overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. В обґрунтування позову зазначила, що 18 травня 1993 року помер її батько [PERSON]. Позивач має право на спадкування майна батька за заповітом. До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: вул. Електрична, 26, смт. Короп, Чернігівської області. У звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на спадкове майно, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок з надвірними будівлями та спорудами. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивач\~ надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] народилась 03.12.1963 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження її батьками є: [PERSON], [PERSON] (а.с. 15).\~\~\~\~\~\~\~\~ 18 травня 1993 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія II-ЕЛ № 484564). Після його смерті залишився житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: вул. Електрична, 26, смт. Короп, Чернігівської області. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 263/1993\~\~\~\~\~\~\~\~ спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом є\~ [PERSON], яка прийняла спадщину та [PERSON], [PERSON], які повідомлені про відкриття спадкової справи до майна [PERSON], однак спадщину не приймали. \~\~\~\~\~\~\~\~ Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.06.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не надано документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими спорудами [ADDRESS] , мотивуючи це тим, що їй на праві власності належить зазначений будинок, а відповідач, який зареєстрований в її будинку, з травня 2019 року в ньому не проживає, в зв`язку з чим вважає, що він є особою, яка втратила право користування цим житлом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач в своїй письмовій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 19.03.1998 року /а.с.10/, [PERSON] належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.09.2018 року по справі № 748/1821/18, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04 квітня 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 410 - розірвано. З представленої довідок виконкому Петрушинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області /а.с.11,12/, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , син - [PERSON] , 1993 р.н., а також зареєстровані, але не проживають: дочка - [PERSON] , 1987 р.н., колишній чоловік [PERSON] , 1964 р.н., який не проживає з 05.05.2019 року. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відсутній за зазначеною адресою понад один рік, він втратив право на користування цим житлом. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи це тим, що їй на праві власності належить зазначений будинок, а відповідач, який зареєстрований в її будинку, з 2014 року в ньому не проживає, в зв`язку з чим вважає, що він є особою, яка втратила право користування цим житлом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач в своїй письмовій заяві проти цього не заперечує. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2014 року за реєстровим № 2-1542, [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в позовній заяві зазначила, що її син не проживає в її будинку з 2014 року по теперішній час. З представленої довідки Іванівської сільської ради від 30.11.2020 року, за зазначеною адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] , та її син - [PERSON] , [INFO] , який фактично не проживає. Згідно акту № 6 від 27.11.2020 року, [PERSON] за зазначеною адресою не проживає тривалий час, що було підтверджено сусідами. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відсутній за зазначеною адресою понад один рік, він втратив право на користування цим житлом. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи це тим, що їй на праві власності належить зазначений будинок, а відповідач, який зареєстрований в її будинку, з 24.10.2016 року в ньому не проживає та особистих речей в ньому не має, в зв`язку з чим вважає, що він є особою, яка втратила право користування цим житлом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач в своїй письмовій заяві проти цього не заперечує. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.06.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 7649979 від 30.06.2005 року, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] /а.с.10,11/. Згідно довідок Кувечицького старостинського округу Чернігівського району Чернігівської області від 26.08.2021 року/а.с.8.9, слідує, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 24.10.2016 року по сьогоднішній день, але фактично ніколи не проживав і не проживає. Позивач в позовній заяві зазначила, що [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але фактично ніколи ні проживав, не сплачує комунальні послуги, його особисті речі в будинку відсутні, будинком не цікавиться. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відсутній за зазначеною адресою понад один рік, він втратив право на користування цим житлом. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи це тим, що їй на праві власності належить зазначений будинок, а відповідач, який зареєстрований в її будинку, з лютого 2020 року в ньому не проживає та особистих речей в ньому не має, в зв`язку з чим вважає, що він є особою, яка втратила право користування цим житлом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач в своїй письмовій заяві проти цього не заперечує. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 21.12.1990 року за реєстровим № 29, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] /а.с.10,11/. Згідно довідки Боромиківського старостинського округу Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 08.09.2021 року за № 01-23/449, за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстровані: [PERSON] , 1964 р.н., проживає: [PERSON] , 1965 р.н., не проживає; [PERSON] , 1992 року, проживає. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 08.09.2021 року, вбачається, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає за місцем реєстрації з лютого 2020 року. Позивач в позовній заяві зазначила, що [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає без поважних причини понад один рік, не сплачує комунальні послуги, в утриманні участі не бере, його особисті речі в будинку відсутні, будинком не цікавиться. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відсутній за зазначеною адресою понад один рік, він втратив право на користування цим житлом. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS], мотивуючи це тим, що їй на праві власності належить ? частина зазначеної квартири, відповідач з 2007 року зареєстрований в неї, але фактично ніколи не проживав в ній, та особистих речей там не має, в зв'язку з чим, вважає його особою, яка втратила право користування її житлом. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду була повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивачі в своїх письмових заявах проти цього не заперечували. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано 24 липня 2001 року /а.с.10/. Відповідно до довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 324 від 03.03.2015 року /а.с.6/, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], станом на 03.03.2015 року, зареєстровано за [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 23.01.1992 року, реєстр № 11, та на ? частину цього будинку зареєстровано за [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 23.01.1992 року, реєстр № 0-10. Згідно довідки з Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Чернігівській області від 13.03.2015 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований з 16.10.2007 року за адресою: [ADDRESS]. З представленого акту від 27.02.2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] в спірному будинку не проживає з 2007 року, та особистих речей будинку не має /а.с.11/. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відсутній за зазначеною адресою понад один рік, він втратив право на користування цим приміщенням. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач її син, який зареєстрований у даній квартирі, фактично не проживає в ній з жовтня 2006 року, з 29.07.2014 відповідач проживає в Російській Федерації. Таким чином, не проживаючи в жилому приміщенні понад один рік він втратив право користування вказаною квартирою. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає позивачеві вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею, користуватись пільгами, а також позивач несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів. Сторони у судове засідання не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу, відповідачу та [PERSON] на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.03.2005 та витягом №7128965 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.04.2005 (а.с. 9-10). Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України (надалі по тексту ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки положення ч. 2 ст. 405 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, які врегульовані нормами статей 319, 321 ЦК України. Саме по собі не проживання відповідача як співвласника у квартирі не позбавляє його права користування його майном, тому він не може бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житлом, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові № 61-4509св18 від 28.02.2018.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати недійсним договір позики № 4148К від 23.09.2003 року, укладеного між нею та відповідачем, визнати недійсним договір застави від 26.09.2003 року за реєстровим № 1-3532, укладеного між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що дійсно 23.09.2003 рок між нею та відповідачем був укладений договір позики № 4148К, за умовами якого сума позики становила 5000,00 грн, строком на 12 місяців, з 23.09.2003 року по 23.09.2004 року зі сплатою 60 відсотків річних. Цільове призначення позики ремонт та добудова будинку. 26.09.2003 року в забезпечення виконання основного зобов`язання, між нею та відповідачем був укладений договір застави за реєстровим № 1-3532, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Завалієвою В.В.. Разом з тим, майже одразу після укладання спірних договорів, у неї відпала необхідність в отриманні позики, про що вона повідомила відповідача у телефонному режимі. Посадова особа відповідача повідомила її про те, що ним у відповідності до приписів ст. 654 ЦК України буде підготовлений проект договору про розірвання договору позики № 4148К від 23.09.2003 року. Згодом, таж сама посадова особа відповідача повідомила її про те, що оскільки за договором позики грошові кошти нею не передавалися, тому у відповідності п.1 розділу VII даного договору, він не набув чинності, а за приписами ст.1046 ЦК України, є таким, що не укладений. Також її було повідомлено посадовою особою відповідача, про те, що нею будуть вжиті всі необхідні заходи для скасування державної реєстрації щодо заборони відчуження належним їй майна на праві власності. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed