Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який зареєстровано 14.02.2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 47. В обґрунтування позову зазначає, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2015 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яку позивач виховує самостійно. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та кризове фінансове положення. Сварки та непорозуміння негативно впливають на виховання дитини. У вересні 2015 року позивач разом з донькою залишила чоловіка та переїхала до свої батьків. Сім`я перестала існувати, тому шлюб між ними просить розірвати. На примирення не згодна. Після розірвання шлюбу донька буде проживати разом з позивачем. Спору про поділ спільного майна не має. Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, висловив згоду на розірвання шлюбу. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 14.02.2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 47 (свідоцтво про серії [NUMBER] ). Після одруження прізвище позивача «[PERSON]» не змінено. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими письмовими пояснення, що дійсно між позивачем та відповідачем сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, у зв`язку з чим збереження сім`ї не можливо. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно ч.3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного,

Outcome: approved