Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що вона є матір`ю відповідача. Малолітній онук фактично проживає з позивачем. З народження дитина була залишена матір`ю без належної уваги та піклування, батько перебуває в місцях позбавлення волі. Жодного з покладених законом на матір обов`язків щодо своєї дитини відповідач не виконує, не проявляє до неї материнської турботи, не цікавиться дитиною. Відповідач самоусунулась від виховання дитини та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки систематично розпиває алкогольні напої, іде з дому до людей сумнівної поведінки, поводить себе агресивно. Враховуючи наведене, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 03.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У зв`язку із відсутністю заперечень позивача та представника третьої особи 31.03.2021 судом постановлено підготовче провадження у справі завершити та призначено справу до розгляду по суті на 11.05.2021. Станом на день розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання відповідач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена судом про час, дату та місце розгляду справи. Представник третьої особи Христін Р.В. подала до суду заяв про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, оскільки орган опіки та піклування - Комісія з питань захисту прав дитини Торчинської селищної ради вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно доп.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Дана обставина також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с. 14-15). З копій актів обстеження умов проживання від 05.03.2020, 23.09.2020, 28.10.2020, 10.11.2020,19.11.2020,14.12.2020 встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] , матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Бабуся взяла на себе обов`язки по догляду за дитиною, оскільки мати зловживає алкогольними напоями, постійно протягом тривалого часу йде з дому, не працевлаштована, вихованням та доглядом дитини не займається (а.с. 24-31). Відповідно до заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.01.2019 у справі №161/17395/18, яке набрало законної сили 19.02.2019, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (а.с.32-33). Виконкомом Торчинської селищної ради [PERSON] характеризується негативно, зауважено, що остання веде пасивний спосіб життя, не працевлаштована, не дбає про власний добробут, зловживає спиртними напоями. Вихованням сина [PERSON] не займається, не приділяє йому належної уваги, не займається його вихованням, неодноразово залишає сина [PERSON] на свекруху - [PERSON] . Батько дитини, з яким мати проживає у незареєстрованому шлюбі, - [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі. Дані громадяни перебувають на контролі в службі у справах дітей селищної ради (а.с.18-19). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Торчинської селищної ради від 24.09.2020, 29.10.2020 рекомендовано [PERSON] вжити заходи щодо припинення зловживання спиртними напоями шляхом проходження курсу лікування в наркодиспансері та офіційно працевлаштуватися, відповідальніше виконувати свої батьківські обов`язки щодо малолітнього сина (а.с.34-35). Натомість [PERSON] вказаних рекомендацій не виконує. Згідно копії повідомлення Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 14.12.2020, щодо [PERSON] складались протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП від 28.10.2020, за ч.1 ст.178 КУпАП від 16.10.2020, за ч.1 ст.184 КУпАП від 23.09.2020, за ч.1 ст.175-1 КУпАП від 15.09.2020, за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 13.09.2020 (а.с.20). Окрім того, відповідно до повідомлення Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 24.09.2020, з громадянкою [PERSON] була проведена профілактична бесіда щодо неналежного виконання обов`язків по вихованню та догляду за сином [PERSON] , наголошено про недопустимість залишення його без особистого догляду, роз`яснено ст.150 СК України. Голові Торчинської селищної ради Луцького району рекомендовано розглянути поведінку [PERSON] на виконавчому комітеті селищної ради (а.с.21). Відповідно до заяви представника третьої особи від 11.05.2021, орган опіки і піклування Торчинської селищної ради позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] . Відповідно до копії особистих письмових пояснень [PERSON] від 23.09.2020, 29.10.2020 остання повідомила, що у період з 11.09.2020 по 20.09.2020 не займалася вихованням свого сина [PERSON] , тому що зловживала спиртними напоями в будинку інших осіб, дитиною в цей час займалася бабуся [PERSON] . Окрім того повідомила, що три дні разом з малолітнім сином [PERSON] залишила місце проживання тому, що зловживала алкогольними напоями і бродяжила по різних будинках, проводила час з людьми сумнівної поведінки (а.с.22-23). Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дитиною. [PERSON] не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми не зверталася. Наведене дає підстави для висновку, що відповідач самоусунулась від виховання своїх малолітніх дитини та не виконує покладених на неї Законом батьківських обов`язків без поважних причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечувала її необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкувалась з нею, що свідчить про свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі ст.ст. 164, 166 СК України,

Outcome: approved