Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про припинення прав особи на частку в житловому будинку, яка належить на праві спільної часткової власності, зазначивши, що вона є власником 688/900 частин будинку №99, що розташований по вул.Коцюбинського в м.Коростені, Житомирської області, а іншим співвласником 212/900 частин даного будинку є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та свідоцтвом про право власності на житло. Вказала, що вони не є членами однієї сім`ї, відповідач у вказаному будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, ремонтні роботи не здійснює, її особисті речі в будинку відсутні. Частка відповідача у зазначеному будинку є незначною і не може бути виділена в натурі, спірний будинок є неподільним, спільне володіння і користування ним неможливе. У звязку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить припинити право спільної власності [PERSON] на 212/900 частин даного будинку та визнати за нею право власності на вказану частку, з виплатою на користь відповідача 7952,00 гривень вартості 212/900 частин будинку №99 по вул.Коцюбинського в м.Коростені Житомирської області. До суду сторони не з`явились, позивач та її представник [PERSON] клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Відповідач в заяві до суду вказала, що не заперечує проти позовних вимог, позов визнає та просила суд винести рішення, яким позовні вимоги задовольнити, (заяву відповідач направила поштою) (а.с.27-30). За таких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку №99, що розташований по вул.Коцюбинського в м.Коростені, Житомирської області. Позивачу [PERSON] належить 688/900 частин вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2011 року (а.с.5,6), а відповідач [PERSON] є власником 212/900 частин вказаного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2011 року, що становить 1/3 частин вказаного будинку (а.с.7). Дані обставини також підтверджуються даними довідки КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради за №71 від 30.01.2017 року (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідач у спірному будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, ремонтні роботи в будинку не здійснює, будинок не утримує. Сторони у справі членами однієї сім`ї не являються, спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Частка відповідача у спірному нерухомому майні є незначною, та становить лише 1/3 частки вказаного будинку і не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування спірним будинком також неможливе, тому припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її правам та інтересам. Відповідно до змісту статей 21,24,41 Конституції України та статей 319,358 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім'ї. Отже, згода відповідача на отримання компенсації положення ч.1\~ст.365 ЦК України\~не містить. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68 цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні. За ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно даних звіту про оцінку майна за №11/17 від 16.03.2017 року, виданого суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], вказано, що на момент проведення обстеження будинок не експлуатується в звичайному режимі, відповідно до свого функціонального призначення, знаходиться в непридатному для проживання технічному стані в звязку з його пошкодженням в результаті пожежі, інженерне забезпечення відсутнє, рік побудови 1945. Відповідно до даного висновку ринкова вартість житлового будинку №99, загальною площею 46,7 м.кв., з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул.Коцюбинського в м.Коростені, Житомирської області станом на 16.03.2017 року, складає: 33759,00 гривень, в тому числі, ринкова вартість 688/900 частин власником яких є [PERSON] (позивач) складає 25807,00 гривень, а ринкова вартість 212/900 частин власником яких є [PERSON] (відповідач) складає - 7952,00 гривень (а.с.11). Довідкою Коростенського міськрайонного відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області за №49 від 20.01.2017 року підтверджено, що в житловому будинку №99, що розташований по вул.Коцюбинського в м.Коростені, Житомирської області 08.12.2016 року виникла пожежа. Під час пожежі вогнем пошкоджено: дах по всій площі, стіни на площі 10 м.кв., прибудова (а.с.14). Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України, позивач внесла на депозитний рахунок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області грошові кошти в сумі 7952,00 гривень, призначення внесок за частку в майні [PERSON], в розмірі вартості належної відповідачу частки в спірному будинку, виходячи із її дійсної вартості, що стверджується квитанцією від 19.10.2017 року за № 0.0.874601211.1 (а.с.31). Згідно з правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові від 24.02.2016 року №6-2784цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем. Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, визнані відповідачем та підлягають задоволенню.

Outcome: approved