Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки: площею 0,0206 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Садове товариство «Росинка»,14, Мелітопольського району Запорізької області, цільове призначення якої ведення садівництва, кадастровий номер 2323081800:02:073:0044, яка належала [PERSON], який помер 19 березня 2015 року, на підставі акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 139467, виданого Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області від 26 вересня 2005 року зареєстрованого за № 010527200634; площею 0,0409 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Садове товариство «Росинка»,76, Мелітопольського району Запорізької області, цільове призначення якої ведення садівництва, кадастровий номер 2323081800:02:073:0076, яка належала [PERSON], який помер 19 березня 2015 року, на підставі акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 139468, виданого Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області від 26 вересня 2005 року зареєстрованого за № 010527200633; площею 0,0356 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Садове товариство «Росинка»,88, Мелітопольського району Запорізької області, цільове призначення якої ведення садівництва, кадастровий номер 2323081800:02:073:0088, яка належала [PERSON], який помер 19 березня 2015 року, на підставі акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 139469, виданого Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області від 26 вересня 2005 року зареєстрованого за № 010527200635, зазначивши, що після смерті її чоловіка залишилось вищевказане спадкове майно, однак в теперішній час вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в державних актах на право власності на земельну ділянку в кадастрових номерах містяться виправлення і вони не співпадають з номерами вказаними в Витягах з Державного земельного кадастру. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання не зявилась, від неї засобами електронного звязку надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та прийняти рішення згідно діючого законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (прізвище до шлюбу Кувшинова) Т.Б. є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серія ІІІ-УР № 619638, актовий запис № 1172 /а.с.10/. 19 березня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-ЖС № 320460, актовий запис № 504 /а.с.11/. Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, площею 0,0206 га, 0,0409 га, 0,0356 га, які розташовані на території [PERSON] сільської ради СТ «Росинка»,14, СТ «Росинка»,76, СТ «Росинка»,88, Мелітопольського району Запорізької області, цільове призначення яких ведення садівництва, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку: 1) серії ЗП № 139467, виданого Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області від 26 вересня 2005 року, 2) серії ЗП № 139468, виданого Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області від 26 вересня 2005 року, 3) серії ЗП № 139469, виданого Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області від 26 вересня 2005 року - відповідно до площ /а.с.12-14/. Відповідно до кадастрового плану земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери першій 0,0206 га, - 2323081800:01:073:0044, другій 0,0409 га - 2323081800:01:073:0076, третій 0,0356 га - 2323081800:01:073:0088. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги. Інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, однак 23 березня 2017 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в державних актах на право власності на земельну ділянку в кадастрових номерах містяться виправлення і вони не співпадають з номерами вказаними в Витягах з Державного земельного кадастру /а.с.15/. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулювання відносин, що виникають при веденні Державного земельного кадастру, здійснюється відповідно до\~Конституції України,\~Земельного кодексу України, цього Закону, законів України\~«Про землеустрій»,\~«Про оцінку земель»,\~«Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність»,\~«Про захист персональних даних», інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Згідно ст. 5 цього Закону 1. Ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру. 2. Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. 3.\~Порядок ведення Державного земельного кадастру\~визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. 4. Державний земельний кадастр є державною власністю. 5. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом. Стаття 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» вказує, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. 2. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. 3. Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі. 01 березня 2017 року позивач звернулась до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Запорізька регіональна філія Мелітопольський районний виробничий відділ. Згідно довідки № 2 від 01 березня 2017 року Мелітопольського районного виробничого відділу Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» встановлено, що в звязку зі зміною зони в індексно-кадастрових картах по [PERSON] сільській раді Державні акти: серії ЗП № 139467 від 26 вересня 2005 року зареєстрованого за № 010527200634, площею 0,0206 га на імя [PERSON] з кадастровим номером 2323081800:01:073:0044, вважати відповідно дійсним з кадастровим номером 2323081800:02:073:0044; серії ЗП № 139468 від 26 вересня 2005 року зареєстрованого за № 010527200633, площею 0,0409 га на імя [PERSON] з кадастровим номером 2323081800:01:073:0076, вважати відповідно дійсним з кадастровим номером 2323081800:02:073:0076; серії ЗП № 139469 від 26 вересня 2005 року зареєстрованого за № 010527200635, площею 0,0356 га на імя [PERSON] з кадастровим номером 2323081800:01:073:0088, вважати відповідно дійсним з кадастровим номером 2323081800:02:073:0088 /а.с.16-25/. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для державної реєстрації прав власності є рішення суду, що набрало законної сили. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; Відповідно до положень ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Пунктом 2 Постанови КМ України № 449 від 02 квітня 2002 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної\~власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Згідно з п. 7 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року, громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки (постанова Верховного Суду України від 30 травня 2012 року у справі № 6-31цс12). Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених\~пунктами 1 і 2\~частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Таким чином,

Outcome: approved