Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача з позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог зазначає,\~що 27.05.2017\~р.\~між ПАТ\~«Страхова компанія\~«ПЗУ Україна»\~ та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №АК6234217,\~яким було\~забезпечено автомобліь\~«FORD\~FOCUS»\~д.н.з.\~ [NUMBER] .\~Так,\~ [PERSON] 05.10.2017\~року о\~21\~год.\~45\~хв.\~у м.\~Львові на\~просп.\~Свободи,\~41,\~керуючи автомобілем\~«Ford\~Focus»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~не дотримався\~безпечної дистанції\~і здійснив\~зіткнення з\~автомобілем «Toyota\~Camry»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~в результаті\~чого автомобілі\~отримали механічні\~пошкодження.\~Своїми діями\~порушив п.\~13.1\~\~ПДР за\~що передбачена\~відповідальність за\~ст.124\~КУпАП.\~Винуватцем ДТП\~визнано [PERSON] ,\~що підтверджується\~Постановою Франківського\~районного суду\~м.\~Львова від\~11.12.2017 року. Транспортний засіб потерпілого був застрахований у Приватному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування», згідно Договору добровільного страхування транспорту №34743а7лв/лч від 06.02.2017 р. 30.01.2018 року до Позивача звернулася Страхова компанія потрепілого із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку із ДТП, що є страховим випадком. Так, позивач, на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 5352,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12672 від 26.02.2018 р. Так, відповідач не повідомив позивача про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду. Отже, [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за договором страхування, що призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 17.09.2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. На адресу суду повернувся конверт [PERSON] , у якому містилась ухвала про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками. Конверт повернувся у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Таким чином, відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не надано. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2020 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно клопотання, яке міститься в позовній заяві, просить справу розглянути за його відсутності, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяви про слухання справи у його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляє заочне рішення. Згідно з приписами ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку, відповідач не з`явився в судове засідання з невідомих суду причин, хоча повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позовну заяву ним не подано, позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого відношення до позову не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи, згідно ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. У відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог\~ст. 264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що [PERSON] 05.10.2017 року о 21 год. 45 хв. у м. Львові на просп. Свободи, 41, керуючи автомобілем «Ford Focus» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції і здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив п. 13.1\~ ПДР за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Постановою Франківського\~районного суду\~м.\~Львова від\~11.12.2017 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні вищевказаного ДТП. 27.05.2017 р. між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК6234217, яким було забезпечено автомобліь «FORD FOCUS» д.н.з. [NUMBER] . Транспортний засіб потерпілого був застрахований у Приватному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування», згідно Договору добровільного страхування транспорту №34743а7лв/лч від 06.02.2017 р. 30.01.2018 року до Позивача звернулася Страхова компанія потрепілого із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку із ДТП, що є страховим випадком. Так, позивач, на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 5352,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12672 від 26.02.2018 р. Судом встановлено, що відповідач не повідомив позивача про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, а доводів протилежного до суду не надано. Отже, [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за договором страхування, що призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди. 13.09.2018 р. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулася до відповідача із заявою регресною вимогою щодо відшкодування коштів. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку суму страхового відшкодування не повернув. Доводів протилежного до суду не надано. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності зі\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 Цивільного кодексу України\~до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (Відповідач). Відповідно до положень\~ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Відповідно доч.1ст.12 ЦК України\~- особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2\~ст. 14 ЦК України). Відповідно до\~ст. 511 ЦК України\~зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно ізч.1,4\~ст.\~636\~ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін\~Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Частина 1\~статті 1191 ЦК України\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Приймаючи до уваги, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виконав покладені на нього Законом та умовами Договору обов`язки та відшкодував шкоду завдану відповідачем, в зв`язку з чим у нього виникло право суброгації у розмірі виплаченого відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ СК «ПЗУ Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 5352,26 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 1921 грн.

Outcome: approved