Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 18.01.1985 року по 01.09.2014 року перебувала в трудових відносинах з ДП «Дирекція КГЗКОР» . 01.09.2014 року була звільнена за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП України) з посади начальника проектно-конструкторського відділу управління капітального будівництва та капітальних ремонтів ДП «Дирекція КГЗКОР». Станом на 01.09.2014 року ДП «Дирекція КГЗКОР» мало заборгованість по заробітній платі перед позивачем за червень 2014 року в сумі 505,18грн., за липень 2014 року в сумі 2752,85грн., за серпень 2014 року 2008,01грн. та за вересень 2014 року в сумі 2320,46грн., що разом становить 7586,50грн. В день звільнення підприємство не розрахувалось з позивачем. 01.12.2014 року ДП «Дирекція КГЗКОР» виплатили позивачу 7098,59грн., із затримкою у три місяці. В результаті чого відповідач повиннен сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середня місячна заробітна плата складає 3568,60грн. так: 3568,60:21,5 (середня кількість робочих днів (23 робочих днів за липень 2014р. + 20 робочих днів за серпень 2014р. =43/2=21,5) =165,98грн. Сума стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить : 165,98грн. (середньоденна заробітна плата) х 64 (кількість днів затримки виплати) = 10622,72грн. Крім того, позивач зазначає, що своїми незаконними діями відповідачем їй завдано моральної шкоди. Завдана моральна шкода обумовлюється моральним стражданням внаслідок порушення законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності, ігноруванням її прав та оцінює в 3000грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - ДП «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» в судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог позивача. Пояснюють, що ДП «Дирекція КГЗКОР» провели розрахунок заборгованості по заробітній платі та перерахували 28.11.2014 року на картковий рахунок в Ощадбанку гр. [PERSON] в сумі 7096,95грн., що підтверджується довідкою № 88 від 20.02.2015р. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі , суд приходить до висновків з наступного. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок . В разі спору про розмір сум , належних працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно положень ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач [PERSON] дійсно працювала в ДП «Дирекція КГЗКОР» з 18.01.1985р. по 01.09.2014р. включно, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 4 - 6 ) . За даними довідки ДП «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» № 88 від 20.02.2015р. [PERSON] звільнилась 01.09.2014р.. Заборгованість по заробітній платі та розрахункових за період з червня 2014 р. по вересень 2014 р. в сумі 7096,95 грн., перерахована 28 листопада 2014 року ( а.с. 21). Таким чином, згідно наданих доказів слідує, що кількість днів затримки становить не 64 дні, а 62 дні. Так, сума стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить: 165,98грн. (середньоденна заробітна плата) х 62 (кількість днів затримки виплати) = 10290,76грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, позивачем не доведено ступінь завдання йому відповідачем моральних збитків . Вирішуючи питання про задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди , суд вважає , що дана позовна вимога задоволенню не підлягає , оскільки чинним цивільним законодавством України не передбачено стягнення моральної шкоди за порушення вимог законодавства про працю , а саме невиплату заробітної плати при звільненні працівника , відповідальність за вказане порушення передбачена КЗпП України у вигляді відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку . При цьому, суд виходить з положень ст. 10, 11, 60 ЦПК України , згідно якої кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір . В решті позовних вимог відмовити .

Outcome: approved