overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 14.02.2008 року шлюб між ними розірвано, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільно не проживають, дитина проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач свою вимогу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, свої заперечення не надав, клопотань про відкладення судового розгялду не заявив. За таких обставин суд розглянув справу заочно у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обовязку утримувати неповнолітню дитину, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України . Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні позивача. Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобовязаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога позивачки щодо стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 17.06.2007 року вона вселилась та почала проживати в житловому будинку №2 по вул.Центральній с.Дружбівка Коростенського району Житомирської області. В будинку відкрито проживає більше 10-и років, проводить ремонти, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється статтею 344 ЦК України, відповідально до частини першої якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі №2 с.Дружбівка Коростенського району Житомирської області за 2006-2010 р. житловий будинок №2 по вул.Центральній с.Дружбівка належав на праві власності [PERSON], [INFO], який помер 15.04.2007 року. Спадкоємці після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини не звертались, на момент смерті він проживав один. Позивач з 17.06.2007 року відкрито проживає в домоволодінні померлого [PERSON] без реєстрації, здійснює догляд за будинком, веде домашнє господарство, сплачує комунальні послуги. Право власності на будинок за будь-якою особою не зареєстровано, його інвентаризація не проводилась. Вказані встановлені судом обставини підтверджуються довідкою від 07.11.2017 р. про проживання позивача, довідкою від 07.02.2018 р. про належність спірного майна, свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою від 18.12.2017 року №853 та інформаційною довідкою №110412946 від 12.01.2018 року про відсутність реєстрації права власності, інформаційною довідкою №50940062 від 15.02.2018 р. та довідкою від 15.02.2018 р. №217/16/01-16 про відсутність спадкоємців [PERSON]. Враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа нерухомим майном у виді житлового будинку №2 по вул.Центральній с.Дружбівка Коростенського району Житомирської області, який до 15.04.2007 року належав гр.[PERSON], з 17.06.2007 року понад 10 років відкрито та безперервно володіє ним, вона набула на нього право власності за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 21.11.2012 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у виді житлового будинку з надвірними будівлями №56 по вул.Луговій с.Хотинівка Коростенського району Житомирської області. За життя своє право на житловий будинок спадкодавець не оформив, нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документу спадкодавця. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно у виді житлового будинку. Позивач позовні вимоги підтримала, подавши письмову заяву. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час та місце його проведення, не з'явився, про причини неявки не повідомив, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 21.11.2012 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у виді житлового будинку з надвірними будівлями №56 по вул.Луговій с.Хотинівка Коростенського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, подавши заяву до нотаріуса. Іншими особами спадщина не прийнята. Право власності на будинок спадкодавцем позивача за життя не було оформлено та не зареєстровано, на час розгляду справи така можливість втрачена, що перешкоджає позивачеві, який є спадкоємцем померлого, оформити свої спадкові права. Право власності [PERSON] на спадкове майно підтверджено довідкою Хотинівської сільської ради Коростенського району №1251 від 12.11.2015 року. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 23.08.2006 року ними було укладено договір дарування 1/3 частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: м.Коростень, вул.Ш.Алейхема,21-а. За вказаною адресою їй належала земельна ділянка розміром 0,043 га, а в договорі дарування вказано, що нею подаровано земельну ділянку розміром 0,0054 га, яка на місцевості не виділена, кадастрового номеру не має і вона взагалі не мала наміру відчужувати земельну ділянку такого розміру. Такої, як зазначена в договорі, земельної ділянки вона не мала, тому і не могла її подарувати. Просила визнати договір дарування від 23.08.2006 року недійсним. . Позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідач надала письмову заяву про визнання позову та згоду на розгляд справи в її відсутність, клопотань про застосування строку позовної давності не заявила. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 23.08.2006 року сторонами було укладено договір дарування, відповідно до якого позивач подарувала відповідачеві 1/3 частку житлового будинку та 0,0054 га земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м.Коростень, вул.Ш.Алейхема,21-а. Як вказано в договорі, зазначена земельна ділянки належала дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЖТ №074059 від 27.07.2005 року, зареєстрованого за №010421000101. Відповідно до вищевказаного акту позивачеві належала земельна ділянка розміром 0,0430 га. Право власності на подароване майно відповідачем не зареєстровано. Відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.61,ч.1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.203,ч.3,5 ЦК України волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.215,ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 статті 203 ЦК України. Враховуючи, що позивач не мала наміру дарувати відповідачеві земельну ділянку розміром 0,0054 га, така земельна ділянка їй взагалі не належала, договір дарування від 23.08.2006 року є недійсним, оскільки не відповідав реальній волі позивача та не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що були обумовлені ним, так як обдарована особа не може набути те, що не належало дарувальникові. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 24.01.2019 року ними було укладено договір позики на суму 12500 грн. строком до 15.05.2019 року, що підтверджуються виданою відповідачем розпискою. Борг не повернуто. Просила стягнути з відповідача борг в сумі 12500 грн., понесені судові витрати в сумі 4946,84 грн.. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв не подано, про судовий розгляд справи відповідач була повідомлена належним чином (судові повідомлення направлялись за місцем її реєстрації, оголошення про судовий розгляд 25.08.2019 року та 18.09.2019 року були розміщені на офіційному веб-сайті судової влади). Дослідивши подані позивачем письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо виконання умов договору позики, який регулюється положеннями глави 71 Цивільного кодексу України. 24.01.2019 року сторони уклали договір позики, за яким позивач як позикодавець передав у власність відповідача як позичальника грошові кошти в сумі 12500 гривень строком до 15.05.2019 року. Договір позики укладено в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позивачем представлено розписку, дійсність якої відповідачем не оспорена (а.8). Відповідно до вказаної розписки сплата відсотків за користування позикою не передбачена. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначено моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не передбачено договором. Позивач висунув вимогу про повернення суми позики, відповідачем не представлено доказів належного виконання угоди, факт укладення угоди не оспорений. Враховуючи, що позивачем представлено докази того, що відповідач отримала від неї позику в сумі 12500,00 грн., а відповідачем не представлено доказів належного виконання прийнятого на себе зобов`язання, позовні вимоги в частині стягнення суми неповернутої позики підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача стягуються судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору та за правову допомогу в сумі 2000 грн., оскільки відповідно до акту-розрахунку до укладеного договору про правову допомогу №24/06/19 від 24.06.2019 року адвокатом було надано послуги лише на вказану суму. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 29.03.2017 року ними було укладено договір позики на суму 3252921,00 грн. до 30.04.2017 року, що підтверджуються укладеним договором. 24.04.2017 року відповідач повернув 650000 грн. боргу, що підтверджується виданою позивачем розпискою, решту позики не повернув. Просила стягнути з відповідача борг в сумі 2602921,00 грн. та судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, жодного разу в судове засідання не прибув, свої пояснення та заперечення не надав. Представником відповідача двічі подавались заяви про відкладення судового розгляду в звязку з неможливість його прибуття в судові засідання, однак доказів існування зазначених в клопотаннях обставин представлено не було. Тому, судом з врахуванням того, що повторна неявка належним чином повідомленої сторони відповідача є підставою для розгляду справи на підставі наявних в ній даних чи доказів, було прийнято рішення про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо виконання договору позики, який регулюється положеннями глави 71 Цивільного кодексу України. 29.03.2017 року сторони уклали письмовий договір позики, за яким позивач як позикодавець передала у власність відповідача як позичальника грошові кошти в сумі 3252921,00 гривень строком до 30.04.2017 року. Договір позики укладено в письмовій формі. На підтвердження часткового виконання відповідачем умов укладеного договору позивачем представлено розписку про часткове повернення позики, дійсність якої відповідачем не оспорена. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначено моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не передбачено договором. Позивач висунула вимогу про повернення решти суми позики, відповідачем не представлено доказів належного виконання угоди, факт укладення угоди не оспорений. Враховуючи, що позивачем представлено докази того, що відповідач отримав від неї позику в сумі 3252921,00 грн., частково її повернув, а відповідачем не представлено доказів належного виконання прийнятого на себе зобовязання, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача стягуються судові випрати, понесені позивачем на сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в масі якої є житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,5207 га за тією ж адресою. Нею оформлено право власності на житловий будинок в порядку спадкування, однак не оформлено право власності на земельну ділянку, оскільки батько не отримав за життя державний акт на неї. Просить встановити факт належності земельної ділянки [PERSON]. Позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову та згоду на розгляд справи у відсутність представника. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], якому за життя на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2005 року належала земельна ділянка розміром 0,5207 га за адресою: [ADDRESS]. Право власності на земельну ділянку спадкодавцем позивача не зареєстровано, на час розгляду справи така можливість втрачена, що перешкоджає позивачеві, який є спадкоємцем померлого за законом першої черги оформити свої спадкові права. Позивачем оформлено право власності на житловий будинок, який знаходиться на вказаній земельній ділянці. Враховуючи, що спадкодавцем позивача було придбано земельну ділянку на підставі цивільної угоди, то відповідно до ст.334 ЦК України в редакції Закону, який діяв на момент посвідчення угоди, він набув на неї право власності, тому позовна вимога підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцеві є правовстановлюючим для позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом у виді житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . За життя своє право на житловий будинок спадкодавець не оформив, нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документу спадкодавця. Просить визнати за нею право власності на спадкового майна у виді житлового будинку. Позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Представник відповідача надав письмову заяву про визнання позову та згоду на розгляд справи в його відсутність. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом у виді житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла позивач. Іншими особами спадщина не прийнята. Право власності на будинок спадкодавцем позивача за життя не було оформлено та не зареєстровано, на час розгляду справи така можливість втрачена, що перешкоджає позивачці, яка є спадкоємцем померлого, оформити свої спадкові права. Право власності [PERSON] на спадкове майно підтверджено Рішенням виконкому Коростенської міської ради депутатів трудящих від 06.09.1960 року про відвід земельної ділянки під індивідуальне житлобудівництво [PERSON] , договором між Виконкомом Коростенської міської ради та [PERSON] від 12.09.1960 року, посвідченим Коростенською державною нотаріальною конторою 29.09.1960 року за №5890, відповідно до якого спадкодавцю надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою [ADDRESS] (відповідно до рішення Виконкому Коростенської міської ради за №685 від 12.11.1976 року будинок [ADDRESS] ). Відповідно до акту прийомки індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Коростенської міської ради від 27.02.1964 року, домоволодіння [PERSON] за адресою [ADDRESS] прийнято в експлуатацію. До часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від їх державної реєстрації. Державна реєстрація права власності померлого спадкодавця не можлива, нотаріусом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. За таких обставин відсутня можливість оформлення позивачем свого права на спадкове майно в позасудовому порядку. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Даний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі запису в господарській книзі №2 за 1996-2000 роки, особовий рахунок №176. За життя своє право на житловий будинок спадкодавець не оформила, нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документу спадкодавця. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно у виді житлового будинку. Позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Представник відповідача надав письмову заяву про згоду на розгляд справи в його відсутність. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено,\~що [INFO] померла\~мати позивачки\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якої відкрилась\~спадщина за\~законом у\~виді \~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями \~та спорудами\~ [ADDRESS] .\~Після смерті\~ [PERSON] спадщину за законом прийняла позивачка, вступивши у фактичне володіння та користування майном, що підтверджено довідкою виконкому Ходаківської сільської ради Коростенського району Житомирської області №155 від 12.03.2020 року. Іншими особами спадщина не прийнята. Нотаріусом відмовлено в оформлені спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ спадкодавця. Право\~власності на\~будинок спадкодавцем\~позивача за\~життя не\~було оформлено\~та не\~зареєстровано,\~на час\~розгляду справи\~така можливість\~втрачена,\~що перешкоджає\~позивачевці,\~яка є\~спадкоємцем померлої,\~оформити свої\~спадкові права.\~Право власності\~ [PERSON] на спадкове майно підтверджено довідкою Ходаківської сільської ради Коростенського району №120 від 24.02.2020 року. До часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від їх державної реєстрації. Державна реєстрація права власності померлого спадкодавця не можлива, нотаріусом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. За таких обставин відсутня можливість оформлення позивачем свого права на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до\~ ст.548,549\~ЦК України\~ (1963\~р.),\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Прийнята спадщина\~визнається належною\~спадкоємцеві з\~моменту відкриття\~спадщини.\~Вважається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину,\~якщо він\~ подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved