Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказав, що згідно біржового договору № 591 купівлі-продажу квартири від 22.03.2001 року на Селидівській біржі нерухомості вона придбала квартиру, що належала [PERSON], розташованої за адресою: [ADDRESS] за 9500,00 грн.. Квартира розташована на четвертому поверсі п'яти поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 29,4 кв.м.: 1-а кімната 15,2 кв.м., 2-а кімната 14,2 кв.м., кухня 7,1 кв.м., ванна кімната 1,9 кв.м., туалет 1,0 кв.м., коридор 4,5 кв.м., вдубована шафа 0,7 кв.м., балкон 0,9 кв.м., загальною площею 45,5 кв.м. Вони домовились про всі істотні умови договору № 591 купівлі-продажу квартири від 22.03.2001 року. При цьому були виконанні всі умови угоди крім реєстрації БТІ та відповідач отримав гроші і передав її всі документи, ключі від квартири. На час здійснення правочину нотаріальне посвідчення не було потрібне, а на даний час не є можливим, в зв'язку з ухилення відповідача. На підставі вищезазначеного просила визнати договір купівлі-продажу № 591 від 22.03.2001 року укладений між нею та [PERSON] дійсним та визнати за нею право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Селидівської міської ради - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Вивчивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу квартири № 591 від 22.03.2001 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] придбала квартиру загальною площею 45,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, що виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved