overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала у Відповідача з січня 2010 року по 26.10.2012 року на посаді двірника. Вказує, що за період роботи заробітна плата Відповідачем виплачувалась нерегулярно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим у підприємства виникла заборгованість з виплати їй заробітної плати, яка на день звільнення склала 2 995,11 грн. Стверджує, що в день звільнення з роботи Відповідач повинен був, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України виплатити їй усі суми, що їй належать від підприємства. Просить суд стягнути з Відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 2 995,11 грн. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважав, що КП «Дніпровський» не є правонаступником прав і обов'язків після реорганізації КП «Дніпровський-ХБК». Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до трудової угоди від 01.11.2010 року [PERSON] було прийнято на посаду двірника в КП «Дніпровський-ХБК», строк дії угоди один місяць. Відповідно до наданих трудових угод, укладених між [PERSON] та КП «Дніпровський-ХБК», Позивач продовжувала працювати до 26.10.2012 року. Положеннями ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Відповідно до довідки № 23 від 11.07.2013 року наданої зам.голови ліквідаційної комісії КП «Дніпровський-ХБК» О.О.Кабановою, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 29.02.2012 року складає 2 955,11 грн. З п.1 рішення Херсонської міської ради № 679 від 08.06.2012 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 28.10.2011 № 395 «Про реорганізацію комунального підприємства «Дніпровський-ХБК» вбачається, що Департаменту житлово-комунального господарства міської ради створити комісію з реорганізації КП «Дніпровський-ХБК» шляхом приєднання до КП «Дніпровський», якій до 01.01.2013 завершити процедуру реорганізації». Таким чином, КП «Дніпровський» є належним відповідачем по справі. Суд не приймає до уваги твердження представника Відповідача, що КП «Дніпровський» не є правонаступником прав і обов'язків після реорганізації КП «Дніпровський-ХБК», а тому не повинен виплачувати [PERSON] заборгованість по заробітній платі, оскільки у відповідності до ч.1 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняє свою діяльність, передаючи все своє майно, права та обов'язки іншим юридичним особам - правонаступникам внаслідок реорганізації через злиття, приєднання, поділ, перетворення або ліквідації. Враховуючи наведе, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона разом з [PERSON] є власниками будинку за адресою:\~ \~м.\~Васильків,\~Київська область,\~ вул.\~Ворошилова,\~21а\~.\~У вище вказаному домоволодінні зареєстрована відповідач, яка протягом тривалого часу в будинку не проживає, проте добровільно до цього часу з реєстрації не знята. Позивач в судове засідання не з»явилась, подавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилсь, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує, не заперечує проти його задоволення. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та заяви, подані позивачем та третьою особою, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником ? частки будинку за адресою: м. Васильків, Київська область, вул. Ворошилова, 21а, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.05.2006 р., виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори [PERSON] Іншим співвласником ? частки вказаного будинку є [PERSON], якому часка вказаного будинку належить на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.11.2001 р., виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.24-27). В даному будинку зареєстрована відпвідач - [PERSON], однак, протягом останніх років відповідач у вказаному будинку не проживає, місце її перебування невідоме. Вказані обставини стверджуються довідкою депутата Васильківської міської ради [PERSON] від 18.10.2018 р. (а.с.21). Відповідач співвласниками вище вказаного нерухомого майна не є. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідача такою, що втратила право на користування будинком №21а, по вул. Ворошилова в м. Васильків, Київської області, оскільки позивач є співвласником цього нерухомого майна, а тому правових підстав користування ним у відповідачів відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що з грудня 2007 року вони разом з відповідачем проживали однією сімєю. 24.10.2012 року вони зареєстрували шлюб, дітей від шлюбу не мають. Спільне життя не склалось, з початку липня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, не підтримують стосунки. Відповідач наразі відбуває покарання у Північній ВК №90. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, примирення між ними неможливе. Спір про поділ спільного майна відсутній. У звязку з чим, просить суд розірвати шлюб укладений, між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, слухати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглядати без його участі. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності (ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 24.10.2012 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 355. Судом встановлено, що відносини між сторонами припинені, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач прийшла до стійкого переконання про неможливість подальшого сумісного проживання та збереження сімї. З обставин викладених у позові вбачається, що подружжя фактично не підтримують стосунки, з початку липня 2014 року шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та примирення між ними неможливе. Спору про поділ спільно нажитого майна між сторонами немає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сімї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків, що суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач. звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що її батьками є відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] 24.01.2007р. шлюб між батьками було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка залишилася проживати зі своєю матірю, а відповідач з 31.05.2007р. сплачував аліменти на її утримання за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 18.07.2007р. 21.07.2015р. позивачу виповнилося 18 років, але вона продовжує навчання у Національному аерокосмічному університеті ім..[PERSON] «Харківський авіаційний інститут». Тому позивачка в своєму позові просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею 23 років. До судового засідання всі учасники судового розгляду надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, представник позивача [PERSON] та третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримали, відповідач [PERSON] позов визнав. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про народження 1-ЖС №008489, батьками позивачки [PERSON] є відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] Відповідно до ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку законні підстави для задоволення позову в наявності, позов визнаний відповідачем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06.04.1996р. по 09.04.2009р., від якого вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 12.01.2009р. з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей в сумі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення старшою донькою повноліття. [INFO]. доньці [PERSON] виповнилося 18 років, але вона продовжує навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Тому позивач звернулась до суду, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] до закінчення нею навчання. До судового засідання сторони надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач свої позовні вимоги знизила до розміру 1/6 частини заробітку відповідача, які підтримала, відповідач позовні вимоги у вказаному розмірі визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК країни, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 12.01.2009р., з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей - доньок [PERSON] та Карини в розмірі 13 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Згідно довідки Дніпропетровського Державного університету внутрішніх справ, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, позовні вимоги не суперечать діючому законодавству, тому, з урахуванням їх визнання відповідачем, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.12.2007р., від якого вони мають двох дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 06.11.2012р. шлюб між сторонами був розірваний, з того часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть, діти проживають разом з матір'ю. Відповідач ухиляється від участі у матеріальному забезпеченні дітей, тому позивач звернулась до суду, просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця. До судового засідання сторони надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач свої позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК країни, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.12.2007р. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 24.10.2012р., вказаний шлюб було розірвано. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.184 СК України розмір аліментів повинен визначатись у твердій грошовій сумі у зв'язку з нерегулярним, мінливим доходом відповідача. За таких обставин, позовні вимоги не суперечать діючому законодавству, тому, з урахуванням їх визнання відповідачем, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.11.2012р., від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На час звернення до суду сторони фактично припинилися шлюбні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач ухиляється від участі у матеріальному забезпеченні дитини, тому позивач звернулась до суду, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 700 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позові, просила позов задовольнити, при цьому розмір аліментів пояснювала потребами дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що не має коштів для утримання дитини, ніде не працює, є інвалідом, але своє посвідчення не продовжував, тому на час розгляду справи в суді його не має. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог на підставі наступного. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.11.2012р. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України суд врахував матеріальне становище платника аліментів, який ніде не працює, офіційного доходу не має, що іншою стороною по справі не заперечувалось. Будь-якої іншої, підтвердженої документально або іншим шляхом, інформації, що має істотне значення для вирішення справи, до суду не надходило, клопотання про витребування такої інформації або інших доказів сторонами по справі не заявлялись. За таких обставин, виносячи рішення по справі в межах наданих до суду доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в мінімальному розмірі, встановленому діючим законодавством. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2012р., від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинилися в серпні 2013 року, з того часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач ухиляється від участі у матеріальному забезпеченні дитини, тому позивач звернулась до суду, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. До судового засідання сторони надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач свої позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог на підставі наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК країни, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.08.2012р. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, позовні вимоги не суперечать діючому законодавству, тому, з урахуванням їх визнання відповідачем, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28.02.1998р., від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. 20.10.2009р. шлюб був розірваний. Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду від 19.04.2010р. з відповідача було стягнуто аліменти на утримання свого сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист за №2-2857/10 від 24.06.2010р. За цей час відповідачем було сплачено лише 200 грн. аліментів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 22058,08 грн. станом на 01.11.2013р. Тому позивач звернулась до суду і, посилаючись на ст.196 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 6526,70 грн. До судового засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] до судового засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких заперечень проти позовних вимог до суду не надіслав. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог на підставі наступного. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 19.04.2010р. з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментам державного виконавця Григоряк Я.Ю., відповідач має заборгованість по аліментам станом на 01.11.2013р. в сумі 22058,08 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку, зробленому позивачем, ця сума складає 6526,70 грн. В судовому засіданні ця сума перевірена, вона не суперечить діючому законодавству. При таких обставинах, за умови відсутності заперечень відповідача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved