Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем 26.04.2018 року зареєструвала шлюб у Любельській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 01. Від шлюбу у сторін дітей немає, однак відповідач не бажає розівати шлюб в органах РАЦСу. Зазначила, що тривалий час вони з відповідачем проживають окремо за різними адресами, не ведуть спільного господарства, а їхній шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливе та суперечить інтересам сторін. У них виявились різні погляди на життя, вони усвідомили несумісність характерів, а постійне непорозуміння одне до одного призвело до фактичного розірвання сімейних відносин. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не прибула, однак надала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві мотивів. Просить шлюб розірвати. Відповідач до суду подав заяву про визнання позову, а саме просив справу слухати у його відсутності, шлюб розірвати. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.04.2018 року у Любельській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 01, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Дітей за час перебування у шлюбі у сторін немає. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що тривалий час вони з відповідачем проживають окремо за різними адресами, не ведуть спільного господарства, а їхній шлюб існує лише формально, у них виявились різні погляди на життя, сторони усвідомили несумісність характерів, а постійне непорозуміння одне до одного призвело до фактичного розірвання сімейних відносин. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У звязку із вищевикладеним, та зважаючи на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 454,00 грн. та стягнути з відповідача в її користь 454,00 грн. судового збору.

Outcome: approved