Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання поруки припиненою. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ТОВ «МЛІН-СЕРВІС» за кредитним договором від 11.10.2013 року №61113V 10 було укладено договір поруки №61113Р15 від 11.10.2013 року. Відповідно до умов кредитного договору кінцевий термін погашення овердрафту було встановлено - 10.10.2014 року. Після закінчення строку кредитного договору відповідач не звернувся до нього, як до поручителя з вимогою про погашення заборгованості. 14.07.2015 року відповідачем було подано позов до Білокуракінського районного суду Луганської області про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Рішенням Білокуракінського районного суду Луганської області від 27.10.2015 року позов задоволено. В даний час рішення суду ним оскаржено в апеляційному порядку. Вважає, що відповідно до ст.559 ч.4 ЦК України порука припинила свою дію, так як відповідач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив до нього вимоги, як до поручителя. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача з позовом не згідна і пояснила, що дійсно строк дії основного зобов'язання закінчився 07.10.2014 року, проте відповідач був позбавлений можливості направити вимогу поручителю, оскільки той згідно наявної у банку інформації проживав на території Луганської області, куди поштова кореспонденція відповідно до Указу Президента України та розпорядження Кабінету Міністрів України не направлялася. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11.10.2013 року між відповідачем та ТОВ «Млін-Сервіс» було укладено кредитний договір №61113V 10, відповідно до якого відповідач надав позичальнику овердрафт з лімітом овердрафту 750000 грн з кінцевим терміном погашення овердрафту 10.10.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Млін-Сервіс» за кредитним договором, 11.10.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №61113Р15, відповідно до якого позивач зобов'язався солідарно відповідати перед відповідачем за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання. Згідно п.7.4 договору поруки дія цього договору припиняється після повного виконання основного зобов'язання. У липні 2015 року відповідач звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 27.10.2015 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в сумі 1151179 грн 87 коп. Вирішено питання про судові витрати. Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 16.05.2016 року заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 27.10.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Як зазначається в рішенні суду, у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника ТОВ «Млін-Сервіс» щодо повернення кредиту, починаючи з 11.10.2014 року, протягом наступних 6 місяців, тобто до 11.04.2015 року. Із матеріалів справи вбачається, що таку вимогу до поручителя банк пред'явив шляхом звернення 23.07.2015 року до суду з позовом, про що свідчить штамп на поштовому конверті, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку. Таким чином, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який встановлений п.2.2.1 кредитного договору №61113V 10 від 11.10.2013 року, не пред'явив вимог до поручителя [PERSON], тому порука припинена на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Відповідно до ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Ст.61 ч.3 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Луганської області від 16.05.2016 року встановлено обставину припинення поруки позивача за договором поруки №61113Р15 від 11.10.2013 року. Зазначені обставини з огляду на положення ст.61 ч.3 ЦПК України не підлягають доказуванню. Заперечення представника відповідача з приводу неможливості направлення позивачу вимоги про погашення заборгованості у шестимісячний термін з причин, незалежних від відповідача, суд до уваги не бере, оскільки така вимога могла бути пред'явлена шляхом своєчасного звернення до суду з позовом до поручителя. З огляду на викладене суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнавши поруку [PERSON] за договором поруки №61113Р15 від 11.10.2013 року припиненою. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 551 грн 20 коп.

Outcome: approved