Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу за №96/1620 квартири [ADDRESS], укладений 27 грудня 1996 року між [PERSON], діючій від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], з одного боку, та [PERSON], діючого від свого імені та від імені [PERSON] по довіреності, з другого боку, укладений на Одеській Товарній Біржі «GIP». При цьому позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 27 грудня 1996 року [PERSON], діюча від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], з одного боку придбали у [PERSON], діючого від свого імені та від імені [PERSON] однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 17, 1 кв.м., про що між ними був складений договір купівлі-продажу нерухомого майна №96/1620 і зареєстрований на Одеській Товарній Біржі «GIP» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний №96/1620 від 27 грудня 1996 року. Надалі даний договір був зареєстрований на праві приватної власності в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 03 лютого 1997 року, за №108 на стор. 51 кн. 203 пр. Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування [PERSON] та [PERSON], однак сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору, про що сторони не знали під час його укладення. Після укладання договору відповідачі виселились з вказаної квартири в зазначений договором строк та знялись з реєстраційного обліку, тобто відповідачі в свою чергу виконали всі умови договору купівлі-продажу, зареєстрованому на біржі. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Після звернення до 4-ї одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини нотаріусом було сповіщено позивача, що зазначена угода купівлі-продажу нерухомого майна була укладена з порушенням, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволені. Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили. (а.с. 28-32). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів. З'ясував обставини справи, вислухав представника позивача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS], на праві власності належала відповідачам [PERSON], [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міськвиконкому під [NUMBER] від 01.10.1996 року, зареєстрованого ОМБТІ та РОН 08.10.1996р., під №108 пр. стр. 197 кн. 177 пр. 27 грудня 1996 року [PERSON], діюча від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], придбала у [PERSON], діючого від свого імені та від імені [PERSON] однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 17, 1 кв.м., про що між ними був складений договір купівлі-продажу нерухомого майна №№96/1620 і зареєстрований на Одеській Товарній Біржі «GIP» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний №96/1620 від 27 грудня 1996 року, що на той час передбачалося Законом України «Про біржі». (а.с. 3,4). Надалі даний договір був зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 03 лютого 1997 року, за №108 на стор. 51 кн. 203 пр. (а.с. 4 на звороті). Сторони взяті на себе зобов'язання по оплаті придбаної квартири та передачі її - виконали. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача правомірні, основані на нормах ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивач та його мати придбали вказану вище квартиру у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов'язання за договором купівлі - продажу. А відповідачі виконали зобов'язання по передачі квартири позивачам та виїхали з неї.

Outcome: approved