Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від подружнього життя з відповідачем мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Вона разом з дитиною проживають окремо від відповідача, з яким угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини та на її утримання не досягнуто. Рішенням суду просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття та на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. 25.03.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 06.04.2019 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, повязаних з розглядом справи не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, яка на даний час не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дитини та дружини суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. Враховуючи наведене, а також те, що у батьків виникають відносно дітей однакові обов'язки по їх утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З врахуванням наявних в справі доказів суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки жодного доказу щодо неспроможності надавати матеріальну допомогу в зазначеному в позовній заяві розмірі відповідачем не подано. Суд враховує відсутність у відповідача інших утриманців, його працездатний вік, а також те, що останній працює , має стабільний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки та дружини. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial