Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в сумі 700 гривень щомісячно. На теперішній час розмір аліментів, визначений вказаним рішенням суду не відповідає потребам дітей, оскільки відповідач працевлаштувався та отримує заробітну плату, малолітнього [PERSON] було визнано інвалідом та на його лікування позивач витрачає багато коштів Тому просила суд змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в визнає. В звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків, а саме. Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2012 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно починаючи з 27 квітня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, що визнають сторонами, а також встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно, статтею ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи, що визначений рішенням суду розмір аліментів є меншим за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, виходячи з вимог ст.. 183 СК України визначений у частці від заробітку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789=ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та необхідно збільшити розмір аліментів до 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved