Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З часу розірвання шлюбу відповідач не бере матеріальної участі в житті сім'ї, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, а витрачає кошти на свої потреби, інтересами сім'ї не цікавиться, і таким чином ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину відповідно до СК України. Син навчається в 9 класі ЗОШ м. Івано-Франківська, та після закінчення школи планує вступити у вищий навчальний заклад І-ІІ рівня акредитації, тобто у коледж чи у професійно-технічний навчальний заклад, отже потребує значних коштів для проживання та навчання. Відповідач за даними позивача працює у Чеській Республіці, володіє квартирою № 48 по вул. Національної гвардії, 18 в м. Івано-Франківськ. У звязку з наведеним просила суд стягувати з відповідача в її користь кошти (аліменти) на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1500грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, визначеного державою для відповідної вікової категорії дітей, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягувати їх починаючи від дня предявлення позову до суду, а в разі навчання дитини до досягнення 23-річного віку, допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві, просили розглядати даний спір у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи думку позивача та її представника, яка викладена в письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-НМ № 001177 (а.с.7). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-НМ № 156757 (а.с.6), який проживає з позивачем [PERSON] Позивач зазначила, що тимчасово не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.68), опікується сином та хворою матір'ю одноособово. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Згідно відповіді ДПІ в м.Івано-Франківську інформація про доходи відповідача за період з 01.012017 по 31.09.2017 року відсутня. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 31 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача у разі навчання дитини до досягнення 23-річного віку, суд вважає що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають оскільки вони є передчасними. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 640 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial