Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Володимирська, 34, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вказаною адресою її батькам [PERSON] та [PERSON] на праві власності по 1/2 частині кожному належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 28.12.2011 року [PERSON] померла. [PERSON] (батько) прийняв спадщину за законом після смерті дружини, оскільки постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини, однак не встиг оформити своїх спадкових прав та 01.04.2017 року помер. Ще за життя [PERSON] (батько) посвідчив на її імя заповіт на все належне йому на день смерті майно. Позивач прийняла спадщину за заповітом, оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє імя, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по вул. Володимирська, 34, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: вул. Володимирська, 34, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, стосовно розгляду справи покладається на розсуд суду та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 700 від 18.12.2017 року станом на 01.07.1990 року за [PERSON], який був головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване по вул. Володимирська, 34, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 4). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 15.12.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1950 року по 1960 рік (а.с. 12-15). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Володимирська, 34, с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.12.2017 року [PERSON] та [PERSON] з 09.09.1978 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 41). У шлюбі у них народилась донька [PERSON] (позивач), [INFO], що підтверджується копією її свідоцтва про народження (а.с. 16). 14.09.1979 року [PERSON] (позивач) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Довженко», що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.12.2017 року (а.с. 42). 28.12.2011 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). 01.04.2017 року [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Ще за життя [PERSON] (батько) посвідчив на імя [PERSON] заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, в т.ч. спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується копією заповіту від 17.06.2013 року (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (батько) прийняв спадщину за законом після смерті дружини [PERSON], успадкувавши належну їй 1/2 частину домоволодіння, оскільки постійно проживав та був зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 763 від 18.12.2017 року (а.с. 5). [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], успадкувавши домоволодіння в цілому, в т.ч. належну йому 1/2 частину домоволодіння та 1/2 частину цього домоволодіння, яку він успадкував після смерті дружини [PERSON] (мати), оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 31). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 184/2017 від 25.09.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с. 30-51), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Згідно довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 762 від 18.12.2017 року на день смерті [PERSON] проживав один [INFO], та за вказаною адресою не було зареєстровано осіб (а.с. 6). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по вул. Володимирська, 34, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по вул. Володимирська, 34, в с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, які залишились після смерті батька [PERSON], який в свою чергу успадкував 1/2 частину цього домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] (мати), однак не встиг оформити своїх спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] за № 828/02-31 від 18.12.2017 року (а.с. 10). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved