Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд визнати право приватної особистої власності на автомобіль марки HONDA CR-V легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4850EL700149 білого кольору. В обгрунтування позову зазначила, що з 29.11.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В березні 2014 року позивач придбала автомобіль марки HONDA CR-V легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4850EL700149 білого кольору, за грошові кошти, які отримала від свого рідного брата, а також зняла кошти з власного депозитного рахунку, який існував ще до укладення шлюбу з [PERSON]. Таким чином, оскільки спірний автомобіль був придбаний за особисті кошти [PERSON]А, позивач просила суд визнати вказаний автомобіль її особистою приватною власністю. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача в повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, підтвердив обставини, на які позивач посилалась у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позовної заяви. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступне. Згідно зі Свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 219792, виданного Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 29.11.2013 року, між сторонами зареєстрований шлюб 29.11.2013 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 644. У березні 2014 року [PERSON] придбано автомобіль марки HONDA CR-V легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4850EL700149 білого кольору, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.03.2014 року. Позивач стверджує, що вказаний автомобіль придбаний нею виключно за грошові кошти, що належали їй особисто. Так, вартість придбаного автомобіля станом на день його придбання складала 291000 гривень. Позивач у позовній заяві стверджувала, що не заперечувалось у судовому засідання відповідачем, що напередодні укладання угоди купівлі-продажу позивачем було отримано в дар грошові кошти в сумі, що є еквівалентом 27 000 доларів США та станом на день придбання автомобілю складало 216000 гривень, від її рідного брата - [PERSON], а також з метою придбання зазначеного вище транспортного засобу напередодні укладання угоди нею було знято кошти з власного депозитного рахунку, який існував ще до укладання шлюбу з [PERSON], на загальну суму 81611,18 грн.. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що грошові кошти на придбання автомобіля були подаровані позивачу її рідним братом, а інша частина була знята з нею власного депозитного рахунку, та нею придбаний вказаний автомобіль, який відповідач вважає особистою приватною власністю позивача. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права, обравши спосіб захисту, передбачений п. 2 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов'язків, передбачений пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Всупереч наведених норм, суду не надано доказів порушення, невизнання або оспорювання відповідачем обставин, на які посилається позивач. Не надано також й доказів ухилення відповідача від позасудової процедури оформлення спірного майна на позивача. З урахуванням позиції відповідача, суд вважає, що між сторонами відсутній спір про право цивільне, а пред'явлення позову обумовлено іншими обставинами. Також, при наявності волі сторін на припинення спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, сторони можуть вирішите вказане питання в порядку ст. 69 СК України, шляхом укладення відповідного договору. Враховуючи вищевикладені обставини, суд також вважає, що позовні вимоги є безпідставні, тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed