Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS] з підстав тривалої відсутності, відповідно до ст.ст.316,317, 319,321, 391,405 ЦК України. Перебувала з відповідачем у шлюбі з 06 серпня 2015 року до 26 жовтня 2017 року. Шлюб за рішенням суду розірвано. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задоволити. Третя особа на стороні позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності. Позов підтримав. Відповідач повідомлявся про час та дату судового засідання у встановленому порядку, проте не забезпечив своєї явки або явки уповноваженого представника. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду не надходило. Заперечень не висловлено щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Наслідки заочного розгляду роз'яснені та зрозумілі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт тривалого не проживання понад рік [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Позивач та третя особа є власниками жилого [ADDRESS], на праві спільної часткової власності, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні правовстановлюючими документами. Відповідач є колишнім чоловіком позивача по справі. Позивач перебувала у шлюбі з відповідачем з 6 серпня 2015 року по 26 жовтня 2017 року, коли шлюб було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду. Позивач та третя особа самостійно несуть витрати по утриманню жилого приміщення, підтвердженням чого є фінансові документи, копії яких долучені до справи.Відповідач не приймає участі в утриманні [ADDRESS]. За ст.5 ЦПК особа, звертаючись до суду самостійно обирає спосіб захисту порушених прав. Суд, враховуючи позовні вимоги, може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.ст.71,72 Житлового кодексу України, в судовому порядку здійснюється визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців. Член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.(ст.405 ЦКУ) Судом з'ясовано, що відповідач тривалий період часу-понад рік не проживає за адресою [ADDRESS], спільним побутом не пов'язаний з позивачем, фактичне місцезнаходження невідоме, тому виклик відповідача здійснювався через оголошення на сайті судової влади. Непроживання відповідача за вищевказаною адресою без відомих поважних причин обґрунтовано також поясненнями свідків, опитаних в судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право відповідача на користування квартирою підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК.

Outcome: approved