Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернулась до Рівненського міського суду з позовом про стягнення [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1\\4 частки з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму встановленого на одну особу, починаючи з 04.06.2018 року та до досягнення сином [PERSON] 23 років. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають повнолітнього сина, який навчається в Рівненському державному гуманітарному університеті, на денній формі навчання, у звязку із чим не має можливості влаштуватися на роботу, і відповідно витрати на утримання сина вирішує позивач самостійно. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї довірительки, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини до досягнення нею 23 років. Підтримала твердження позивача викладені у відповіді на відзив від 22 серпня 2018 року, та спростовує доводи відповідача викладені у письмовому відзиві та зазначає, що докази подані відповідачем є необґрунтованими та неналежними. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмові відзиві від 24 липня 2018 року заперечив проти задоволення позову. Просить стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 900 грн. Свій відзив мотивує тим, що відповідно до ст.198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до викладено вказує наступне, що призначені рішенням суду аліменти сплачував та ніс додаткові витрати на дитину, надавав та надає матеріальну допомогу сину. Зазначає, що має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 18601 грн., оскільки позивач не визнає кошти сплачені особисто сину, як аліменти. Відповідач стверджує, що син є повнолітнім, після розлучення залишив значні кошти дружині на утримання сина, також залишив позивачу в користування автомобіль, а квартира де проживає позивач з сином належить йому на праві власності у розмірі 1/2 частки нерухомого майна, однак сам вимушений проживати та витрачати кошти на проживання в квартирі брата. В квітні 2018 року відповідач потрапив до лікарні і переніс три операції, що призвело до великих матеріальних затрат. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, доводи сторін викладені у заявах по суті справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-ГЮ №095520, виданого 27 червня 2000 року відділом реєстрації актів громадського стану м.Рівне, батьками [PERSON] [INFO], зазначено матір [PERSON], батьком [PERSON]. Відповідно до виконавчого листа виданого Рівненським міським судом Рівненської області 22 березня 2018 року, по цивільній справі №569/10283/17, з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки №82-29/46 від 15 травня 2018 року виданої [PERSON], останній є студентом 1 курсу художньо-педагогічного факультету, спеціальності менеджмент соціокультурної діяльності, денної форми навчання у Рівненському державному гуманітарному університеті. Так, відповідно до\~статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі\~статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, суд враховує позицію позивача, щодо способу стягнення аліментів, а саме у частці від заробітку (доходу) відповідача. Відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ «ОДЕК» Україна, має стабільний дохід, за період з 01.08.2017 року по 31.05.2018 року, йому нараховано 92927,62 грн заробітної плати. що підтверджується довідкою №157 від 11 червня 2018 року. (а.с.23) Копія виписного епікризу (а.с.24) та копія договору дарування (а.с.23), копія розписки (а.с.26) долучені відповідачем до письмового відзиву досліджені судом, однак не підтверджують доводи [PERSON] про те, що він не має можливості надавати сину матеріальної допомоги чи має важке матеріальне становище. Зазначені твердження відповідача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Квитанції про сплату аліментів (а.с.27) підтверджують сплату відповідачем аліментів призначених за рішенням суду на утримання дитини до досягнення нею повноліття, однак, предметом даного спору є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Судом досліджені квитанції надані позивачем, про оплату навчання сина в ТзОВ «Компютерна академія» та Рівненському державному гуманітарному університеті, (а.с. 43-52) також підтвердження №17513/17516 (а.с.53) про замовлення туру в Болгарію, доводять твердження позивача, про те, що син перебуває на її фінансовому утриманні. Квитанції про витрати на харчування та відпочинок в республіці Болгарія, суд не приймає, як належний доказ, дані квитанції про витрати оплачені в іноземній валюті, вони не перекладені на українську мову, відповідно не можуть слугувати належними доказами по справі. Також квитанції долучені позивачем про витрати на харчування, одяг, гігієну, відпочинок та інше (а.с.64-105) не підтверджують щомісячні витрати позивача на сина. Відповідно до довідки про доходи №50 від 16.08.18 року (а.с.63), [PERSON], її дохід за шість місяців становив - 22003,67 грн. Відповідно до відповіді Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №89659 від 10.10.2018 року, загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становила 18601 грн. На даний час зазначена заборгованість [PERSON] погашена в повному обсязі. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/5 щомісячно, починаючи 04.06.2018 року, до закінчення [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення сином 23 років. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial