Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що 05.03.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них [INFO] народилася дитина - син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із чим з січня 2010 року сторони однією сім`єю не проживають, подружні стосунки не підтримують та мешкають за різними адресами. Після припинення сімейних стосунків, за усною домовленістю між сторонами, дитина залишилася проживати з позивачем. В зв`язку з тим, що в добровільному порядку відповідач не надавав коштів на утримання сина, заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 01.07.2010 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 16.06.2011 року по цивільній справі № 2-2264/11, шлюб позивача з відповідачем по справі [PERSON] , був розірваний. Відповідач по справі спочатку нерегулярно сплачував аліменти на утримання сина, а з жовтня 2018 року, зовсім припинив їх сплачувати, позивач самостійно несе усі витрати по утриманню дитини. З моменту припинення подружніх стосунків, тобто з початку 2010 року і по сьогоднішній день, маючи можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи практично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у житті дитини свідомо не приймає. З 21.02.2020 року, позивач працює у м. Краків (Республіка Польща). На час її роботи роботодавець надав у безкоштовне користування повністю мебльоване та оснащене всім необхідним житло для проживання разом з сином, який прийнятий до 7 класу початкової школи Об`єднання загальноосвітніх шкіл № 6 у м. Краків (Республіка Польща) в навчальному 2021 році. У лютому 2020 року, позивач звернулася до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон на час навчання до Республіки Польща та дозволу на виготовлення відповідного проїзного документа, з метою розвитку та навчання дитини. Однак, відповідач ігнорує її прохання щодо надання у передбаченому законодавством України порядку дозволу на виїзд сина за кордон на час навчання до Республіки Польща. Після розлучення з відповідачем і до теперішнього часу відповідача не відвідував сина, жодного разу не цікавився його суспільним життям, результатами навчання, не забирав зі школи чи дитячого садочку, не відвідував батьківських зборів, не приймав участі у громадських справах дошкільних та шкільних навчальних закладів, які відвідувала дитина. Фактично з січня 2010 року, позивач виховує сина сама, створює йому належні умови для проживання, лікування, утримую, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини. Таким чином, відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від піклування про сина, оскільки він не піклується про здоров`я та фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не бере участі у матеріальній, грошовій, посильній трудовій, або будь-якій іншій участі у вихованні дитини, у зв`язку із чим позивач просить позбавити його батьківських прав. Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене на 01.06.2021 року о 10.00 годин не з`явилась, від її представника адвоката Ігнатова Є.Є. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. У судовому засідання 06.04.2021 року позивач позовні вимоги підтримала, просила позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його сина, у зв`язку із тим, що батько дитини самоусунувся від піклування дитини, батьківські обов`язки відносно сина не виконує, близько 10 років з сином не спілкується. Дитина має намір навчатися за кордоном, батько з сином не спілкується, на телефоні дзвінки не відповідає. Відповідачу відомо, що в проваджені суду знаходиться справа щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки йому телефонував представник третьої особи та повідомляв про це. [PERSON] проти позову не заперечував та в подальшому перестав відповідати на телефонні дзвінки. Відповідач ні\~в підготовче\~засідання,\~ні в\~жодне судове\~засідання не\~з`явився з\~невідомої суду\~причини,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик [PERSON] у судове засідання, в порядку, визначеному п.11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача та представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши показання свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] , 05 березня 1994 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та ( [PERSON] ) [PERSON] /а.с.9/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , а батьком - відповідач по справі [PERSON] /а.с.10,11/. 16 червня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.06.2011 року /а.с.13/. 01 липня 2010 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] /а.с.14/. Відповідно до копії довідки голови квартального комітету № 75 від 04.08.2020 року [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] /а.с.12/. Згідно довідки Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 Мелітопольської міської ради №582, виданої 04.08.2020 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в 8-а класі ЗОШ №8 м. Мелітополь, за час навчання батько, [PERSON] , участі у вихованні сина не брав, не цікавився навчанням та не відвідував батьківські збори, з класним керівником та вчителями не спілкувався /а.с.15/. Відповідно до характеристики учня 8-А класу Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8, [PERSON] , [INFO] зарекомендував себе з позитивної сторони, мати дитини цікавиться навчанням дитини, відповідально ставиться до виховання, надає допомогу класному керівнику, регулярно відвідує школу /а.с.16/. Крім того, відповідно до довідки дирекції Навчально виховного комплексу № 6 в м. Краків, [PERSON] , який народився [INFO] з 04.01.2021 року піде до 7-го класу в Початковій школі № 16 Навчально виховного комплексу № 6 /а.с.17-19/. Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.08.2020 року, заборгованість по виконавчому провадженню 42836683, станом на липень 2020 року складає 332882,30 гривень /а.с.25/. Також в судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою позивача [PERSON] . Її батько, відповідач по справі, в 2008 році переїхав жити у м. Київ і більше з сім`єю не спілкувався, не телефонував, подарунки не дарував, зі святами не вітав. Вона останній раз бачилася з батьком в 2012 році. Аліменти на утримання сина він сплачував лише півтора роки після розлучення, а потім перестав сплачувати. Вона сама телефонувала батьку, хотіла познайомити його з своїми дітьми, його онуками, однак він часу не знайшов, за свого сина [PERSON] він не питав. Зазначила, що з нею батько хоч трохи спілкувався, а з [PERSON] зовсім не спілкувався. Неповнолітній свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] його батько, якого він не бачив близько 10 років. Його утриманням та вихованням займається мати, яка зараз працює у Польщі. Він також хоче поїхати у Польщу навчатися, з батьком він спілкуватися не хоче. У відповідності\~до ст.\~150\~СК України\~батьки зобов`язані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сім`ї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини. Батьки\~зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Батьки\~зобов`язані\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної середньої\~освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя. Батьки\~зобов`язані\~поважати дитину. Передача\~дитини на\~виховання іншим\~особам не\~звільняє батьків\~від обов`язку\~батьківського піклування\~щодо неї. Забороняються\~будь-які\~види експлуатації\~батьками своєї\~дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення п.2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і, лише при наявності вини у діях батьків. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду\~від 06 травня 2020 року у справі № 61-1344св20. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради 06 травня 2021 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області на сьогодні вважає, що відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, у висновку зазначено, що спеціалістом органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, з метою підготовки висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, було здійснено телефонний дзвінок відповідачу, останній повідомив, що не має заперечень проти позбавлення його батьківських прав. Також повідомив, що постійно проживає в м. Києві, приїхати до м. Иелітополя не має можливості. Таким чином,\~судом встановлено,\~що батько [PERSON] систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, матеріально дитину не забезпечує. За таких обставин суд приходить до висновку, що змінити поведінку батька [PERSON] по відношенню до свого сина у кращу сторону неможливо, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених обставин, наявна вина відповідача [PERSON] у систематичному і навмисному ухиленні від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а тому є достатні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved