Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2017. В спірній квартирі окрім позивача, зареєстрована колишня співвласниця квартири [PERSON] , яка фактично в ній не мешкає х 2017 року, її особистих речей в квартирі немає, оплату за нараховані на неї комунальні платежі вона не здійснює. В теперішній час, через реєстрацію відповідача у спірній квартирі позивач позбавлена можливості розпорядитися своїм майном на власний розсуд, та змушена сплачувати комунальні платежі за відповідача, також має складності із оформленням субсидій, тощо. Посилаючись на зазначене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. На судове засідання позивач не з`явилась, до його початку подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач на судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, в зв`язку із чим, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи на судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не сповістив, правом надання пояснень по суті позову не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2017 позивачу, [PERSON] (а.с. 9-11,17). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.05.2021 №Р-108/01-02-26, вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивач, її дочка [PERSON] , син [PERSON] та [PERSON] . З наданої позивачем довідки №Р-108\\01-02-26 від 20.05.2021 за підписом старости селища [PERSON] вбачається, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає з жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач факту не проживання у спірній квартирі з жовтня 2017 року не оспорювала, доказів вчинення їй перешкод у користуванні житлом до суду не надала, правом подати відзив на позовну заяву не скористалась. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved