Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 0.0037 частки земельної ділянки загальною площею 46.54 га, розташованої на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої 05 липня 2017 року та не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 46.54 га серії ОД № 094241, виданий Болградською районною державною адміністрацією 26 квітня 2006 року на імя [PERSON] та ще 249 осіб, неможливо вилучити у спадкоємця та додати до спадкової справи через багату кількість співвласників та у звязку з видачею державного акту після смерті спадкодавця. Нотаріальна контора не може робити відмітку на Державному акті на право власності на земельну ділянку про перехід права власності на імя спадкоємців та повернути спадкоємцеві оригінал Державного акту, тому як на заміну нотаріус зобовязаний видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та витяг з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На час смерті матері позивач проживала та була зареєстрована разом з нею, а тому спадщину вона прийняла своєчасно шляхом вступу в управління спадковим майном та подачі заяви до нотконтори. Інші спадкоємці: чоловік [PERSON] та син [PERSON] також звернулися з заявами до нотаріуса, та між усіма спадкоємцями було укладеного Договір про поділ спадщини. Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.28). В позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.4). Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 14.08.2017 року (а.с.22) подав заяву про розгляд справи у його відсутність, та у відсутність позивача. Наполягав на задоволенні позовних вимог, та постановлення рішення у підготовчому засіданні з огляду на визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі (а.с.70). Відповідач Каракуртська сільська рада Болградського району Одеської області, до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до чинного законодавства (а.с.28). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі їх представника, про що надав відповідну заяву до суду (а.с.69). Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що 05 липня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-ЖД № 496376 (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна також входить 0.0037 частка земельної ділянки у межах згідно з планом, розташована на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області, належна померлій на підставі державного акту серії ОД № 094241, виданого 26.04.2006 року на імя [PERSON] та ще 249-ти співвласників земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 46.54 га (а.с.14-17). За порядковим номером 127 значиться прізвище спадкодавця [PERSON], частка у спільній власності складає 0.37. Відділом у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 07.02.2018 року надано лист за № 204/106-18 згідно даних державного земельного кадастру та книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, земельна ділянка за кадастровим № 5121483600:01:003:0517, належить 249 особам на праві спільно-часткової власності, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №094241, реєстраційний номер 010651800129, від 26.04.2006 року, де розмір частки власності зазначений у відсотках від загальної площі земельної ділянки. Як що загальна площа земельної ділянки складає 46.54 га, а частка власності від неї складає 0,37 %, то відповідно 0.37% дорівнює 0.1722 га. або 0.0037 часток за формулою: 46.54/0.1722=270.1/270= 0.0037 часток (а.с.19). Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її: донька, позивач [PERSON], [INFO], що підтверджується: - свідоцтвом про її народження серії ІV-ЖД № 406122, виданим 02.01.1989 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі\~ актового запису № 1 (а.с.8); - свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 190951, виданим 31.08.2013 року (а.с.9). А також, чоловік померлої [PERSON] та син [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після її смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На день смерті спадкодавця [PERSON] були зареєстровані та проживали в домоволодінні за адресою: вул. Христо Ботєва, № 89, с. Каракурт Болградського району Одеської області, чоловік померлої [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], що підтверджується довідкою Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 22.03.2018 року № 186 (а.с.20). Позивач звернулася з заявою до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя позивача саме на частку 3.37 земельної ділянки оскільки Нотаріальна контора не може робити відмітку на Державному акті на право власності на земельну ділянку про перехід права власності на імя спадкоємців та повернути спадкоємцеві оригінал Державного акту, тому як на заміну нотаріус зобовязаний видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та витяг з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно спадкової справи за № 45/2017 року наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] слідує, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 05 липня 2017 року, звернулися чоловік померлої [PERSON], її син [PERSON] та її донька [PERSON] (а.с.30-66). Між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено у присутності нотаріуса договір від 01.12.2017 року про поділ спадкового майна. Після укладання цього договору у спадщину до [PERSON] переходить: -земельна ділянка, частка якої складається з 0.37 частки у спільній власності, що розташована в Одеської області Болградського району на території Каракуртської (колишня назва Жовтневої) сільської ради Болградського району Одеської області, з них : багаторічні насадження 0.37 частки, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку на 46.54 га, серії ОД № 094241, виданого Болградською районною державною адміністрацією від 26 квітня 2006 року (а.с.40). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Враховуючи умови укладеного договору про спадкування між спадкоємцями за законом першої черги [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд вважає [PERSON] такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на земельну ділянку, яка складається з 0.0037 частки земельної ділянки, яка перебуває у спільній власності і є єдиним масивом розміром 46.54 га у межах згідно з планом, розташовані на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області, а саме: -0.0037 частки земельної ділянки у межах згідно з планом, розташованої на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області, належної померлій на підставі державного акту серії ОД № 094241, виданого 26.04.2006 року на імя [PERSON] та ще 249-ти співвласників земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 46.54 га як спадкоємиця за законом після смерті матері [PERSON], померлої 05 липня 2017 року. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.125,152 Земельного Кодексу України, ст.ст.182, 328, 373, 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1270, 1278, 1297 ЦК України та

Outcome: approved