Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її утримання, згідно з якою, змінивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 200 грн. до досягнення трьох років дитиною [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання заяви. У судове засідання позивач не зявилась, натомість подала заяву, в якій повідомила, що змінений позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути без її участі. Також повідомила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, надіслав до суду заперечення, згідно з яким просив аліменти призначити в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи обставини справи, вище викладене, а також відсутність заперечення з боку сторони позивача, щодо проведення заочного розгляду справи, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. На даний час подружні стосунки не підтримують, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, вирішується питання щодо розірвання шлюбу. Позивач не працює і займається вихованням дитини. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає. Дитина постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Суд виходить з того, що права та обовязки сторін регулюються ст.ст. 75,80,84 Сімейного кодексу України, щодо обов'язку подружжя матеріально підтримувати один одного, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, яке не залежить від того, чи вона працює, та не залежить від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та картки платника податків позивача [PERSON] (а.с.2,3); копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками якої є [PERSON], [PERSON] (а.с.4); довідка Лозівської сільської ради про те, що [PERSON], дійсно зареєстрована та проживає в с. Лозова її дитина [PERSON] знаходиться при матері та на її утриманні (а.с.5); копія свідоцтва про шлюб, яким підтверджено факт реєстрації шлюбу сторін (а.с.6). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн., тобто визнав позов, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. При визначенні виду та розміру стягуваних коштів, суд враховує, що вони визначені за домовленістю між сторонами. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved