Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі по 600 грн. щомісячно починаючи з 27.02.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини є недостатньою, тому позивач просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій зазначив, що змінені позовні вимоги визнає повністю та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Копією рішення Нововолинського міського суду від 13.03.2015 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.03.2010 року по 13.03.2015 року. З дослідженого свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23.03.2015 року, з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 600 грн. щомісячно починаючи з 23.03.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи позов частково, суд бере до уваги, що [PERSON] сплачує аліменти в розмірі по 600 грн. на дитину щомісячно, котрий згідно вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2020 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , котрий зобов`язаний утримувати його, а також беручи до уваги, що він повністю визнав позовні вимоги, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними і підлягають до задоволення. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Outcome: approved