Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру № 75, що розташована по в»їзду Фесенківському, 2 в м. Харкові в порядку спадкування за законом, після смерті її батька [PERSON] , померлого 26.03.2016 року. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 26.03.2016 року помер її батько- Лисянський [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру № 75, що розташована по в»їзду Фесенківському, 2 в м. Харкові, яка в свою чергу знаходиться в ОСББ «Дах-2», членом якого був [PERSON] Пайовий внесок за вищевказану квартиру був сплачений померлим [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON], яка на той період часу знаходилась в шлюбі з померлим. Однак в установленому законом порядку право власності на квартиру зареєстровано не було. Шлюб між відповідачем та померлим [PERSON] було розірвано в 1988 році. Відповідач не в період шлюбу, не після розірвання шлюбу та до теперішнього часу за захистом своїх прав, щодо визначення її частки майна в спільній сумісній власності подружжя, нікуди не зверталась, а отже нею пропущений строк позовної давності. Позивач після смерті батька звернулась до нотаріальної контори в установлені законом строки із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на спадщину, а саме на спірну квартиру, однак їй було відмовлено, у звязку з тим, що право власності на квартиру не зареєстровано. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі , в якій також просив спір по даній справі вирішити відповідно до вимог діючого законодавства. Представники третіх осіб - ОСББ « Дах-2» та Сьомої Харківської державної нотконтори в судове засідання також не з»явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки № 53 від 18.10.2016 року виданої ОСББ « Дах-2», померлий [PERSON] був власником двохкімнатної кооперативної квартири № 75, що розташована по в»їзду Фесенківському, 2 в м. Харкові та був членом ОСББ. Пайовий внесок за вищевказану квартиру сплачувались померлим та його дружиною [PERSON], яка є відповідачем по даній справі. Вартість квартири складала 5699 рублів. Перший пайовий внесок за квартиру був внесений в 1973 році в сумі 2354 руб., а інша частина вартості квартири була виплачена в повному обсязі в 1987 році. ( а.с.9) Відповідно до довідки КП «Харківське міське БТІ» від 09.08.2016 року вбачається ,що право власності на квартиру № 75 по в»їзду Фесенківському, 2 в м. Харкові не зареєстровано ( а.с. 20). Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності , вбачається, що право власності на квартиру № 75 по в»їзду Фесенківському, 2 в м. Харкові ні за ким не зареєстровано. (а.с. 22) Згідно з положенням ст.. 15 ЗУ « Про власність» , член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 5-1 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 18.09.1987 року « Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», роз»яснено, що член ЖБК який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, як вже зазначалося вище, спірна квартира була придбана в період шлюбу між [PERSON] та відповідачем по справі, а відтак спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано в листопаді 1988 року. ( а.с.15) За правилами частин перших статей 68 і 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Однак, в процесі розгляду справи відповідач не заявила про свої права, щодо визначення її частки майна, набутого під час шлюбу з [PERSON], а навпаки подала до суду заяву , в якій не заперечувала проти позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру в цілому. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 538500 від 28.03.2016 року, [PERSON] помер 26.03.2016 року .( а.с17) Положенням постанови Пленуму ВСУ № 9 від 18.09.1987 року « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз»яснено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Така ж сама правова позиція викладена в постанові ВСУ від 18.12.2013 року по справі № 6-138 цс13. За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивач по справі приходилась померлому [PERSON] донькою, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 12) та копією свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та при укладені шлюбу змінила своє прізвище на прізвище чоловіка - «Євтушенко». ( а.с.16) Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч.3 ст. 1268 ЦК України, встановлено що, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки ОСББ «Дах-2» від.18.10.2016 року , вбачається , що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: м. Харків, в»їзд Фесенківський, 2 кв. 75. Крім того, в зазначеній квартирі зареєстрована й позивач по справі. ( а.с. 9) З наданої суду копії паспорта позивача, вбачається, що остання зареєстрована в спірній квартирі з 1988 року (а.с.5 зворот), отже позивач вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно наданої суду належно завіреної копії спадкової справи № 342/2016 року, заведеної після смерті [PERSON], померлого 26.03.2016 року вбачається, що 21.06.2016 року позивач звернулась до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Крім того, 21.06.2016 року до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою звернулась [PERSON], яка повідомила, про смерть свого колишнього чоловіка, а також зазначила вимоги ст..60 СК України їй були розяснені державним нотаріусом та вона не претендує на частку в спільному майні подружжя, а саме на частину квартири № 75 по в»їзду Фесенківському, 2 в м. Харкові. Заяв від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право власності на спадщину після смерті [PERSON] на цей час нікому не видавалось. Відповідно до постанови державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 12.10.2016 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з причин відсутності відомостей про реєстрацію права власності на спадкове майно. (а.с.21) Враховуючи викладені обставини, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved