Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на ? спірної земельної ділянки, площею 7,31 га, розташованої на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР №030265, виданого 10.12.2001 року Новоградівською сільською радою Бобринецького району, а також визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.06.2010 року виданого на ім'я [PERSON] державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори [PERSON] в частині права власності на 5/6 часток спірної земельної ділянки, визначивши частку відповідача у розмірі ? вказаного майна. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку. Вона, як спадкоємець першої черги за законом та відповідач [PERSON], як спадкоємець за заповітом прийняли спадкування спірної земельної ділянки, однак на її думку, за наявності двох спадкоємців розмір її обов'язкової частки повинен становити ?, а не 1/6 як визначив нотаріус. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик відповідача, опублікованим в газеті «Урядовий кур'єр» №177 від 26 вересня 2014 року (а.с.65). Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, і зі згоди позивача, та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в селі Новоградівка Бобринецького району Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 28 травня 2009 року виконкомом Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с. 8). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). [INFO] внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті (ст. 1218 ЦК України). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спірну земельну ділянку, площею 7,31 га., що розташована на території Новоградівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-КР №030265 (а.с.11). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] належать її чоловік, який її пережив - [PERSON], син - [PERSON] та дочка - [PERSON], яка змінила прізвище у зв'язку з укладенням шлюбу на «[PERSON]». Відповідно до копії довідки Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яка міститься в спадковій справі, [PERSON], яка народилась [INFO] в селі Новоградівка Бобринецького району Кіровоградської області і яка померла [INFO] з 1928 року і до дня смерті проживала в житловому будинку і була зареєстрована за адресою: Кіровоградська область [ADDRESS]. На час смерті мала слідуючий склад сім'ї: 1. Чоловік - [PERSON], [INFO]. 2. Син - [PERSON], [INFO] народження (зворотня сторона а.с.45). Отже, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України чоловік померлої - [PERSON], [INFO], вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON]. Також спадщину прийняли в межах шестимісячний строк з часу відкриття спадщини діти спадкодавця: син - [PERSON] та дочка - [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини (а.с.40, 41). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.68). За життя спадкодавець склала заповіт, який посвідчено 12 квітня 2002 року секретарем виконавчого комітету Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Вітько Н.А. згідно якого [PERSON] належне їй право на земельну частку (пай) члена КСП «Новоградівське» в умовах кадастрових гектарах згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-КР №030265 виданого Новоградівською сільською радою від 10.12.01, заповідала [PERSON] (а.с. 44). Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця, інвалідом 3 групи та у відповідності до ст.1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом, що підтверджується копією пенсійного посвідчення [NUMBER] виданого 10.06.2008 року (зворотня сторона а.с.51) та відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на спадкування, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному зі спадкоємців у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). 07 червня 2010 року державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого після смерті [PERSON], він успадкував 5/6 часток спірної земельної ділянки, площею 7,31 га. Свідоцтво про право на спадщину на обов'язкову частку в спадщині, що складає 1/6 (одну шосту частку) земельної ділянки ще не видано (а.с. 52). Таким чином, нотаріусом визначено обов'язкову частку [PERSON], а саме 1/6 частку земельної ділянки (1/2 від 1/3), виходячи з того, що у разі спадкування за законом спірна земельна ділянка підлягала би поділу між трьома спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину, до яких належать вищевказані чоловік та діти спадкодавця. Не погоджуючись із вказаним розміром обов'язкової частки [PERSON], визначеної нотаріусом, позивач звернулась до нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку в спадщині - земельної ділянки площею 7,31 га. Позивач згідно позову при визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині виходив з того, що на його думку, наявні двоє спадкоємців за законом (сам позивач - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON]), які би спадкували за законом у разі відсутності заповіту, однак позивачем при застосуванні ч.1 ст. 1241 ЦК України не враховано наявність чоловіка спадкодавця - [PERSON], який пережив спадкодавця ([PERSON]), та також належить до першої черги спадкоємців за законом і міг би спадкувати за законом у разі відсутності заповіту. Та обставина, що [PERSON] помер через два з половиною місяці після смерті спадкодавця - [PERSON], не впливає на визначення розміру обов'язкової частки [PERSON] у спадщині [PERSON], оскільки право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а спадщина у зв'язку зі смертю [PERSON] відкривається окремо. Отже, розмір обов'язкової частки позивача в спадщині [PERSON] повинен визначатись із розрахунку трьох спадкоємців, які могли б спадкувати у разі спадкування за законом. За вказаних обставин визначений нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори [PERSON] розмір обов'язкової частки позивача у спадщині, що складає 1/6 земельної ділянки, визначений відповідно до статті 1241 ЦК України правильно. Таким чином, вимоги позивача про визнання за [PERSON] в порядку спадкування права власності на 1/4 земельної ділянки та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.06.2010 року виданого на ім'я відповідача [PERSON] в частині права власності на 5/6 часток земельної ділянки, визначивши частку відповідача у розмірі 3/4 вказаного майна є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed