Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Позов мотивувала тим, що з 2013 року з відповідачем мали фактичні шлюбні стосунки: разом проживали, та вели спільне господарство, при цьому шлюб не реєстрували. Від даних стосунків сторони мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В останній час між нею з відповідачем склалися неприязні відносини. Відповідач не турбується про забезпечення їхньої сім'ї, в тому числі їхніх дітей та не вживає для цього ніяких дій, а тому позивач вирішила остаточно розірвати стосунки. На час звернення до суду сторони проживають окремо, діти знаходяться на її вихованні та утриманні. Позивач ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому її доходів не вистачає на повноцінне утримання дітей. Відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Позивач в своїй заяві просила стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісяця на кожну дитину, оскільки він не працює та не має постійного місця роботи, має нестабільний мінливий дохід. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася надавши заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей /а.с.4, 5/. З довідки про склад сім'ї, виданої Куцеволівською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, від 23.12.2015 року № 758, видно, що діти сторін проживають разом з позивачем. Крім того в даній довідці зазначено, що відповідач [PERSON] разом з [PERSON] не проживає /а.с. 6/. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також встановлено, що діти, які потребують матеріальної допомоги, проживають з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому, враховуючи визнання відповідачем його обов'язку щодо утримання дітей, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved