Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.02.1996 належить вищевказана квартира. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який є сином позивачки, проте з 2008 року за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація відповідача у належній позивачці квартирі порушує її права як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Позивач у судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.02.1996 належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі (а.с.13). Однак, згідно з довідкою уповноваженої особи будинку [PERSON] від 23.06.2021 року, [PERSON] з 2008 не проживає за вказаною адресою (а.с.9). Судом встановлено, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у належній позивачці квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка є членом сім`ї позивачки, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України, згідно яких член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачки в будинку судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved