Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 30 транвя 2014 року між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 2011 року не проживають разом, оскільки останній був засуджений вироком Житомирського районного суду Житомирської області до позбавлення волі на 14,5 років. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач бажає повязати своє життя з чоловіком, що перебуває на волі. Дітей від шлюбу не мають, спору щодо поділу майна між сторонами не існує. За таких обставин збереження шлюбу неможливе, адже сімя має лише формальний характер, а тому просить суд його розірвати. Сторони в судове засідання 23.07.2015 року не зявились. Подали до суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 30 травня 2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 212, серія І-ТП № 113173. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі, позивач бажає повязати своє життя з чоловіком, що перебуває на волі. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved