Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, зазначивши, що відповідач [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], з метою задоволення комунально-побутових потреб споживає природний газ, для чого нею використовуються газові прилади: газова плита, опалювально-варильна піч. Нарахування оплати за надані послуги з газопостачання здійснювалось відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Оплата за спожитий природний газ відповідачами здійснювалася не в повному обсязі, що підтверджується витягом з особового рахунку № [NUMBER]. Внаслідок чого за період з 01 січня 1996 року по 01 грудня 2013 року утворилась заборгованість, яка складає 32679,26 гривень. Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року за № 2246, на відповідача, як на споживача природного газу покладається обов'язок своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати, а саме просили стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ «Луганськгаз» в особі філії «Луганськміжрайгаз» заборгованість за період з 01 січня 1996 року по 01 грудня 2013 року в розмірі 32679 гривень 26 копійок, а також понесені судові витрати в сумі 326,79 гривні за оплату судового збору, а також постановити ухвалу суду про повернення 132,01 гривень зайво сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечувала, просили застосувати строк позовної давності до суми заборгованості, про що подала відповідну заяву /а.с. 26-28/ Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Ухвалою від 21 лютого 2014 року суд задовольнив заяву позивача про повернення зайво сплаченого судового збору, враховуючи, що сплачено 229,40 грн. та 229,40 грн. платіжними дорученнями від 09 квітня 2013 року /а.с.1-2/, при позовних вимогах на суму 32 679,26 грн. Відповідач мешкає за адресою [ADDRESS]. Між сторонами у справі укладено договір [NUMBER] від 19.05.2010 року, згідно до зазначеного договору заборгованість станом на 30.03.2010 року становить 35528,60 гривні. Відповідачкою була визнана зазначена заборгованість /а.с.17-18/. В судовому засіданні відповідачка просила застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Тобто, відповідачкою підписано договір й визнано заборгованість в сумі 35 528,60 грн., яка, враховуючи зменшення нарахувань, зазначена в особовому рахунку, зменшилася до 32679 гривень 26 копійок, тому з 19 травня 2010 року розпочався перебіг обліку строку позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). 17 лютого 2011 року Жовтневим районним судом міста Луганська скасував судовий наказ від 19 січня 2011 року, про видачу якого звернувся ПАТ «Луганськгаз» в особі філії «Луганськміжрайгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за користування природним газом. Сторонами не надано суду відомостей про дату отримання ухвали суду про скасування судового наказу, тому суд виходить з того, що початком нового обліку перебігу позовної давності є 17 лютого 2011 року /а.с. 19/. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Тобто, перебіг позовної давності, що розпочався 17.02.2011 року міг би сплинути 17.02.2014 року. Як встановлено матеріалами справи, позивач звернувся до суду 18 грудня 2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності /а.с. 3/. Нарахування оплати за надані послуги з газопостачання здійснювалось відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Відповідно із п.16 договору від 19.05.2010 року розрахунковім періодом є календарний місяць. Сторонами підтверджено, що починаючи з 30 березня 2010 року відповідачку відключено від споживання газу, та припинені нарахування щомісячних платежів. Як вбачається з витягу з особового рахунку [NUMBER] оплата за спожитий природний газ відповідачем здійснювалась не в повному обсязі. Станом на 17 грудня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 32679 гривень 26 копійок /а.с.15-16/. Останній за часом платіж за спожитий газ відповідачка здійснила в березні 2010 року, а 19 травня 2010 року, уклавши договір, визнала заборгованість за період з 01 січня 1996 року по 30 березня 2010 року. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Мотивуючи рішення суд враховував Правову позицію Верховного Суду України, виказану в Постанові від 06 листопада 2013 року № 6-116-цс13. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, у зв'язку із заявою відповідача, суд приходить до висновку щодо для застосування строку позовної давності не має підстав. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості сформованої за період з 01.01.1996 року по 30 березня 2010 року, визнаної відповідачкою 19 травня 2010 року в укладеному договорі між сторонами, строк позовної давності за стягненням яких перервано зверненням до суду про винесення судового наказу, який скасовано 17 лютого 2011 року, а звернення до суду 18 грудня 2013 року здійснено в межах трирічного строку позовної давності. З урахуванням зазначеного з відповідачки підлягає стягненню сума заборгованості сумі 32679 /тридцять дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять/ гривень 26 копійок. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 326 /триста двадцять шість/ гривень 79 копійок, згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved