overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2009року. [INFO] в них народилася донька [PERSON]. Шлюбні відносини з чоловіком припиненні. Утримувати дитину відповідач не допомагає, хоча є є працездатний та має можливість забезпечувати свою дитину. Інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має. . Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач судовому засіданні визнав позовні вимоги. Пояснив, що він офіційно не працює, заробіток має не в стабільному розмірі. Не заперечує сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, згоду відповідача сплачувати алімнети в заявленому розмірі. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08 січня 2010року. Під час шлюбу, [INFO] , в них народився син [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. З часом вони перестали піклуватися про створення нормальних сімейних стосунків. Це призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Зараз вони живуть окремо один від одного. Після розірвання стосунків відповідач припинив надання матеріальнї допомоги на утримання сина. Відповідач працює неофіційно,тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини . Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30% прожитковог мінімуму , до повноліття дитини починаючи з дня подання заяви до суду. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Пояснив, що він офіційно не працевлаштований. Має тимчасові заробітки. Оскільки був зимовий період, то не мав можливості надавати матеріальну допомогу. Зараз вже появляється робота, тому він погоджується сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, згоду відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в них народилося двоє доньок: [PERSON], 06 вересня 2004року народження, та [PERSON], 24 січня 2012року народження. Шлюбні відносини з чоловіком припиненні. Діти потребують матеріального забезпечення. Відповідач працездатний та має можливість забезпечувати своїх дітей, інших неповнолітніх дітей у відповідача немає. Не працездатних членів родини на його утриманні немає . Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньок, починаючи з дня подачі позову до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх доньок: [PERSON], 06.09.2004року народження, [PERSON], 24.01.2012року народження . Неповнолітні діти проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину \~ до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] \~ може надавати дітям матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дітей, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобовязаний надавати матеріальну допомогу. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2008р до 29 січня 2013року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження. На утримання дитини відповідач не сплачує аліменти, хоча працює, має заробіток, отже має можливість утримувати дитину. Він вже сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу - сина [PERSON], 2005року народження в розмірі 1/4 ч на користь [PERSON] Вона працює, але її прибутків не вистачає на утримання дитини,потребує матеріальної допомоги відповідача . Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь на утримання сина [PERSON], до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечую проти заочного розгялду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі і погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки від його доходу Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює, отримує дохід. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні, крім сина [PERSON], є ще один неповнолітній син [PERSON], на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки від своїх доходів. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/6 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з червня 2010року по жовтень 2013року. Під час шлюбу, 12.10.2010 року, в них народився син [PERSON], який проживає з нею. Вони з відповідачем разом не мешкають, сімейні стосунки не підтримують, він не надає підтримки для забезпечення потреб дитини, не вважає за потрібне утримувати сина. Вона знаходиться у декретній відпустці, але її доході не великі для того, щоб повноцінно забезпечувати дитину. На її неодноразові прохання та вимоги про сплату аліментів відповідач не звертає ніякої уваги. Він є працездатним, не є інвалідом, і тому може надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути з останнього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Не заперечує щодо заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7). Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобовязаний надавати матеріальну допомогу. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що проживала з відповідачем. [INFO] в них народився син [PERSON]. Дитина перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає і в добровільному порядку надавати відмовляється. Її доходи не дозволяють їй повноцінно утримувати дитину . Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечую проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні.(а.с.2,3) Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 01.12.2008 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,19 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ушомирської сільської ради, Коростенського району Житомирської області. Після смерті спадкодавця, вона в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату не звернулась, оскільки вважала себе особою, яка прийняла спадщину. На даний час отримати свідоцтво про право на спадщину вона позбавлена можливості, тому просить рішенням суду визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 01.12.2008 року. В підготовче засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву, в якій зазначила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в наданій суду заяві вказав, що позов визнає, що відповідно до статті 200 ЦПК України, надає суду підстави для ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 01.12.2008 року в с.Пугачівка Коростенського району Житомирської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №106391 від 01.12.2008 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який посвідчено приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] 28.01.2008 року, реєстраційний номер №179. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори №102/16/01-16 від 06.02.2019 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) не звертались. Відповідно до статті 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що визначення позивачу додаткового тримісячного строку буде достатньо для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у разі визнання відповідачем позову. На підставі вищевказаних норм Закону понесені судові витрати по сплаті судового збору на підставі квитанції № ПН3245605 від 14.01.2019 року в сумі 768,40 гривень, у розмірі 50 відсотків підлягають поверненню на користь позивача з державного бюджету. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 04.09.2004 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу вони мають спільних дітей відносно яких позбавлені батьківських прав рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі №279/2139/16-ц, відповідно до відомостей Єдиного Реєстру судових рішень. Шлюб розриває з тієї причини, що у них з відповідачем діаметрально протилежні погляди на сімейні цінності та взаємовідносини. Вони не зійшлися характерами під час спільного проживання однією сім`єю, відбулася втрата розуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені. Примирення не бажає. Просить шлюб розірвати. 25.10.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 02.11.2021 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.09.2004 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №304. На підтвердження наявності у сторін спільних неповнолітніх дітей доказів у справі не має. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 07.08.1999 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано виконкомом Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, актовий запис №5. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, під час перебування в шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки. Фактично шлюбні відносини припинилися. За таких обставин сумісне життя і збереження сім`ї стали не можливими. Просить шлюб розірвати. Одночасно просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень. 19.10.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 25.10.2021 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07.08.1999 року, який був зареєстрований виконкомом Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, актовий запис №5. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved