Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з\~ позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи тим, що вона самостійно виховує доньку - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2016 року відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття. Офіційно відповідач не працевлаштований, проживає зі своєю матір`ю. Вона має свій власний бізнес з розведення елітних порід собак, який приносить достатній прибуток, завдяки якому [PERSON] навіть не намагається офіційно працевлаштуватися. Він матеріально забезпечений, інколи працює в цьому собачому розпліднику, допомагає матері та не планує офіційно працевлаштовувашся, так як ні в чому не потребує. Повністю знаходиться на утриманні його матері. Але після отримання вищевказаного судового рішення про сплату аліментів та до теперішнього часу відповідач перераховував щомісяця 1000 грн., маючи можливість сплачувати більшу суму для доньки. В квітні 2018 року, у зв`язку із переведенням позивача по військовій службі у м. Івано-Франківськ, вона переїхала разом із донькою на постійне місце проживання з м. Дніпро до м. Івано-Франківськ. Це був вимушений переїзд, в зв`язку з чим також збільшилися витрати на новому місці. З моменту винесення рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в порівнянні з 2016 роком матеріальне становище позивача змінилося, потреби дитини збільшились, донька пішла в школу. Відповідно, з навчанням у школі виникають додаткові витрати на купівлю шкільного одягу, взуття, шкільного приладдя та витрати на сплату різних шкільних внесків: щомісячних фондів класу та школи. В цих витратах відповідач участі не приймає. Коли дитина хворіє, позивач змушена залишатись з нею вдома і нести витрати на лікування. Зараз донька [PERSON] з 15.11.2017р. знаходиться на обліку в ортодонта через дистальний прикус, в зв`язку з чим за власні кошти позивача було встановлено металеві брекети вартістю 4000грн, та\~ кожні чотири-п`ять місяців виникає потреба в постійному обстеженні та нагляді, періодичному переустановленні апарату на верхній щелепі, а це додаткові незаплановані витрати. Крім цього в січні 2018 року виникла потреба в отриманні додаткових медичних послуг з масажу шийно-коміркової зони для покращення здоров`я доньки, через що, вона була вимушена звернутися за послугами до масажиста. З часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які оплачує позивач. Відповідно розмір аліментів, який був встановлений за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на даний час покриває витрати на оздоровлення, матеріальне утримання та виховання дитини тільки на 20%. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням про прийняття участі у вихованні доньки, та фінансуванні додаткових витрат, які поступово виникають, але [PERSON] категорично відмовляється, а з донькою не спілкується зовсім з моменту розлучення, навіть по телефону. За період з жовтня 2017р. по квітень 2018р. частина додаткових витрат склала на загальну суму 8966 грн. 94коп., з яких: сплата вартості та встановлення металевої брекетної системи в листопаді 2017р. для верхньої щелепи доньки в розмірі 4000 грн. 00 коп.; сплата коштів на внесків до батьківського комітету НВК №2 м.Дніпра 2-«В» класу за період з грудня 2017р. по березень 2018р.- 800 грн. 00 коп.; витрати на східні танці за період з 16.10.2017р. по 02.03.2018р. в розмірі- 1670 грн.; витрати на заняття боротьбою за 09.10.2017р.- 45 грн. 00 коп.; занягтя з акробатики за 13.10.2017р.-55 грн.00 коп. ; масаж шийно-комірної зони в період з 02.01.2018р. по 14.01.2018р. на загальну суму- 560грн. 00 коп.(довідка додається); придбання олівців, фарби та ін. -213грн.94коп.; придбання 03.04.2018р. столу письмового та стільця на суму 1623грн.00 коп. Крім цього, на відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. На підставі наведеного просила суд збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 4000 гривень, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 4483 грн. 47 коп. Справа перебувала в провадженні судді Островського Л.Є. Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю [PERSON] звільнено із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Островського Л.Є. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Татарінову О.А. 01 жовтня 2018 року справу передано судді Татаріновій О.А. 02 жовтня 2018 року суддею прийнято до провадження вказану цивільну справу, судове засідання призначено на 19.10.2018 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення (а.с.46-49), в якому зазначив, що всі платежі і зобов`язання перед своєю дочкою виконую в повному обсязі і без заборгованостей. Крім цього відповідач постійно давав гроші на додаткові витрати. До від`їзду з міста Дніпра всі питання про додаткові витрати на дитину вирішувалися та узгоджувалися з позивачем. З моменту переїзду відповідач був повністю обмежений у спілкуванні з дитиною, ніякі питання щодо її розвитку і вихованню з ним не обговорювалися. Відповідач зазначив, що ніякі додаткові захоплення дитини не повинні вплинути на її фізичне і душевне здоров`я, не повинно бути надлишкового фізичного навантаження і відсутності часу на відпочинок дитини. Відповідач на даний час не має можливості влаштуватися на роботу за фахом і змушений працювати тимчасово і періодично на некваліфікованих роботах. Окрім того, останнім часом його здоров`я помітно похитнулося, тому він не може працювати фізично та зараз\~ проходить серйозне лікування, що забирає у нього значні кошти і він змушений був брати гроші в борг у своїх друзів і знайомих. Також у відповідача хворі батько і мати, які також вимагають фінансової допомоги. Доходів його батьків ледь вистачає на оплату найнеобхідніших продуктів харчування і комунальних послуг. Крім того відповідач постійно проживає з жінкою у якої є діти, і які також потребують уваги і матеріальної допомоги. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження\~ (а.с.8). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2016 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини\~ [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10). Згідно довідки № 5295 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 147.04.2018 року виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13).\~ Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, аналіз положень даної норми дозволяє зробити висновок, що питання розміру аліментів, так само як і питання збільшення або зменшення їх розміру, законодавство в першу чергу повинно розглядатися в двох аспектах: суб`єктивному - тобто з урахуванням особи дитини та її особистих потреб, та об`єктивному - тобто з урахуванням можливостей платника таких аліментів. Таким чином, в суб`єктивному аспекті, вирішуючи питання зміни розміру аліментів слід встановити, яким чином змінилися особисті потреби дитини з моменту встановлення певної суми аліментів на її утримання чи то за домовленістю між батьками, чи то за рішенням суду. Судом встановлено, що аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. було присуджено на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2016 року. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття\~\~ 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~ Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року\~ № 037-VIII частину другустатті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~\~\~ 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.\~ Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~ суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.\~\~\~ Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, позивачем не наводиться, а судом не встановлено обставин, які б могли свідчити про істотну зміну потреб неповнолітньої доньки сторін, які відбулися після ухваленням судом попереднього рішення про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні. Таким чином, станом на момент розгляду справи судом розмір аліментів, які стягнуто з відповідача на користь його неповнолітньої доньки відповідає приписам ст. 182 Сімейного кодексу України. З об`єктивної сторони питання збільшення або зменшення розміру аліментів повинно розглядатися з точки зору відповідних можливостей платника аліментів. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач матеріально забезпечений, оскільки проживає з матір`ю, яка має свій власний бізнес, який приносить достатній прибуток. Однак дані обставини належними доказами не підтверджені та не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки такі доходи не є власними доходами відповідача. Щодо збільшення доходів відповідача суд позбавлений можливості встановити динаміку таких змін, оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2016 року, яким з відповідача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., розмір доходів відповідача на момент стягнення з нього аліментів не встановлювався. В свою чергу позивач документів на підтвердження зміни розміру доходів відповідача до суду не надала, клопотання про витребування документів, які б могли підтвердити цю обставину не заявляла. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні позивач зазначила, що несе витрати на утримання житла, яке перебуває у неї в оренді, однак належних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не подала, а , навпаки, як вбачається з копії паспорту позивач зареєстрована у Військовій частині [NUMBER] . Крім того, суд не приймає до уваги посилання на витрати по утриманню житла в м.Дніпро, оскільки квартира в м.Дніпро, належить на праві власності позивачу, та позивач зобов`язана нести витрати по утриманню своєї власності. Таким чином, оскільки позивач у належний спосіб не довела суду існування обставин, які б свідчили про істотну майнового стану та істотну зміну можливостей відповідача щодо сплати ним підвищеного розміру аліментів, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2016 року, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньох доньки [PERSON] , з 1000 грн. щомісячно до 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, слід відмовити. Крім того, в судовому засіданні позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання їх з відповідачем неповнолітньої доньки в сумі 4483 грн. 47 коп. З пояснень позивача виходить, що зазначені витрати було зроблено нею протягом 2017-2018 року, зокрема сплата вартості та встановлення металевої брикетної системи, сплата коштів на внески батьківського комітету, витрати на східні танці, заняття боротьбою, заняття з акробатики, масаж шийно-комірної зони, придбання олівців, фарби та ін., придбання письмового столу та стільця. Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін відвідує східні танці та проходила курси масажу. Пов`язані з цим витрати несе позивач (а.с.14-27). Згідно пояснень відповідача він постійно давав гроші на додаткові витрати. До від`їзду з міста Дніпра всі питання про додаткові витрати на дитину вирішувалися та узгоджувалися з позивачем. З моменту переїзду відповідач був повністю обмежений у спілкуванні з дитиною, ніякі питання щодо її розвитку і вихованню з ним не обговорювалися. Відповідач зазначив, що ніякі додаткові захоплення дитини не повинні вплинути на її фізичне і душевне здоров`я, не повинно бути надлишкового фізичного навантаження і відсутності часу на відпочинок дитини. Також, судом встановлено, що позивачем був придбаний набір для виготовлення ортодонтичного апарату в сумі 550 грн., що підтверджується видатковою накладною № КЛ-0003432 від 04.04.2018 року (а.с.22). Також судом встановлено, що позивачем було понесено додаткові витрати на лікування неповнолітньої доньки, так як вона перебувала з 14.05.2018 року по 01.06.2018 року на стаціонарному лікуванні (а.с. 51-56). Так, матеріалами справи підтверджується, що на ліки та діагностично-лікувальні процедури позивачем було витрачено грошові кошти в сумі 1321 грн. 85 коп.(а.с. 57-58). Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз даної норми стаття 185 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок про наявність відповідного ступеню дискреції суду при вирішенні питання розподілу між батьками додаткових витрат на утримання дитини. Для вирішення цього питання суд повинен встановити наявність певних особливих обставин, з урахуванням яких такий поділ цих витрат було б зроблено. В судовому засіданні судом не було встановлено жодних особливих обставин, які б могли вплинути на розподіл між батьками неповнолітньої доньки, додаткових витрат на його утримання. Враховуючи це суд виходить із загального норми ст. 141 Сімейного кодексу України, відповідно до якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином, суд доходить висновку, що зазначені вище додаткові витрати на утримання неповнолітнього доньки слід розподілити між сторонами в рівних частках по 1/2 частині, а саме в розмірі 935 гривень 93 копійки ( половина витрат на придбання набору для виготовлення ортодонтичного апарату в сумі 550 грн. та придбання ліків та діагностично-лікувальні процедури в сумі 1321 грн. 85 коп.) Заперечення відповідача проти задовлення позову в цій частині з посиланням на його фінансові можливості, наявність у нього іншої дружини, у якої є двоє дітей та відсутність необхідності цих витрат суд визнає необґрунтованими, оскільки перелічені вище витрати було зроблено позивачем з урахуванням потреб неповнолітньої і вони були спрямовані на її особистісний розвиток, задоволення її фізичних та духовних потреб. В свою чергу відповідач жодним чином не довів, що ці витрати не відповідають інтересам його доньки, та є надмірними. В задоволенні позовних вимог про стягнення іншої частини додаткових витрат на утримання дитини, зокрема сплата вартості та встановлення металевої брекетної системи в розмірі 4000 грн. 00 коп. слід відмовити, оскільки позивачем не доведена проведена оплата; сплата коштів на внесків до батьківського комітету НВК №2 м.Дніпра 2-«В» класу в сумі 800 грн. 00 коп.; витрати на східні танці в розмірі- 1670 грн.; витрати на заняття боротьбою в сумі 45 грн. 00 коп.; заняття з акробатики 55 грн.00 коп. ; масаж шийно-комірної зони на загальну суму 560грн. 00 коп.); придбання олівців, фарби та ін. в розмірі 213грн.94коп.; придбання столу письмового та стільця на суму 1623грн.00 коп., слід відмовити, оскільки такі витрати не відповідають особливим обставинам, які підлягають відшкодуванню як додаткові витрати. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача слід стягнути\~ судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial