Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де вказує, що з відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 313. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейні відносини не склалися, спільне господарство між сторонами не ведеться. Шлюбно-сімейні відносини припинено. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено 04 червня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія І-КИ № 084513, яке було видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 313. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-КИ № 270733, сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-КИ № 178592. Відповідно до\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. З урахуванням викладеного і через небажання сторін примиритися, відсутності взаємної допомоги, втрати почуттів любові та поваги, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved