Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить надати дозвіл на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України без згоди батька їх неповнолітній дочці [PERSON], [INFO]. Заяву обґрунтувала тим, що 03 березня 2011 року шлюб між нею та батьком дитини було розірвано, на цей час дитина з матір'ю проживають в м. Чернівці. Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу сама виховує дочку та піклується про неї, а батько нехтує своїми батьківськими обов'язками, матеріально не допомагає, не цікавиться долею дитини. Відповідач, без будь-яких на те підстав створює перешкоди у виїзді дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Позивач у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву від 12 лютого 2016 року, яким добровільно надав [PERSON] згоду на виїзд за кордон малолітній дочці [PERSON]. Представник органу опіки та піклування Чернівецької міської ради подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив при розв'язанні спору врахувати інтереси дитини. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року передбачено, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Частина 2 статті 150 Сімейного кодексу України встановлює обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], дитина є громадянкою України (а.с.8). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2011 року, яке набуло законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9-10). Малолітня дочка сторін проживає разом з матір'ю в м. Чернівці, що підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу - 62 (а.с.11). З копії заяви [PERSON] від 12 лютого 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зленко В.М. вбачається, що відповідач [PERSON] надав згоду на виїзд за кордон до Німеччини, Чехії, Болгарії, з метою відвідування родичів, туризму та відпочинку на період з 01 березня 2016 року по 30 грудня 2016 року своїй малолітній дочці [PERSON], [INFO] (а.с. 101-102). Враховуючи, що на цей час спір між батьками про надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон вирішений сторонами у добровільному порядку, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed