Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогами про стягнення з відповідача на її користь: -заборгованість по аліментам на утримання дитини в розмірі 29134,26 грн.; -неустойки (пені) за несплату аліментів в розмірі 29134,26 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Позов мотивується тим, що рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на користь позивача, на утримання дитини, щомісячно, в розмірі 1500 грн. відповідач ухиляється від сплати аліментів у повному обсязі, через що утворилась заборгованість, яку державний виконавець визначив у розмірі 29134,26 грн. (ст.180 СК України). З урахуванням вищенаведеного позивач має право на стягнення з відповідача неустойки, яку позивач визначив у розмірі 29134,26 грн. (ст. 196 СК України). В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, надав відзив на позовну заяву в якому визначив, що розмір заборгованості невірний, так як він самостійно сплачував аліменти: 15.04.2015 року - 2400 грн., 01.09.2015 року - 4500 грн., 17.03.2016 року - 1500 грн., 22.04.2017 року - 700 грн., 10.02.2018 року - 1500 грн. отже сума заборгованості складає - 18534,26 грн. несвоєчасність сплати аліментів викликана обставинами що пов'язані з утриманням та доглядом хворої матері відповідача. У відзиву відповідач просив надати розстрочку по сплаті суми заборгованості по аліментам та зменшити розмір пені по заборгованості за аліментами з урахуванням сімейного та матеріального стану відповідача. Відповідач заявив, що буде оскаржувати розмір заборгованості що визначена державним виконавцем, однак доказів цього суду не надав. Судом встановлено: Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.04.2015 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача, на утримання дитини, щомісячно, в розмірі 1500 грн.(а.с.7). Розрахунком старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Граболовою М.В. встановлено заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, за період з 20.01.2015 року по 01.02.2018 року, у розмірі 29134,26 грн. Відповідачем надано докази сплати аліментів: 15.04.2015 року - 2400 грн., 01.09.2015 року - 4500 грн., 17.03.2016 року - 1500 грн., 22.04.2017 року - 700 грн., 10.02.2018 року - 1500 грн. (а.с.32-38). Щодо встановленої обставини позивач не заперечувала. Отже, враховуючи вищенаведене, суд встановив наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 18534,26 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов'язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні. Відповідно дост.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за аліментами суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. В свою чергу ст. 187 СК України визначає порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, тобто за його заявою, а не на підставі рішення суду. Таким чином ч. 3 ст. 194 СК України визначає порядок стягнення заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. З огляду на зазначене, враховуючи відсутність спору з приводу розміру заборгованості за аліментами, а також те, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом, як є у цьому випадку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, а відтак в задоволення позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов'язання, яка і повинна доказувати протилежне, що відповідачем не зроблено в повному обсязі. Щодо розміру пені по заборгованості, то за період з 20.01.2015 року по 01.02.2018 року вона складає: 1)Січень 2015 року- 1500*1%*31 = 465 грн. 2)Лютий 2015 року - 1500*1%*28 = 428 грн. 3)Березень 2015 року - 1500*1%*31 = 465 грн. 4)Квітень 2015 року - пеня не нараховується 5)Травень 2015 року - 1500*1%*31 = 465 грн. 6)Червень 2015 року - 1500*1%*30 = 450 грн. 7)Липень 2015 року - 1500* 1 %*31 = 465 грн. 8)Серпень 2015 року - 1500*1%*31 = 465 грн. 9)Вересень 2015 року - пеня не нараховується 10)Жовтень 2015 року- 1500*1%*30 = 450 грн. 11)Листопад 2015 року - 3*1%*30 = 90 коп. 12)Грудень 2015 року- 3*1%*31= 0,93 коп. 13)Січень 2016 року - 1500*1%*31 =465 грн. 14)Лютий 2016 року - 1500*1%*29 = 435 грн. 15)Березень 2016 року - пеня не нараховується 16)Квітень 2016 року - 800* 1%*30 = 240 грн. 17)Травень 2016 року-502*1 %*31 = 155, 62 грн. 18)Червень 2016 року - пеня не нараховується 19)Липень 2016 року - З* 1%*30 = 90 коп. 20)Серпень 2016 року - 1500* 1%*31 = 465 грн. 21)Вересень 2016 року - пеня не нараховується 22)Жовтень 2016 року - 1000* 1 %*31 = 310 грн. 23)Листопад 2016 року - 903* 1 %*31 =279,93 грн. 24)Грудекь 2016 року - 900* 1%*31 = 279 грн. 25)Січень 2017 року - 1500* 1%*31 = 465 грн. 26)Лютий 2017 року - 1305* 1 %*28 = 365,4 грн. 27)Березень 2017 року - 10* 1%*31 = 3,1 грн. 28)Квітень 2017 року - пеня не нараховується 29)Травень 2017 року - пеня не нараховується 30)Червень 2017 року - 1500*1%*30 = 450 грн. 31)Липень 2017 року - пеня не нараховується 32)Серпень 2017 року - пеня не нараховується 33)Вересень 2017 року - пеня не нараховується 34)Жовтень 2017 року - 955* 1%*31 = 296,05 грн. 35)Листопад 2017 року - пеня не нараховується 36)Грудень 2017 року - 1000* 1 %*31 = 310 грн. 37)Січень 2018 року - пеня не нараховується 38)Лютий 2018 року - пеня не нараховується Таким чином загальна сума пені за прострочення сплати аліментів складає 8174,83 грн., що не оспорюється відповідачем. Підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені судом не встановлено. Судові витрати суд розподіляє між сторонами відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.180,185,ч.1 ст.196 СК України,

Outcome: partial