Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом виселення. В обґрунтування свої вимог зазначає, що вона є власником житлового будинку № 11 по вул. Гагаріна в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. У цьому будинку зареєстровані та проживають її діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], її батько [PERSON], [INFO]. З 2004 року у належному їй будинку проживає без реєстрації її співмешканець [PERSON]. Відповідач протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та бешкети, під час конфліктів з боку [PERSON] по відношенню до неї мали місце неправомірні дії, внаслідок яких вона вимушена була звертатись за допомогою до Запорізького обласного центру соціально-психологічної допомоги, добровільно звільняти займане помешкання відповідач відмовляється, на її прохання виселитися не реагує. У звязку з цим відповідач просить усунути їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом виселення відповідача з житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Матвіївка, вул. Гагаріна, 11. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, що в ньому зазначені, додатково вказала, що на цей час відповідач [PERSON] виїхав з належного їй будинку, однак залишив свої речі, часто їй телефонує, погрожує фізичної розправою, чинить інші дії, які заважають нормальній життєдіяльності її сімї. Відповідач позов не визнав, зазначив, що у спірному будинку мешкає як член сімї, за час проживання він приймав участь у здійсненні ремонтних робіт, удосконаленні будинку, на теперішній час він самостійно виїхав з житлового приміщення, залишивши свої речі. Вважає, що має право користуватися спірним будинком. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що є сусідами позивача, яка разом з дітьми та батьком зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. За вказаною адресою також проживає [PERSON], який тривалий час не працює, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, мали місце випадки застосування ним відносно [PERSON] фізичного насилля. Витрати на утримання будинку відповідач не несе. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А за ч. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок № 11 по вул. Гагаріна в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області належить позивачу [PERSON] на підставі рішення суду у справі № 2-1994/2005. Право власності за позивачем [PERSON] на цей будинок зареєстровано реєстраційною службою Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9911404 від 25 вересня 2013 року (а.с. 11). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 368 від 16 березня 2015 року, а також акту обстеження житлово-побутових умов від 09 червня 2015 року, у спірному будинку проживають діти та батько позивача, а також її співмешканець - відповідач [PERSON] (а.с. 10, 42). Власник житлового будинку, квартири, згідно ст. 383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що він є членом сімї позивача, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, має право користуватися спірним житловим будинком. Так, згідно з положеннями ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сімї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частина 2 ст. 3 Сімейного кодексу України встановлює, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, встановлюється рішенням суду. Разом з тим, у порушення вимог ст. 60 ЦПК України, відповідачем не надано доказів, а саме відповідне рішення суду, яке набрало законної сили, що б свідчило про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без укладення шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не відноситься до членів позивача сімї. Питання проживання не членів сімї власника житла, в тому числі й колишніх членів його сімї врегульовано главою 59 (ст.ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення. Відповідач з власником спірного будинку договір найму не укладав. Проживання сторонньої особи у будинку є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності у повному обсязі. Як встановлено у судовому засіданні, на цей час [PERSON] у спірному житловому будинку не проживає, але там знаходиться його майно. Відповідно до положень ч. 4 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не звільняє житлове приміщення, його слід виселити. Спосіб поновлення порушеного права відповідає вимогам ст.ст. 15, 16 ЦК України. За таких обставин суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved