Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння № 39 по вул. Лесі Українки в с. Рунгури, Коломийського району Івано-Франківської області належало його матері - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 грудня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № Д-1201. 29 березня 2013 року [PERSON] померла, про що 01 квітня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 10. Померла залишила заповіт, який 13 березня 2013 року посвідчений секретарем Рунгурської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 22, яким все майно, заповіла своїм синам - [PERSON] та позивачу [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] помер 13 травня 2015 року. Спадкоємцем [PERSON] є його дочка, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Рунгури, вул. Лесі Українки, 39. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 серпня 2015 року у звязку із тим, що свідоцтво про право на спадщину порване. Позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на ? житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою вул. Лесі Українки, 39 в с. Рунгури Коломийського району Івано-Франківської області. В судове засідання позивач не зявився, хоча подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що будинковолодіння № 39 по вул. Лесі Українки в с. Рунгури, Коломийського району належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 грудня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № Д-1201 (а.с. 13). Наведене підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 29 липня 2015 року № 53597 (а.с. 13). 29 березня 2013 року [PERSON] померла, про що 01 квітня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 10. Померла залишила заповіт, який 13 березня 2013 року посвідчений секретарем Рунгурської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 22, яким все майно заповіла своїм синам - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 9). [PERSON] помер 13 травня 2015 року (а.с. 7). Спадкоємцем [PERSON] є його дочка, [PERSON], яка визнала даний позов. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно довідки Рунгурської сільської ради від 12 вересня 2003 року № 813 підтверджено, що заповіт від імені померлої, [PERSON], що посвідчувався у виконкомі Рунгурської сільської ради 13 березня 2013 року не змінювався і не скасовувався. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Рунгури, вул. Лесі Українки, 39 Коломийського району Івано-Франківської області. Зазначений будинок загальною площею 54,1 кв. м., житловою 17,6 кв.м., що складається з однієї кімнати, кухні, кладової, котельні, санвузла та веранди, що підтверджується технічним паспортом. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 серпня 2015 року у звязку із тим, що свідоцтво про право на спадщину порване. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1222, 1235, 1268 ЦК України та

Outcome: approved