Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадок в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. [INFO] померла її бабуся (мати її батька) [PERSON] . До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 12/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , які належали спадкодавиці на підставі Договору купівлі-продажу від 09.03.1967 року, реєстровий № 581, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою. Інші 9/21 часток вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями належали іншому співвласнику, а на даний час належать [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину, реєстровий № 1-1881, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою від 04.07.2006 року та на підставі Договору купівлі-продажу, реєстровий № 899, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О. від 15.05.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ч.1 ст.534 ЦК України 1963 року передбачає, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Її батько [PERSON] приходився сином [PERSON] , що підтверджується довідкою про народження № 51 від 14.01.2019 року. 30.11.1994 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. її батькові [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий № 2-3644, яким посвідчено його право власності на 8/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] . Зважаючи на те, що бабусі належало 12/21 часток зазначеного житлового будинку, а після видачі батькові свідоцтва про право на спадщину на 8/21 часток, залишилось ще 4/21 часток будинку. Чому батько не оформив ці 4/21 часток будинку і хто міг їх оформити, їй невідомо, але очевидним є те, що ці 4/21 часток житлового будинку з надвірними будівлями до цього часу залишаються у власності її бабусі [PERSON] , що підтверджується Довідкою КП «НМБТІ» № 2024 від 20.10.2017 року, а її батько [PERSON] є таким, що спадщину прийняв й на ці 4/21 часток будинку, хоча й не оформив на них свої спадкові права. [INFO] її батько [PERSON] помер. До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За життя батько не склав заповіту, тож спадкування належного йому майна повинно було відбуватись за законом. Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді 8/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , які належали батькові на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І., реєстровий № 2-3644, та 4/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , які батько прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , але не оформив свої спадкові права. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До спадкоємців першої черги спадкування, крім неї, відносились її рідний брат [PERSON] (син померлого) та їх спільна мати [PERSON] (дружина померлого). На час відкриття спадщини вона була зареєстрована та проживала разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , тож спадщину прийняла, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Її мати в передбачений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, у зв`язку з чим в Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 490/2010. Її рідний брат [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті батька не подавав, тож є таким, що спадщину не прийняв. Таким чином і вона, і мати після смерті батька прийняли спадщину по 6/21 часток вищезазначеного житлового будинку. [INFO] її мати [PERSON] померла. До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері залишилось спадкове майно: - квартира, загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2007 року; - вклад з відповідними відсотками в ПАТ «Ощадбанк» на компенсаційному рахунку № [NUMBER] з залишком внеску 270 грн. 06 коп., який належав померлій, згідно довідки ПАТ «Ощадбанк» від 01 червня 2018 року; - 6/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , які [PERSON] прийняла після смерті [PERSON] , але спадкові права на які не були нею оформлені. За життя мати не склала заповіту. В передбачений законом 6-й місячний строк з часу відкриття спадщини після смерті матері вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 116/2017. Її рідний брат [PERSON] на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , тож спадщину прийняв, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. 19 червня 2018 року між нею та братом [PERSON] було укладено Договір про поділ спадкового майна щодо спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , який було посвідчено державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., реєстровий № 2- 729. Згідно умов даного договору було домовлено, що грошові внески в ПАТ «Ощадбанк» на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейдуть їй, а квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, перейде [PERSON] . На підставі вищезазначеного договору, державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 червня 2018 року, реєстровий № 2-731, яким було посвідчено її право на грошові внески з відповідними відсотками в ПАТ «Ощадбанк», а її братові [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 червня 2018 року, реєстровий № 2-730, яким було посвідчено його право на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вони з братом планували при укладенні договору про поділ спадкового майна включити до її частки спадщини, крім грошових внесків, й частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , але державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальков Є.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1147/02-31 від 11.04.2018 року відмовив їм у посвідченні договору про поділ спадкового майна щодо частини будинку та видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену частину будинку у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на зазначене майно. Вищевикладені факти підтверджуються доданими до позовної заяви документами. Через викладені обставини, у зв`язку з неможливістю оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, змушена звернутися до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.72), відповідач проти задоволення позову не заперечував (а.с.74). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України , та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла бабуся (мати батька) сторін по справі [PERSON] (а.с.6). До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 12/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , які належали спадкодавиці на підставі Договору купівлі-продажу від 09.03.1967 року, реєстровий № 581, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою. Інші 9/21 часток вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями належали іншому співвласнику, а на даний час належать [PERSON] . Батько сторін по справі [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.15). 30.11.1994 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий № 2-3644, яким посвідчено його право власності на 8/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] (а.с.18). Однак, залишилось ще 4/21 часток будинку. Чому батько не оформив ці 4/21 часток будинку і хто міг їх оформити, позивачці невідомо, але 4/21 часток житлового будинку з надвірними будівлями до цього часу залишаються у власності [PERSON] (а.с.17). [INFO] батько сторін по справі [PERSON] помер (а.с.7). До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). За життя батько не склав заповіту, тож спадкування належного йому майна повинно відбуватись за законом. Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді 8/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , та 4/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , які батько прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , але не оформив свої спадкові права. До спадкоємців першої черги спадкування, крім позивачки, відносились її рідний брат [PERSON] (відповідач по справі) та їх спільна мати [PERSON] (дружина померлого). На час відкриття спадщини вона була зареєстрована та проживала разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), тому спадщину прийняла, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Мати сторін по справі в передбачений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини також подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, у зв`язку з чим в Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 490/2010. Рідний брат позивачки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті батька не подавав, тому є таким, що спадщину не прийняв. Таким чином і позивачка, і її мати після смерті батька прийняли спадщину по 6/21 часток вищезазначеного житлового будинку. [INFO] мати сторін по справі [PERSON] померла (а.с.8). До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері залишилось спадкове майно: - квартира, загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2007 року; - вклад з відповідними відсотками в ПАТ «Ощадбанк» на компенсаційному рахунку № [NUMBER] з залишком внеску 270 грн. 06 коп., який належав померлій, згідно довідки ПАТ «Ощадбанк» від 01 червня 2018 року; - 6/21 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , які [PERSON] прийняла після смерті [PERSON] , але спадкові права на які не були нею оформлені. За життя [PERSON] заповіту не склала. В передбачений законом 6-й місячний строк з часу відкриття спадщини після смерті матері позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.54), у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 116/2017. [PERSON] на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , тож спадщину прийняв, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. 19.06.2018 року між сторонами по справі було укладено Договір про поділ спадкового майна щодо спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , який було посвідчено державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., реєстровий № 2- 729. Згідно умов даного договору, грошові внески в ПАТ «Ощадбанк» на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли позивачці по справі (а.с.19-20), а квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, перейшла [PERSON] (а.с.19, 21-22). Однак, державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1147/02-31 від 11.04.2018 року позивачці було відмовлено у посвідченні договору про поділ спадкового майна щодо частини будинку та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену частину будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно (а.с.11). За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved