Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що між Акціонерним товариством «[PERSON] Капітал» та [PERSON] 13 лютого 2014 року був укладений кредитний договір № 26251019161158. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позивачу кредит з лімітом овердрафту у розмірі 8000 грн., а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалась прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит у строк до 13.02.2017 року. Перший Український [PERSON] (ПУМБ) став правонаступником усіх прав та зобов'язань Банку [PERSON] Капітал (ТМ «[PERSON] Кредит») по відношенню до його клієнтів, партнерів, контрагентів. Передаточний акт всіх прав та обов'язків був затверджений 14 березня 2015 року рішенням загального зборів акціонерів ПАТ «Перший Український [PERSON]» та рішенням акціонера АТ «[PERSON] Капітал». При укладенні вищезазначеного договору позивач був позбавлений фактичної можливості вносити зміни до змісту кредитного договору, щодо істотних умов договору та відсоткової ставки і при його укладені мав можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані йому банком. Відповідачем не дотримано істотних умов договору, а саме: щодо надання позичальникові повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Вищезазначені дії відповідача суперечать вимогам діючого законодавства України та завдають матеріальної шкоди. Просить суд визнати недійсним кредитний договір № 26251019161158 від 13.02.2014 року. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити в їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між Акціонерним товариством «[PERSON] Капітал» та [PERSON] 13 лютого 2014 року був укладений кредитний договір № 26251019161158. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позивачу кредит з лімітом овердрафту у розмірі 8000 грн., а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалась прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит у строк до 13.02.2017 року. Відповідно до ч. 2 Пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) [PERSON] зобов'язалась сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 0.0001 % річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту та 24% річних при здійсненні інших дебетових операцій по рахунку за рахунок коштів овердрафту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за овердрафтом у розмірі 2 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ статтею 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.\~\~У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За положеннями статтею 626-628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ж до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Судом встановлено, що кредитний договір між Акціонерним товариством «[PERSON] Капітал» та [PERSON] підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідно до ст. 236 ЦК України, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві,\~\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За нормами ст. 548 ЦК України\~(підстави позовної заяви) виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.\~\~Недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання не спричиняє недійсність основного зобов'язання. Позивачем в поданій до суду позовній заяві не наведено жодних правових підстав для визнання кредитного договору недійсним. З матеріалів справи не встановлено жодних правових підстав для визнання недійсним кредитного договору від 13 лютого 2014 року, що був укладений між Акціонерним товариством «[PERSON] Капітал» та [PERSON]. Тому позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. При вирішення справи судом також приймається до уваги та обставина, що під час укладання договору банк,

Outcome: dismissed