Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.04.2019 до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 09.07.2010 по 02.04.2018 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.04.2018 у справі № 63/1657/18. Від шлюбу відповідачем в них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Вона сама не може забезпечити належний рівень життя неповнолітнього сина, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зазначивши, що фактично шлюбні відносини між ним та позивачем були припинені з 01.12.2017, але деякий час вони разом з їх спільної дитиною проживали у належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] . З липня 2018 позивач змінила своє місце проживання та переїхала за адресою її теперішньої реєстрації - [ADDRESS] , зазначене житло розташоване неподалік від дома, в якому проживає відповідач. З початку періоду окремого проживання батьків їх син перебував фактично, де бажав, тобто деякий час з матір`ю, деякий час - з батьком, але значно часу перебував у домі батька. Зазвичай син після закінчення навчання приходить до батька, обідає, робить шкільні завдання, гуляє, грається, та 3-5 рази на тиждень залишається ночувати у батька. Крім того, відповідач оплачує шкільні витрати, одягає та обуває сина, годує його, часто відвідує з сином спортзал, розваги, кіно, парк та інше. На теперішній час відповідач працює на посаді менеджера ФО-П [PERSON] та отримує заробітну плату у розмірі 4173 грн. Відповідач вважає, що позивач не надала суду належних доказів, які б свідчили, що дитина проживає лише з нею та що вона самостійно несе тягар утримання сина, а отже не навела доказів, які б доводили її право на стягнення аліментів, заявлених у позові (а.с.18-21). Позивач надала уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування уточнених позовних вимог зазначає, що оскільки заробіток відповідача є нерегулярним, та у приватній власності відповідача є нерухомість та автомобіль, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти саме у розмірі 4000,00 грн., що не перевищує 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідач надав відзив на уточнену позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зазначивши, що твердження позивача щодо наявності у його власності автомобіля не відповідають дійсності, перед розлученням з позивачем він за власні кошти придбав квартиру, яку передав у власність позивача, позивач також має достатній самостійний дохід та вона самостійно утримує сім`ю, тоді як він майже всю заробітну плату витрачає на сина. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та уточненій позовній заяві, на підтвердження обставини, що дитина проживає разом з нею надала копію акту обстеження умов проживання від 11.05.2019. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені у запереченнях проти позову та у запереченнях проти уточнених позовних вимог. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем у справі [PERSON] , проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній син відповідача - [PERSON] кожен день приходить до них зі школи, обідає, грається з друзями, крім того, відповідач витрачає кошти на придбання одягу, взуття для сина, купив для нього велосипед, витрачає на сина кошти. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що з 09.07.2010 по 02.04.2018 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.04.2018 у справі № 643/1657/18 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно копії акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР від 11.05.2019, за адресою: [ADDRESS] проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Згідно наданих відповідачем доказів, відповідач працює менеджером у ФО-П [PERSON] , його заробітна плата з січня 2019 становить 4173 грн. щомісячно. Інші особи, яких відповідач зобов`язаний утримувати, відсутні. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-ХІІ та набрала законної чинності для України 27 вересня 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень ч.1 ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2019 по 30.06.2019 - 2027 грн.; з 01.07.2019 по 30.11.2019 - 2118 грн.; з 01.12.2019 - 2218 грн. Враховуючи, що сторони не надали суду достовірних та достатніх доказів того, що їх спільна неповнолітня дитина проживає та перебуває на утриманні тільки батька або матері, а обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд прийшов до висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, необхідним буде встановлення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно. Згідно положень ч.1 ч.2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial