Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту сумісного проживання однією родиною та визнання права власності на частину спільного майна подружжя та спадкування за законом. До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності, яка, в порядку ст.49 ЦПК України, неодноразово уточнювалась. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що вона в період з 1998 року по 07.06.2019 року проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] помер. До дня його смерті вони проживали разом однієї родиною більше 21 року в належній позивачці квартирі, розташованої по [ADDRESS] . Під час спільного проживання вони вели спільне господарство, надавали взаємну допомогу один одному, мали спільний сімейний бюджет, займались різними побутовими питаннями, тобто проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах вони за спільні кошти, які були отримані за дохід від підприємницької діяльності, придбали квартиру [ADDRESS] . В період шлюбу подружжя мало дохід від спільного бізнесу від продажу покриття для підлоги (коври, коврові доріжки). Однак, в період 2015-2016 року підприємницька діяльність була закрита. [INFO] її чоловік помер. Позивачка разом з сестрою чоловіка займались похованням та взяли на себе всі витрати. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] та на майно, яке знаходиться у скриньці банку (цінності, гроші та документи), за оренду якого позивачка і надалі сплачує. Тому, вона вважає, що має право на 1/2 частину спільного майна, набутого під час спільного проживання з померлим та на 1/2 частину майна, яке знаходиться у скринці № 16 банку АТ «А-Банк», картка «Універсальна». При цьому, вказує, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є і його син від першого шлюбу [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги. Після смерті чоловіка вона від спадщини не відмовилась та звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Іопеля С.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак, їй було надано довідку зі спадкового реєстру та роз`яснено, що з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого, тобто, відповідач по справі, який має намір прийняти спадщину. Тому їй було пораджено звернутись до суду з позовною заявою про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності. Крім вищевикладеного, позивачка зазначає, що, дійсно, вони з померлим проживали однією родиною з 1998 року, разом утримували його сина, тобто, відповідача по справі, своєчасно сплачували аліменти на його утримання, про що також свідчать розписки, які вона долучає до позовної заяви на підтвердження факту сплати аліментів колишній дружині померлого на утримання дитини. Спільно в період з січня 1998 року по квітень 2002 року проживали в належній їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1997 року квартирі [ADDRESS] . І з часом вона зареєструвала свого цивільного чоловіка в належній їй квартирі (зареєстрований він був в період з 14.12.2000 року по 01.08.2018 року). На той час вона мала намір продати свою квартиру, однак, її син, який мешкав в Російській Федерації, порадив їй не продавати квартиру, оскільки він мав намір повернутися до України. У 2002 році син передав її рідній сестрі, яка на той час проживала в Москві, кошти для придбання нею житлового будинку. Тому, через деякий час, нею було придбано житловий будинок [ADDRESS] . З квітня 2002 року вона разом з чоловіком переїхала до вищевказаного житлового будинку, в якому вона була зареєстрована, а її чоловік продовжував бути зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] . З реєстраційного обліку у вказаній квартирі чоловік знявся у серпні 2018 року та зареєструвався в їх спільну квартиру [ADDRESS] . Обставини, які стали підставою для зняття з реєстраційного обліку, були наступні. Вони з чоловіком в період з 14.10.1995 року по 09.10.2007 року працювали підприємцями у сфері роздрібного бізнесу (реалізація непродовольчих товарів ковдри). В 2014 році вона тяжко захворіла, мала операційне втручання, чоловік здійснював за нею догляд, оберігав її, незважаючи на те, що сам також хворів на цукровий діабет. Тому, з часом, вони вирішили, що їм вистачило б й однокімнатної квартири, яку вони мали намір придбати за кошти, які отримали від продажу її квартири та житлового будинку. Тобто, їм на той час достатньо було коштів, щоб до кінця свого життя жити для себе, відпочивати, їздити на оздоровлення і більшого житла, ніж однокімнатна квартира, їм не потрібно. На даний час склалась така ситуація, що вона вимушена звернутися за захистом свого права, щоб на законних підставах володіти квартирою та продовжувати в ній жити. За таких обставин, просить суд її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, встановити факт спільного проживання з померлим та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2019 року по даній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.82). 06 листопада 2019 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що подана до суду позовна заява є надуманою на необґрунтованою з наступних мотивів. Його батько [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , шляхом підписання договору купівлі-продажу від 15 серпня 2018 року. На момент укладання вищевказаного договору його батько був в неприязних стосунках з [PERSON] , про що неодноразово повідомляв та пояснював, що саме з-за стосунків він змушений припините сумісне проживання з позивачкою та придбати собі квартиру. В належній батькові квартирі позивачка не мешкала, про що також можуть підтвердити свідки. Щоб не спілкуватися з позивачкою, батько, навіть, змінив номер мобільного телефону. Крім цього, в ході неприязних стосунків його батька з колишньою цивільною дружиною, вони, навіть, поділили спільно нажите майно та бізнес, який стосувався підприємницької діяльності, а позивачка, в свою чергу, відмовилась від взаємних збережень, цінностей та грошових коштів, які вони спільно зберігали в скриньці АТ «А-Банку». Крім цього, вказує те, що подані позивачкою до позовної заяви в якості доказів спільного проживання з померлим акти викликають у нього сумнів у їх достовірності та правдивості, оскільки оціночний звіт квартири, складений фізичною особою підприємцем [PERSON] , без надання відповідної ліцензії. Таким чином, на підставі викладеного, в задоволенні позову просить суд відмовити (а.с.95). 13 листопада 2019 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої позивачка додатково суду пояснила, що всі її посилання на обставини підтверджуються поданими до позову доказами та спільне проживання з померлим можуть підтвердити свідки. Тому, просить суд поданий відповідачем відзив на позовну заяву вважати необґрунтованим, безпідставним, а її позовні вимоги визнати обґрунтованими та задовольнити їх (а.с.96-97). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що відповідач говорить неправду, щоб отримати всю спадщину. Вони з покійним чоловіком мріяли про те, як будуть проживати разом в маленькій квартирі з усіма зручностями та насолоджуватись життям. Але не так сталось, як гадалось. Представник позивачки адвокат Коптєв С.Є. в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі і суду пояснив, що згідно законодавства, особи, які перебували у фактичних шлюбних відносинах, прирівнюються до подружжя в офіційному шлюбі. Його довірителька довгий час проживала з нині покійним [PERSON] , спочатку в квартирі позивачки, а потім її син, який проживає та працює в Москві, передав через свою тітку (сестру позивачки), яка поверталась на Україну, гроші на будинок. Коли був придбаний будинок, його довірителька з [PERSON] переїхали та проживали там (хоча, його довірителька зареєструвалась в будинку, а покійний залишився зареєстрованим в її квартирі). В [PERSON] були дуже теплі та довірительні стосунки з сином позивачки. Вони разом їздили до нього в Москву, а син його довірительки приїжджав до них. Його довірителька та [PERSON] не лише проживали разом, вели сумісне господарство, їздили відпочивати та в гості, а й вели спільний бізнес торгували килимами. Коли його довірителька захворіла на онкологію, [PERSON] зробив все, щоб витягти дружину. Його довірителька перенесла дуже складну операцію і завжди поруч був [PERSON] . Після хвороби позивачка була дуже ослаблена і не могла більше займатись підприємництвом, а [PERSON] не схотів займатись ним без дружини. [PERSON] закрила підприємництво і разом з чоловіком вирішили просто спокійно жити, подорожувати, їздити оздоровлюватись та просто відпочивати. Для цього вони купили однокімнатну квартиру, маючи на меті потім продати нерухоме майно, яке в них було. Крім того, оскільки позивачка перенесла таку важку хворобу, вона закрила свою скриньку в банку і нова скринька була відкрита на ім`я чоловіка, оскільки він був молодшим за неї і вона хотіла забезпечити його майбутнє. В однокімнатній квартирі вони разом зробили гарний ремонт і вже знайшли покупця на її квартиру. Коли робився ремонт в квартирі, чоловік позивачки сторожував, щоб з неї нічого не винесли і контролював будівельників, а позивачка проживала в будинку, бо його також не можна було кидати. Але його довірителька з [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю як подружжя, в них був спільний бюджет, спільні плани на майбутнє, тощо. Тому відповідач говорить неправду, що його батько не проживав з його довірителькою і сам для себе купив квартиру. Відповідач просто хоче відсторонити від спадкування позивачку по справі і сам успадкувати все майно, яке належало покійному. Хоча відповідач, навіть, не ховав свого батька. Гроші на похорон давала позивачка, допомагала з оформленням сестра [PERSON] . До цих пір його довірителька доглядає за спадковою квартирою, всі документи теж знаходяться в неї, вона ж оплачує гроші за утримання скриньки тощо. Тому просить змінити черговість спадкування і прирівняти його довірительку до спадкоємців першої черги, нарівні з відповідачем. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що батько з позивачкою не жив. Він йому про це говорив. В квартирі він жив сам і купив її для себе. Всі документи та ключі були в квартирі, а потім сестра батька віддала все позивачці. Він проти позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка по справі [PERSON] та [PERSON] в період з 1998 року по 07.06.2019 року проживали разом як подружжя (а.с.14-15, 40-43). Під час спільного проживання вони вели спільне господарство, надавали взаємну допомогу один одному, мали спільний сімейний бюджет, займались різними побутовими питаннями, займались спільним бізнесом по продажу покриття для підлоги (коври, коврові доріжки) (а.с.22-28, 35-38), отримуючи спільний дохід та витрачаючи сумісні кошти на потреби своєї сім`ї. В 2015-2016 роках підприємницька діяльність була закрита, оскільки позивачка [PERSON] перенесла тяжку хворобу (а.с.29-34). Під час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-12), оформивши її на [PERSON] . В даній квартирі позивачкою та [PERSON] було зроблено ремонт (а.с.52-53). Під час сумісного проживання подружжя зберігало сумісні кошти та ювелірні прикраси в скриньці «А-Банку» (а.с.55), оформленого на позивачку. Після хвороби позивачки даний договір було розірвано (а.с.56) і укладено новий, вже на ім`я [PERSON] (а.с.57), оскільки він був молодшим за позивачку на 3 роки і не мав такого серйозного захворювання, як [PERSON] . Однак, [INFO] [PERSON] помер (а.с.13). Позивачка разом з рідною сестрою чоловіка [PERSON] займались похованням [PERSON] (а.с.58-59), взявши на себе всі витрати. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] та на майно, яке знаходиться у скриньці банку (цінності, гроші та документи). Дані обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачку та її чоловіка знала трохи більше року. Вона сусідка по площадці в будинку [ADDRESS] . Її сусідка померла і квартира продавалась. [PERSON] та [PERSON] купили цю квартиру в доньки померлої, яка живе в Росії. Після купівлі квартири вони стали робити в ній ремонт. В [PERSON] та [PERSON] ще був і будинок, і квартира, і вони «курсували» туди-сюди. Вдень, коли робився ремонт, чи [PERSON] , чи [PERSON] , чи вдвох були в квартирі, слідкували за працівниками, а вночі їхали в будинок. В квартирі у сусідів вона була, коли її позвали на поминки [PERSON] . Квартирою користується та все оплачує [PERSON] , бо бачила квитанції, які розкладають в під`їзді. Взагалі, крім [PERSON] та [PERSON] , в квартирі нікого не бачила. Відповідача не знає і не бачила ніколи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий Вані і робив їм ремонт. З присутніх в залі знає лише позивачку [PERSON] . В 2002 році його попросили зробити ремонт в будинку, де жили [PERSON] та [PERSON] (адресу не пам`ятає, десь за молокозаводом). Він облицював плиткою ванну. [PERSON] його годувала, поки він робив, з ним і розраховувалась. Знає, що [PERSON] з [PERSON] на той час торгували на ринку килимами. А десь 2 роки тому він, на їх прохання, клав плитку в їх квартирі на 8-му кварталі (чи 3, чи 4 поверх, точно не пам`ятає). [PERSON] часто приходила туди і приносила їм з Ванею обід. [PERSON] і [PERSON] завжди були разом. З усього було видно, що це чоловік та дружина. А в кінці 2019 року він виклав [PERSON] в будинку стінку плиткою. І тоді дізнався, що [PERSON] помер. В домоволодінні ще була велика вівчарка. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка по домоволодінню. Її двір по межі з тіткою [PERSON] та дядьком [PERSON] . Вона їх знає з 2002 року. Відповідача не знає, вперше бачить в судовому засіданні. Дядько [PERSON] проживав в будинку з тіткою [PERSON] до своєї смерті. Вони торгували на ринку килимами. Тільки 2 роки тому продали свій бізнес. Її вікно виходить на їх подвір`я, тому вона їх постійно бачила і чула. Про сина тітки [PERSON] , який живе в Росії, вона теж знала. Вони кожного року їздили до сина і онучки тітки [PERSON] в [PERSON] в гості. А про сина дядька [PERSON] дізналась щойно суді. Восени 2018 року їм на вулиці міняли водопровід і дядько [PERSON] сам копав траншею під трубу в свій двір. В т.Зіни та д.Івана була вівчарка, яку дядя [PERSON] чесав, чистив, вигулював, і яка померла через місяць після смерті д.Івана. Ховала д.Івана т.Зіна, вона й поминки влаштовувала по ньому. Свідок [PERSON] суду пояснив. що він двоюрідний брат покійного [PERSON] . Їх мами рідні сестри. [PERSON] з [PERSON] проживали разом з 1998 року. Спочатку жили в квартирі [ADDRESS] . А потім син. [PERSON] купив їм будинок. Він бував там в гостях і йому це розповідав [PERSON] . Вони були справжнім подружжям, справжніми чоловіком та дружиною. У [PERSON] був брат, який помер, і [PERSON] з [PERSON] були разом і на похоронах, і на поминках. Вони часто їздили разом до [PERSON] сина в Москву, на курорти. Вони разом робили ремонти в своєму житлі, купували необхідні речі, продукти, побутову техніку. Знає, що вони купили холодильник, телевізор, квартиру в буд. [ADDRESS] йому казав, що, коли вони з [PERSON] стануть старішими, все попродають і будуть жити в квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивачки. Її будинок навпроти будинку позивачки. [PERSON] та [PERSON] знає з 2002 року, як вони купили в них на вулиці будинок і переїхали. Вона й не здогадувалась, що [PERSON] з [PERSON] лише в цивільному шлюбі, бо вони були дійсним подружжям, справжньою родиною, разом займались бізнесом. До них з Москви приїздив син [PERSON] з онучкою та сватами, а вони їздили в Москву до сина разом. [PERSON] кожного ранку виводив свою собаку вівчарку на прогулянку. Коли ми вранці чули гавкіт собак по вулиці, то знали, що то [PERSON] веде свого пса гуляти. [PERSON] з [PERSON] жили дружно, часто їздили відпочивати та лікуватись на курорти. Коли [PERSON] сильно захворіла, [PERSON] її доглядав, лікував. Після [PERSON] хвороби вони продали свій бізнес, бо [PERSON] без [PERSON] не хотів ним займатись. В 2018 році (десь, у серпні вересні) [PERSON] ще проводив водогінну трубу до себе у двір. А в 2019 році він помер. І лише після смерті Вані вона дізналась про те, що [PERSON] з ним перебувала у цивільному шлюбі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в квартирі жила її сестра, яка померла. Вона дала оголошення про продаж квартири. По оголошенню прийшли [PERSON] і [PERSON] , оглянули квартиру і пізніше купили. Казали, що купили для себе. Потім робили там ремонт. Ваню ховала [PERSON] і брат та сестра [PERSON] . Тому, суд вважає, що позивачка має право на 1/2 частину спільного майна, набутого під час спільного проживання з померлим [PERSON] та на 1/2 частину майна, яке знаходиться у скринці № 16 банку АТ «А-Банк», картка «Універсальна». Крім того, суд вважає, що позивачка, нарівні з сином спадкодавця [PERSON] , має право і на 1/2 частину спадкового майна, набутого під час спільного проживання з померлим [PERSON] (на ј частину) та на 1/4 частину майна, яке знаходиться у скринці № 16 банку АТ «А-Банк», картка «Універсальна». За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: partial