Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та поділ майна подружжя. Позов аргументувала тим, що 07 серпня 2009 року між нею, [PERSON] та Відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 91 від 07.08.2009 р. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище «Рибакова» було змінено на прізвище чоловіка «Шкурба» (свідоцтво серії 1-КЕ № 060257). Від спільного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні (свідоцтво серії 1-КЕ № 176160, видане виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області). З серпня 2017 року, сторони по справі почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження укладеного шлюбу стало неможливим. З Відповідачем позивач припинила шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство. Між ними відсутня взаємна повага та підтримка, так само, як і намір продовжувати шлюб чи зберегти сімю.Примирення неможливе. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з Відповідачем неможливе, з чим він погоджується, однак не бажає вчиняти жодних дій щодо розірвання шлюбу зі свого боку, саме тому вона змушена звертатися до суду з вимогою про розірвання шлюбу. Відповідач, останнім часом, з серпня 2017 року не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Окрім доньки від шлюбу з Відповідачем, позивач має доньку від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], яка на теперішній час навчається на першому курсі Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Відповідно до умов договору № 7519 від 03.08.2017 року, загальна вартість навчання складає 39600,00 грн., вартість одного семестру навчання складає 4950,00 грн. Мешкають з мамою позивача - [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером та інвалідом 3 групи та потребує додаткових витрат на лікування. Відтак, враховуючи, що позивач є фізичною особою - підприємцем та не має постійного фіксованого доходу, потребує фінансової допомоги у забезпеченні дитині належного рівня життя, а батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в ПАТ «Полтавський автоагрегатний завод» на посаді головного механіка. За інформацією, яку позивач мала на період спільного проживання з Відповідачем (серпень 2017 року), він має постійний дохід у розмірі 12000,00 грн. Таким чином, при сплаті позивачем аліментів на рівні 1/4 частини від усіх видів заробітку забезпечується рівність при несенні обовязку утримання дитини. Враховуючи, що Відповідач має сина від першого шлюбу, [PERSON], [INFO], є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому вважає він може сплачувати такий розмір аліментів. Крім того, у 2011 році сторонами був придбаний автомобіль Dacia Logan, реєстраційний номер [NUMBER], за 72000,00 грн. Відповідно до висновку № 1129 судової авто товарознавчої експертизи від 10.08.2018 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на момент огляду 03 липня 2018 року складає 85171,40 грн. А тому також прохала задовільнити уточнену позовну заяву від 05.09.2018 року, щодо розподілу майна, а саме визнати за нею право власності на автомобіль [NUMBER] та виділити його [PERSON] в натурі, припинивши право власності [PERSON] на ? частку у спільній частковій власності зі сплатою на його користь грошової компенсації в розмірі 42585,50 грн., та вирішити питання щодо судових витрат понесених позивачкою в ході розгляду справи. В судове засідання позивач та її адвокат не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити в повному обсязі. Також прохали задовільнити уточнену позовну заяву від 05.09.2018 року, щодо розподілу майна, а саме прохали: визнати з а [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER] та виділити його [PERSON] в натурі, припинивши право власності [PERSON] на ? частку у спільній частковій власності зі сплатою на його користь грошової компенсації в розмірі 42585,50 грн., та вирішити питання щодо судових витрат понесених позивачкою в ході розгляду справи. Відповідач в судове засідання після відновлення провадження по проведенню товарознавчої експертизи призначене на 05.09.2018 рік не з»явився від представника відповідача на вказану дату надійшло клопотання про перенесення засідання на іншу дату у зв»язку з його зайнятістю в іншому процесі надавши відповідно підтвердження даного факту. В наступне судове засідання призначене на 21.09.2018 рік відповідач не з»явився від представника відповідача надійшло повідомлення до суду про надіслання ним до суду зустрічної позовної заяви. Однак у зв»язку з невідповідністю зустрічної позовної заяви вимогам ЦПК вона залишена без руху з наданням строку на усунення недоліків. В подальшому в судові засідання призначені на 04.10.2018 року та 09.10.2018 року ні відповідач ні його представник не з»являлись, викликались належним чином. Приймаючи до уваги той факт , що даний цивільний позов [PERSON] надійшов до суду 03.11.2017 року і на дату судового засідання 09.10.2018 року пройшло понад 11 місяців, суд вважав за необхідне з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи провести її розгляд по суті на підставі наявних доказів у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, що не позбавляє можливості відповідача скористатись своїм правом в разі незгоди з рішенням суду подати відповідну заяву про скасування заочного рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2009 року між позивачем- Рибаковою ([PERSON]) [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 91 від 07.08.2009 р. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище «Рибакова» було змінено на прізвище чоловіка «Шкурба» (свідоцтво серії 1-КЕ № 060257). Від спільного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні (свідоцтво серії 1-КЕ № 176160, видане виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області). З серпня 2017 року, сторони по справі почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження укладеного шлюбу стало неможливим. З серпня 2017 року з відповідачем позивач припинила шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство. Між ними відсутня взаємна повага та підтримка, так само, як і намір продовжувати шлюб чи зберегти сімю. Примирення неможливе. Подальше сімейне життя з сторін неможливе. Також Відповідач з серпня 2017 року не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Окрім доньки від шлюбу з Відповідачем, позивач має доньку від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], яка на теперішній час навчається на першому курсі Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Відповідно до умов договору № 7519 від 03.08.2017 року, загальна вартість навчання складає 39600,00 грн., вартість одного семестру навчання складає 4950,00 грн. Мешкають з мамою позивача - [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером та інвалідом 3 групи та потребує додаткових витрат на лікування. За час перебування в шлюбі у 2011 році сторонами був придбаний автомобіль Dacia Logan, реєстраційний номер [NUMBER], за 72000,00 грн. Відповідно до висновку № 1129 судової авто товарознавчої експертизи від 10.08.2018 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER] станом на момент огляду 03 липня 2018 року складає 85171,40 грн. Як зазначено в ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1,2,3,4,5 ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч . 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК . Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладені обставини суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так суд вважає , що збереження шлюбу між сторонами є неможливим та таким, що суперечить інтересам подружжя а тому позовні вимоги , щодо розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Враховуючи, що позивач є фізичною особою - підприємцем та не має постійного фіксованого доходу, потребує фінансової допомоги у забезпеченні дитині належного рівня життя, а батько здоровий та працездатний суд вважає , що останній взмозі сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд вважає такою , що підлягає до задоволення уточнена позовна заява від 05.09.2018 року, щодо розподілу майна, а саме визнання за позивачем право власності на автомобіль [NUMBER] та виділити його [PERSON] в натурі, припинивши право власності [PERSON] на ? частку у спільній частковій власності зі сплатою на його користь грошової компенсації в розмірі 42585,50 грн., яка позивачкою внесена на депозитний рахунок про, що маються підтвердження в матеріалах справи. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивача та держави.

Outcome: approved