, що був наявний спір про право цивільне й [PERSON] не була залучено до розгляду справи. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05.05.2008 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору міни дійсним, визнання договору дарування недійсним, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на подароване майно та земельну ділянку, в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, позовні вимоги [PERSON] були задоволені у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2008 року вищезазначене рішення було скасоване та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.07.2008 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28.05.2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання договору міни дійсним, визнання договору дарування недійсним, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на подароване майно та земельну ділянку, було направлено за підсудністю для розгляду до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.09.2009 року ухвала Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська по даній справі була залишена без змін. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області були залишені без розгляду позовні вимоги [PERSON] щодо усунення від спадкування, визнання права власності на сумісно набуте майно, розподіл майна та визнання договору дарування дійсним, а також вимоги щодо визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку. Також були залишені без розгляду позовні вимоги [PERSON] щодо визнання договору міни дійсним, визнання договору дарування недійсним. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2012 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів дарування дійсними, визнання права власності на нерухоме майно, залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача, [PERSON] Рішенням Номосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, було визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, [ADDRESS], та право власності на автомобіль «Мерседес-Бенц». Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.08.2012 року була скасована ухвала Новомосковського районного суду від 14.02.2012 року щодо залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] поданої до [PERSON] про визнання договорів дарування дійсними, визнання права власності на нерухоме майно, та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.08.2012 року було скасоване рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2012 року та в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом було відмовлено. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2013 року було залучено у якості третьої особи [PERSON] по цивільній справі за позовом [PERSON] подану до [PERSON] про визнання договорів дарування дійсними, визнання права власності на нерухоме майно. В серпні 2013 року позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила суд встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 23.02.2001 року до [INFO] - дня його смерті; визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області від 27.11.2012 року; визнати недійсними договори: купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] та купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003) з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, укладені 10.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]; визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003) з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку; змінити черговість спадкування після смерті [PERSON] Теодоровича, померлого [INFO], та надати мені, [PERSON], право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування; визнати за нею право власності на 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]; визнати за нею право власності на 1/4 частину земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003) з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по [INFO], - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Земельна ділянка та будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а тому вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку та земельної ділянки також підлягають задоволенню. Тому до складу спадщини входить тільки 1/2 частина вищезазначеного домоволодіння та 1/2 частина вищезазначеної земельної ділянки. А значить [PERSON] не мала право отримувати свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке не входить до спадкової маси. Відповідно до ст. 1301 ЦК України - свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Саме тому відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області від 27.11.2012 року на ім'я [PERSON] є недійсними. Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Саме тому враховуючи положення ч.1 ст.203, ч.1 ст. 215 ЦК України суд приходить до висновку про недійсність договорів купівлі-продажу домоволодіння №20А по вулиці Верхній в селі Орловщина Новомосковського району Дніпропетровської області та купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер 1223285000-02-0160003 з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку), укладених 10.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину не є правочином, саме тому спірні договори купівлі-продажу спірного майна від 10.12.2012 року є першими правочинами, а не наступними правочинами, які були вчинені після недійсних правочинів. Тому в даній ситуації спосіб захисту права, шляхом пред'явлення саме негаторного позову, відповідає позиції ВСУ, наданій в Постанові Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Щодо вимог позивача про зміну черговості спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO], й надання позивачу, [PERSON], право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину вищезазначених домоволодіння та земельної ділянки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України: фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте позивачем не було надано до суду жодного доказу, який би підтвердив той факт, що [PERSON] знаходився в безпорадному стані Відповідно до висновків, викладений у п. 5.2 Інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених в судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Вимоги ж про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини вищезазначених домоволодіння та земельної ділянки є похідними від вимог позивача про зміну черговості спадкування після смерті [PERSON] Тому з врахуванням положень ч. 1258 ЦК України вони теж є безпідставними та не підлягають задоволенню, адже [PERSON] має право на спадкування в першу чергу, натомість [PERSON] відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування тільки в четверту чергу. А тому в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial