Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, щосімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки. Можливості зберегти та поновити сім'ю немає. Подружні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Втрачено всі фізичні та духовні зв'язки, відновлення шлюбних відносин вважає неможливим та недоцільним, оскільки шлюб існує формально, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу, не заперечувала проти ухвалення заочного судового рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 11 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 1387, прізвище сторін після укладання шлюбу - [PERSON] (арк. справи 4). Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлені та підтверджені наступні причини подання позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме відсутність взаєморозуміння, стійких сімейних відносин, наявність конфліктних ситуацій, різне ставлення у сторін до усвідомлення та виконання прав та обов'язків подружжя, обов'язку утримувати та виховувати спільної дитини. За таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. У зв'язку з чим, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на положення ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 551, 20 грн., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved