Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до його повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви. В частині обґрунтування розміру аліментів позивач зазначає, що рівень забезпечення дитини не може бути нижче від прожиткового мінімуму. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 11), який проживає разом із позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, між ними існує спір щодо розміру аліментів. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial