Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, який в подальшому уточнила та обґрунтовуючи який зазначила, що 19.06.2008 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір про надання кредиту у сумі 121200,00 доларів США, зі сплатою 13,35 % річних та з кінцевим терміном повернення 13.07.2026 року. Вважає, що банк при укладенні даного договору ввів її в оману, оскільки в кредитному договорі не узгоджений розмір абсолютного подорожчання кредиту за весь термін кредитування та реальна процентна ставка, а також в момент підписання договору їй був наданий лише Додаток № 1 із зазначенням графіку погашення кредиту без зазначення суми відсотків та суми погашення кредиту, що в свою чергу позбавило її можливості отримати повну інформація за кредитним договором та свідчить про те, що були порушені її права, як споживача на отримання повної інформації, та з підстав встановлених ч. 1 ст. 230 ЦК України просила визнати даний кредитний договір недійсним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що при укладенні договору позивачем були отримані інформаційний лист, в якому зазначалось про основні умови кредитування, орієнтовна сукупна вартість кредиту, попередження про можливі валютні ризики, тощо, а також додаток № 2 до кредитного договору, із зазначенням сукупної вартості кредиту, зокрема із урахуванням розміру абсолютного подорожчання кредиту за весь термін кредитування та реальної процентної ставки. Суд вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону, в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Відповідно до п. 3.1. Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Пунктом 3.2. Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» встановлено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 11359552000, згідно умов якого позивачу були надані кредитні кошти у розмірі 121200,00 доларів США, зі сплатою 13,35 % річних та з кінцевим терміном повернення 19.06.2026 року (а.с. 6-12). Також позивачем був отриманий Додаток № 1 до кредитного договору, в якому зазначається залишок максимальної заборгованості за кредитним договором на відповідну дату здійснення погашення кредитної заборгованості (а.с. 13-17) і Додаток № 2, який містить графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, зокрема дату платежу, суму платежу за розрахунковий період, погашення основної суми кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, платежі за надані супутні послуги на користь третіх осіб, повязані із страхуванням, сплатою державного мита за посвідчення договору іпотеки/застави, послугами нотаріуса, сплатою вартості послуг з проведення незалежної експертної оцінки предмету забезпечення, а також реальну процентну ставку, яка становить 16,37 % та абсолютне значення подорожання кредиту, що становить 161600,84 доларів США (а.с. 42-49). Крім того, відповідно до п. 7.13. кредитного договору, сторони домовились вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обовязки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладенням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, з вищевикладеного випливає, що позивач, перед укладенням даного кредитного договору, отримала від банку інформаційний лист, що підтверджується її підписом на даному інформаційному листі, а також була ознайомлена з реальною процентною ставкою і з абсолютним подорожчанням кредиту, що підтверджується її підписом на додатку № 2 до кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Враховуючи вищевикладене, оскільки права та обовязки позивача, як споживача відповідачем при укладені кредитного договору порушені не були, підстав для визнання того, що відповідач ввів в оману позивача не має, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed