Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обгрунтовувала тим, що 07.08.2015 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу в них дітей не має. Під час шлюбного життя з'ясувалось, що вони різні люди, мають протилежні погляди на життя та несумісні звички. Останні пів року стосунки зовсім зійшли нанівець. Всі спроби зберегти шлюб виявились марними. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, змінивши їй прізвище на дівоче «[PERSON]», стягнути на її користь сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 800,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву згідно з якою він просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 629 (а.с. 5) 07 серпня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя у подружжя не склалося, причиною припинення шлюбних відносин виявилися різні погляди на життя та несумісні звички. Відносини остаточно припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, дітей від шлюбу не має, подальше збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)». Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спору з приводу розподілу спільного майна не має, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1), а також витрати на правничу допомогу, які згідно з товарним чеком № 12 від 10.02.2017 (а.с. 6) становлять 800,00 грн.

Outcome: approved