Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 03.02.2014 року мотивуючи тим, що згідно до договору купівлі - продажу квартири від 22.08.2012 року посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори за Р№ 2- 1576 вона являється власником квартири [ADDRESS]. У відповідності з п.п.2-6 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», за співвласниками закріплюються допоміжні приміщення будинку, технічне обладнання, елементи зовнішнього благоустрою. Згідно до говору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 09.01.2014 року розмір щомісячної плати за надання послуг Білоцерківським ЖЕК № 6 вона зобов'язана сплачувати 92,99 грн. Проте відповідач після продажу їй квартири в добровільному порядку не звільняє підсобне приміщення, яке використовувала будучи жителем даного будинку. Позивач просить в порядку ст.386, 391 ЦК України, зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні відвальним приміщенням, яким відповідач користувалась під час проживання в будинку [ADDRESS]. 24.04.2014 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні кладовою в підвальному приміщенні, що знаходиться в будинку [ADDRESS], шляхом звільнення даної кладової, порядок користування якою встановлений власниками квартири [ADDRESS] даного будинку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач на підставі договору купівлі - продажу продала їй квартиру, в договорі підвальне приміщення не зазначено, воно знаходить в будинку і ним користуються його мешканці, скільки квартир стільки і приміщень, документально даний розподіл та право користування не підтверджено. Відповідач перешкоджає користуватись частиною підвального приміщення, яке відноситься до її квартири, не звільняє його від своїх речей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, наддала до суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). З вказаного випливає, що підставу та предмет позову позивач визначає самостійно у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, комори, сміттє камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення) - ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. (Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р.) Частина 2 ст. 382 Цивільного кодексу України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування у багатоквартирному будинку. Так, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Також, слід звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) від 2 березня 2004 року. У ньому зазначається, зокрема, таке: допоміжні приміщення (підвали, сараї, комори, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків; підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього; питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Питання реалізації права спільної сумісної власності регулюється, зокрема, ст. 369 ЦК України, а саме, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 22.08.2012 року серії ВРХ № 134315, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори за Р№ 2- 1576 ( а.с.4.5) позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 09.01.2014 року ( а.с.7) та тарифів на дані послуги ( а.с.30), позивач зобов'язана сплачувати кошти за комунальні послуги ( прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно - технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) будинку по [ADDRESS]. Згідно листа КП БМР ЖЕК № 6 від 30.12.2013 року за № 1048 ( а.с.8), з огляду технічного паспорту та експлікації на житловий будинок [ADDRESS] вбачається наявність підвального приміщення, факт розміщення підсобних приміщень та їх приналежність до власників квартир будинку [ADDRESS] не визначено. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, власники квартир багатоквартирного будинку, придбаваючи право власності на квартири, автоматично стають співвласниками допоміжних приміщень і приміщень загального користування багатоквартирного будинку. Тому всі власники квартир мають рівні права на користування допоміжними приміщеннями будинку. Ст. 671 ЦК України передбачено, що право передання майна у найм (в оренду) має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму (оренди). Таким чином, питання надання допоміжних приміщень загального користування багатоквартирного будинку в оренду вирішується всіма власниками квартир багатоквартирного будинку та укладається уповноваженою на це особою. У іншому випадку, в силу положень Цивільного кодексу України щодо недійсності правочину, договір оренди, що укладений особою, яка не уповноважена на його укладання, є недійсним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди ( ст. 386 ЦК України). Тобто, власник майна повинен довести факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядженням майном та факт вчинення відповідачем протиправних дій чи можливість їх вчинення, однак позивач не надала до суду жодних доказів, що відповідач здійснює перешкоди в користуванні підвальним приміщенням та доказів щодо неправомірних дій відповідача чи дій які можуть порушити її права власника та право користування підвальним приміщенням, та в результаті яких їй завдано будь - яку шкоду. Заява позивача від 05.05.2014 року за підписами 5 осіб, сусідами позивача, ( а.с.35), суд не приймає до уваги оскільки даний документ є неналежним доказом, інших доказів які б узгоджувались з ним до суду не надано. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами, тому відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод в користуванні підвальним приміщенням . Відповідно до ст. 88 ЦПК України за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача в разі задоволення його вимог, а в даному випадку в позові відмовлено, тому стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed