Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 18 серпня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області був зроблений відповідний актовий запис № 53. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя складалося непогано, подружжя кохало та поважало одне одного, разом вели домашній побут. Останнім часом взаємні стосунки між ними погіршилися, подружжя зрозуміло, що вони різні люди, мають діаметрально протилежні погляди на життєво важливі питання, обовязки подружжя в сімї. З 2011 року шлюбні стосунки між сторонами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети. Подружжя визначилося з місцем проживання сина, який залишається з матірю за місцем її реєстрації. Позивач вважає, що надання будь-яких строків на примирення є недоречним, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб.\~\~\~ В судове засідання позивач не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, В судове засідання відповідач не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18.08.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 039661 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], на підтвердження свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії І-ЖС № 075370 від 25.12.2007 року (а.с.8). Позивач разом з дитиною проживає за адресою: [INFO] (а.с.12) Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved