Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 77747,06 доларів США, що за курсом 25,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.02.2016 складає 2011316,56 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 14622,59 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 11879,26 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 1814,40 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 45719,37 доларів США, штрафу (фіксована частина) 9,66 доларів США, штрафу (процентна складова) 3701,78 доларів США. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON] отримавши кошти за кредитним договором № LGQWG100000021 від 09.08.07 р. в сумі 14400, 00 грн. не виконує належним чином зобовязання за договором, внаслідок чого станом на 09.02.16 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона була не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 09 серпня 2007 року був дійсно укладений кредитний договір № LGQWG100000021, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 14400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном його повернення до 09 серпня 2027 року. Також згідно умов договору відповідач зобовязувався повертати кредит рівними щомісячними платежами у сумі 178,77 доларів США, які складаються із заборгованості по кредиту, відсотків та винагороди. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач перестав виконувати свої зобовязання за кредитним договором з лютого 2009 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Застосовуючи наведену вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 14622,59доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11879,26 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1814,40 доларів США. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводилась антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ №1275-р. від 02.12.2015р.). Умовами договору передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф. Зазначені штрафні санкції позивачем в порушення вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були нараховані відповідачу станом на 09 лютого 2016 року отже в їх стягненні слід відмовити. Отже, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача на загальну суму 46433,08 доларів США, що за курсом 25,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.02.2016 складає 1201223,78 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved