Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить винести рішення, яким визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона, на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2012 року є власником квартири, розташованої по вул. [ADDRESS]. З 16.01.2013 року у вказаній квартирі зареєстрований, однак з травня 2014 року по теперішній час не проживає, [PERSON], комунальні послуги він не сплачує. Реєстрація відповідача в належному їй будинку не дає змоги в повному обсязі реалізовувати свої права в якості власника, в добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, тож змушена з даним позовом звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, просить суд позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач є власником квартири розташованої по [ADDRESS], розташованого по [ADDRESS]. [PERSON], зареєстрований за вказаною адресою, але не мешкає. Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 і 2 ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в квартирі позивача з травня 2014 року і дана обставина підтверджена матеріалами справи. За таких обставин суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, тобто позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про зняття з реєстрації відповідача, то вона задоволенню не підлягає, оскільки стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання і додаткового підтвердження рішенням суду цієї обставини не потребує. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.64, 71, 72, 156 ч.4, ЖК України та

Outcome: partial