Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду та просить суд визнати Договір купівлі - продажу нерухомого майна № 96-1 від 18 вересня 1996 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - дійсним. При цьому позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 18 вересня 1996 року на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» було укладено Договір купівлі - продажу нерухомого майна № 96-1. У результаті укладення Договору [PERSON] придбала, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали квартиру за адресою: [ADDRESS] за кошти у сумі 3 020,00 гривень. Згідно п. 2 Договору квартира має загальну площу 80,9 кв. м, корисну площу 77,2 кв. м., що складається з чотирьох кімнат, житловою площею 55,2 кв. м, а також, кухні, туалету, ванної та коридору. Пунктом 3 Договору закріплено, що право власності відчужувачів підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № 12-9144 виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 10 вересня 1996 року, яке у свою чергу, зареєстровано Одеським МБТІ 12 вересня 1996 року за № 155 стор. 171 кн. 185 пр. Квартира придбана [PERSON] з торгів, грошові кошти сплачені нею до підписання Договору (п. 6 Договору). Всі істотні умови Договору були дотримані, за умовами п. 6 та 9 Договору Квартира належить [PERSON] та має бути зареєстрована за нею у МБТІ міста Одеси. Обов`язок щодо подальшої реєстрації Договору у МБТІ міста Одеси [PERSON] виконаний, про що свідчить відмітка на звороті Договору із відомостями про його реєстрацію від 23 вересня 1996 року Начальником Одеського міжміської технічної інвентаризації Іванової Л. В. Крім того, у розпорядження нового власника Квартири було передано Технічний паспорт на Квартиру від 06 вересня 1996 року, створений Одеським МБТІ на замовлення [PERSON] . Так, на час укладення договору в 1996 року ні позивач, ні відповідачі не знали, що вищевказані правочини, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) підлягали нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до положень ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали, що також було окремо зазначено і у вказаних вище договорах купівлі-продажу нерухомого майна. Оскільки відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення договору, на цей час позивач втратила можливість посвідчити правочин нотаріально, та не може вільно розпоряджатися своєю квартирою на свій розсуд без визнання договору купівлі-продажу, укладеному на біржі, дійсним, тобто право позивача порушено. За таких обставин позивач не може реалізувати свої права власності у повному обсязі, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2020 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 26,27). Представник позивача, адвокат Ростомов Г. А. надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, проти проголошення заочного рішення не заперечував. (а.с. 59). Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись за останнім місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертались. Окрім того, відповідачі про розгляд справи повідомлялись на офіційному веб-сайті суду. (а.с. 60-65). Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача. (а.с. 59). З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Так, судом встановлено, що 18 вересня 1996 року на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» було укладено Договір купівлі - продажу нерухомого майна № 96-1. У результаті укладення Договору [PERSON] придбала, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали квартиру за адресою: [ADDRESS] за кошти у сумі 3 020,00 гривень. (а.с. 12-14). Оригінал зазначеного договору оглянуто судом в судовому засіданні від 04 червня 2020 року. Згідно п. 2 Договору квартира має загальну площу 80,9 кв. м, корисну площу 77,2 кв. м., що складається з чотирьох кімнат, житловою площею 55,2 кв. м, а також, кухні, туалету, ванної та коридору. Пунктом 3 Договору закріплено, що право власності відчужувачів підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № 12-9144 виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 10 вересня 1996 року, яке у свою чергу, зареєстровано Одеським МБТІ 12 вересня 1996 року за № 155 стор. 171 кн. 185 пр. Квартира придбана [PERSON] з торгів, грошові кошти сплачені нею до підписання Договору (п. 6 Договору). Всі істотні умови Договору були дотримані, за умовами п. 6 та 9 Договору Квартира належить [PERSON] та має бути зареєстрована за нею у МБТІ міста Одеси. Обов`язок щодо подальшої реєстрації Договору у МБТІ міста Одеси [PERSON] виконаний, про що свідчить відмітка на звороті Договору із відомостями про його реєстрацію від 23 вересня 1996 року Начальником Одеського міжміської технічної інвентаризації Іванової Л. В. (а.с. 13 на звороті). Крім того, у розпорядження нового власника Квартири було передано Технічний паспорт на Квартиру від 06 вересня 1996 року, створений Одеським МБТІ на замовлення [PERSON] . (а.с. 10,11). Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на квартиру на підставі такого договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира, передані ключі, вони знялись з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1996 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача правомірні, основані на нормах\~ст. 47 ч.2 ЦК України\~в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивач придбав вказану вище квартиру у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу. А відповідачі виконали зобов`язання по передачі квартири позивачу та виїхали з неї. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved