Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Свої вимоги мотивує тим, що 01.06.2013 року між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2004036862. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 22758 грн зі сплатою процентної ставки в розмірі 32,99 % річних. Відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та додатком №1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Відповідно до умов договору факторингу №24/03/2014 від 24.03.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем, банк передав, а позивач прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. 08.04.2014 року позивач направив на адресу відповідача вимогу №200104838 від 25.03.2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором, яка залишилась невиконаною останнім. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 14.08.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 28560 грн 51 коп, що складається із залишку заборгованості за кредитом в сумі 22758 грн, суми несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 5802 грн 51 коп. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 28560 грн 51 коп та судові витрати в сумі 285 грн 23 коп. В судове засідання сторони не з`явились повторно, про день розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача надіслав письмові заперечення на позовну заяву, в яких посилається на відсутність доказів передачі позивачу права вимоги за кредитним договором № 2004036862 від 01.06.2013 року та недоведеність суми заборгованості, оскільки вона непідтверджена первинними бухгалтерськими документами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 01.06.2013 року між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2004036862. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 22758 грн зі сплатою процентної ставки в розмірі 32,99 % річних. Відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та додатком №1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Відповідно до умов договору факторингу №24/03/2014 від 24.03.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем, банк передав, а позивач прийняв право грошової вимоги, що належить банку, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком і боржниками в розмірі портфеля заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 14.08.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 28560 грн 51 коп та складається із залишку заборгованості за кредитом в сумі 22758 грн, суми несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 5802 грн 51 коп. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 27365 грн 28 коп. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилаючись на відступлення ПАТ «ОТП Банк» права вимоги до відповідача, позивач не надав суду відповідних доказів, що підтверджують факт переходу права вимоги саме за кредитним договором № 2004036862 від 01.06.2013 року. Витяг з додатку №1 до договору факторингу від 24.03.2014 року не є належним доказом переходу права вимоги до позивача та не спростовує заперечень представника відповідача в цій частині. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, містить лише суму залишку заборгованості за кредитом та загальну суму відсотків за користування кредитом, що позбавляє суд можливості зробити висновок щодо його правильності, а тому не може бути взятий судом до уваги. За таких обставин позовні вимоги є не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та,

Outcome: dismissed