Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, про що зроблено актовий запис № 248. Від спільного подружнього життя у них народилась дочка: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Окрім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] не надає, не приймає участі у її вихованні. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в підготовче судове засідання подала заяву, в якій зазначила що позовні вимоги підтримує повністю та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання подав заяву в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З наданого суду свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2008 року. З наданого суду свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Сторони примирюватись та зберігати шлюб не бажають. Враховуючи наведене\~вище,\~суд\~прийшов\~до висновку,\~що\~між\~сторонами виникли\~відносини,\~які\~не\~сприяють збереженню\~їх\~сім`ї.\~ Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сім`я сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2\~ст.181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. На думку суду, визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітньої дитини та достатній рівень життя, який їй гарантовано\~Законом України «Про охорону дитинства»\~та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Згідно ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду у межах суми платежу за один місяць, у відповідності до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання.

Outcome: approved