Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2007 року, від якого вони мають двох малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя сторін не склалося, фактично шлюбні відносини з відповідачем були припинені з серпня 2010 року та з цього ж часу відповідач покинув сім'ю та припинив надавати позивачу матеріальну допомогу. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.12.2011 року шлюб між сторонами було розірвано і місце проживання дітей було визначено з позивачем. З початку 2012 року [PERSON] більше жодного разу не бачився з дітьми. Протягом останніх п'яти років відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, будь-яких дій щодо прийняття участі у вихованні та розвитку дітей не вчиняє. Вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Також, зазначила, що фактично щомісяця з відповідача на утримання малолітніх доньок стягуються аліменти у розмірі 700,00 грн., що на даний час не вистачає на їх утримання. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечували позивач та її представник. Представник Органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала висновок №108-22083/01 від 18.12.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Вислухавши думку позивача та її представника, представника третьої особи Органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві. Як пояснила в судовому засіданні позивач фактично шлюбні відносини з відповідачем були припинені з серпня 2010 року та з цього часу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., проте, на кожну не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2010 року і до досягнення доньками [PERSON] та [PERSON] повноліття. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з позивачем [PERSON] У задоволені інших вимог відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на що слід зазначити наступне. З характеристик, наданих ДНЗ №654, де навчаються малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON], батько дітей, жодного разу доньками не цікавився, до дитячого садка жодного разу не з'являвся, не виявляв інтересу до життя, навчання, забезпечення необхідними для навчання та розвитку матеріалами, не відвідував батьківські збори, не направляв письмових та усних звернень керівництву ДНЗ №654 з метою отримати інформацію про свою доньку, жодного разу не вносив кошти в оплату позашкільних заходів, за подарунки дітям до свят, тощо. Дарина та Діана жодного разу про батька не згадували. Всі їх розмови обмежувались розповідями про маму, сестру, бабусю з боку матері та хрещених батька та матір. З висновку психологічного обстеження, наданого Міським центром служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 25.10.2015 року вбачається, що емоційна сфера [PERSON] та [PERSON] характеризується позитивною спрямованістю, що свідчить про відчуття задоволення та емоційного комфорту в родині, де вони на даний час проживають. У дітей виявлений міцний емоційний зв'язок з матір'ю, вона є для них центром стабільності, спокою та комфорту. По відношенню до батька - відповідача [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] не визначені жодні відчуття та взаємини (діти не пам'ятають батька, бо на момент розлучення сторін, вони перебували ще в ранньому віці). Отже, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, в даній ситуації, не матиме травматичного впливу на психічний розвиток малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до інформації, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Солом'янського району м. Києва, діти на прийом приходять у супроводі матері. Батько в амбулаторію не звертався, при викликах лікаря додому присутній не був. З висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-22083/01 від 18.12.2015 року вбачається, що під час обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], працівниками служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 10.12.2015 року встановлено, що дівчата разом з матір'ю проживають в двокімнатній квартирі, де створені належні умови їх навчання, відпочинку та фізичного розвитку. [PERSON] працює, матеріально забезпечена, позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується довідкою ТОВ «АЛЬЯНС НОВОБУД» від 02.10.2015 року та характеристикою ТОВ «АЛЬЯНС НОВОБУД» від 02.10.2015 року. Також, з висновку вбачається, що Орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням доньок, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не виявляє до них будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно них. Позивач також просила збільшити розмір аліментів встановлених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року на утримання доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача до 1/2 частини усіх видів його заробітку, на що слід зазначити наступне. Як встановлено вище, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, в розумінні ст. 192 СК України особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Як пояснила в судовому засіданні позивач, фактично, щомісячно на утримання доньок з [PERSON] стягується лише 700,00 грн., та в неї, як одержувача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на даний час погіршилося матеріальне становище, що унеможливлює в повній мірі утримувати спільних з відповідачем дітей, оскільки діти потребують, як фізичного так і духовного розвитку, що зумовлює понесення значних витрат. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дітей даного віку. Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року підлягає збільшенню. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суми сплаченого судового збору 487,20 грн. та 487,20 грн.

Outcome: approved