Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом 30.03.2016 року, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідач [PERSON], будучи батьком їх спільної малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше як 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття; в частині стягнення аліментів допустити рішення суду до негайного виконання. Позивач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.19). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про виклик його до суду на 20.04.2016 року та 29.04.2016 року, які він отримав особисто та своєчасно (а.с.13,17). Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, згідно ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.04.2007 року виконавчим комітетом Христофорівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.04.2007 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 20.11.2007 року, актовий запис № 10 (а.с.6). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання за №232 від 23.03.2016 року (а.с.7). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов'язок з утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При цьому в ч.2 вказаної статті визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що відповідач з сім'єю не мешкає, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Статтею 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, а також матеріальне становище обох сторін, наявність постійного заробітку у позивача, яка працює в КЗ «Криворізькій центральній лікарні «Дніпропетровської обласної ради» на посаді сестри медичного кабінету «Довіра» (а.с.8), натомість відповідач тимчасово не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, є здоровою, працездатною особою, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, інших аліментних зобов'язань, тому суд вважає, що розмір аліментів потрібно визначити в твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вище викладеного та меж розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180, 181, 184 СК України, зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини: доньки - [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи стягнення з 30.03.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідно до ч.2 ст. 183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України, а саме у випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є такою, що суперечить вимогам закону та первісній позовні вимогі, а тому задоволенню не підлягає. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial