Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % з усіх видів його заробітку(заробітної плати та пенсії), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитини повноліття. Свій позов аргументувала тим, що вони з відповідачем 05.12.1992 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких батьком записаний та являється відповідач по справі [PERSON] На даний час вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Останні два роки відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає. На прохання надати матеріальну допомогу дітям, отримала від нього відмову. На утримання дітей вона не отримує ніякої допомоги, державної також. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Інших дітей у відповідача не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з ч. 3 ст. 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.12.1992, (а.с.3); [INFO] в них народилася донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON] (а.с.2), який матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, відповідно до довідки про склад сім'ї виданої 29.11.2014 ЖЕУ, діти на даний час проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні(а.с.4). Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Судові витрати слід стягнути з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved