Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить на підставі ст.ст.180-183, 191 СК України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до 01.12.2018 року, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач подала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає відповідача таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, оскільки поштові конверти із судовою кореспонденцією, які повернулись до суду із відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання», були надіслані відповідачу за адресою його проживання, яка була вказана в позовній заяві та за адресою його зареєстрованого місця проживання, встановленого згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України у Житомирській області. Відповідач причин неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матірю, а відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 106063. Сторони перебувають в шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ТП № 063674. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі визначеному у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved