Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 березня 1987 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на\~те,\~що 25\~березня 1987\~року уклала\~шлюб з\~відповідачем. На теперішній час від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останні роки не живуть як сім`я та не можуть виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми. Зазначає, що постійно сперечається з відповідачем, і він - відповідач принижує людську гідність позивача. Позивач неодноразово намагалась поговорити про сімейні проблеми, але вони позитивних результатів не дали, відповідач не бажає та не здатен підтримувати нормальну моральну сімейну атмосферу, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, дружби, взаємодопомоги. На неодноразові прохання розірвати шлюб в державному органі реєстрації актів цивільного стану, відповідач всіляко ухиляється. Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 25 березня 1987 року про що відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська зроблено відповідний запис №347, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20\~березня 2002 року. Позивач зазначає, що не живе з відповідачем як сім`я, вони не виконують сімейні обов`язки, не можуть спокійно вирішувати проблеми, а лише постійно сперечаються. На неодноразові прохання розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач ухиляється, тому вона вимушена звернутись до суду. На примирення не згодна, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч 1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, хоча мешкають за однією адресою. Суд, з огляду на процесуальну поведінку відповідача, вважає, що він байдуже ставиться до шлюбу та його збереження. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved