Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав в позовній заяві зазначила, що 19 липня 2008 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, [INFO] у них народився син [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30 червня 2011 року, відповідно до рішення суду. З часу народження дитини, батько ухилявся від виконання батьківських обов'язків. У 2014 році позивачка разом з малолітнім сином [PERSON], виїхали з тимчасово окупованої території України Луганської області міста Перевальськ до міста Запоріжжя, з цього часу спілкування з батьком припинилось взагалі. Батько про сина не піклується, його життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує. Тому позивачка, на підставі ст. 164 СК України, приймаючи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітнього сина, права і інтереси, якого повинні бути захищені у встановленому зако\-ном порядку, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Позивачка, у судовому засіданні позов підтримала, просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], оскільки батьківські обов'язки ним не виконуються, аліменти не сплачуються, крім того, на теперішній час, позивачка проживає з іншим чоловіком, від якого народила дитину та який виявляє бажання в подальшому встановити [PERSON]. Просила ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району Маньковська Л.Г., позов підтримала, надала суду висновок Запорізької міської ради по Дніпровському району №05/01-27/0117 від 09.02.2018 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Відповідач у судове засідання вдруге не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, третьої особи суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 19 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. До 30.06.2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 21.10.2008 року. Рішенням Перевальського районного суду Луганської області від 30.06.2011 року по справі № 2-844/11 шлюб між сторонами розірвано. У 2014 році [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], виїхали з тимчасово окупованої території України Луганської області міста Перевальськ до міста Запоріжжя, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.06.2017 № 7451, 7453. Спілкування відповідача з малолітнім сином [PERSON] припинилося у 2014 році, після переїзду з Луганської області до міста Запоріжжя. Батько про сина не піклується, його життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, засобами зв'язку не зв'язується, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітнім сином не звертався. 26.12.2017 року відділом по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради отримано пояснення малолітнього [PERSON], де зазначено, що з батьком він давно не бачився та не спілкувався, хоча підтримує відносини з бабою та дідом. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків та характеризує [PERSON] з негативної сторони, як особу яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з висновком Запорізької міської ради по Дніпровському району№05/01-27/0117 від 09.02.2018 року, визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Батько малолітнього [PERSON]відповідач - [PERSON]не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає необхідного матеріального забезпечення для дитини, що негативно впливає на її розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON].

Outcome: approved