Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 23979,00 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.01.2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивач передав у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 20.09.2013 року становить 23979,00 грн., які відповідач зобов'язався повернути йому 31.07.2012 року. Відповідач власноручно посвідчив передання йому вищевказаної грошової суми та встановив термін їх повернення. Однак, не виконує взяті на себе зобов'язання. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи в силу вимог ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. У відповідності до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, які він зобов'язався повернути 31.07.2012 року. Даний факт підтверджується дослідженою в судовому засіданні розпискою [PERSON] від 31.01.2012 pоку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що [PERSON] взяте на себе зобов'язання щодо повернення позивачу всіх позичених коштів на день розгляду справи не виконав, суд вважає за необхідне позовні вимоги, по стягненню з [PERSON] заборгованості в розмірі 23979,00 грн. задоволити повністю. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору. На підставі ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 79, 88, 212-215, 224-226, 294, 296 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved