Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 19 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття та кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітків щомісячно до досягнення дитиною 3-х років, зазначивши, що у неї за час проживання у шлюбі з відповідачем народились двоє дітей: донька [PERSON], 04 лютого 2013 року; син [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року шлюбні відносини між ними були припинені, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Після припинення шлюбних відносин, без розірвання шлюбу, діти проживають разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку надає, однак не регулярно та не у достатньому розмірі. У неї вкладів в банках немає, вона не працює та отримує лише передбачену законом державну соціальну допомогу. Також, донька [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №17 «Дюймовочка» у місті Мелітополь, за що також сплачується кошти у розмірі 09,00 гривень за один день відвідування закладу. Відомостей про місце роботи відповідача у неї немає, однак їй відомо, що він є працездатним, має можливість працювати та надавати допомогу на утримання дітей. Позивачка у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно інформаційного листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 22 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС номер 149036 (а.с.5). 04 лютого 2013 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС номер 284866 (а.с.6). 07 липня 2014 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС номер 285046 (а.с.7). Судом встановлено, що діти проживають разом з [PERSON] та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї від 17 травня 2016 року (а.с.8). Крім того, донька [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №17 «Дюймовочка» загального типу Мелітопольської міської ради Запорізької області. Перебування у вказаному дошкільному навчальному закладі коштує 09,00 гривень за 1 день, що підтверджується довідкою (а.с.9). З позовної заяви вбачається, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку надає, однак не регулярно та не у достатньому розмірі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, судом встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, шлюб між ними не розірваний, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно та у незначному розмірі, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дітей, а тому розмір аліментів, який зазначений в позовних вимогах позивачки є достатнім та таким, що дасть змогу утримувати дітей належним чином, а тому ці вимоги слід задовольнити. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, малолітній [PERSON] проживає разом з матірю, потребує її догляду, знаходиться на її утриманні та вихованні, у звязку з чим, вона не має можливості працювати та заробляти кошти, чоловік є працездатним та має можливість надавати допомогу на її утримання, у звязку з чим, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання матері у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд також вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, на підставі ст. 367 ЦПК України. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved