Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень від 18.04.2018 року, просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції в Житомирській області 10.08.2013 року; стягувати з відповідача аліменти на утримання\~ неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення [PERSON], [INFO] трьох років. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що сторони прийшли до висновку про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, примирення неможливе. Оскільки неповнолітні діти проживають з позивачем, відповідач на даний час працює неофіційно, аліменти нікому не сплачує, позивач просить стягувати аліменти на утримання дітей та її утримання. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.08.2013 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції в Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №1325 (а.с. 5). Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб між сторонами. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до довідки ПП «КВЖРЕП №8» від 06.12.2017 року №2106 неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Статті 180, 181 СК України визначають обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. \~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.\~84\~СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до 31.10.2018 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь державиз позовної вимоги про стягнення аліментів та судовий збір на користь позивача з позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved