Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за заповітом, з тих підстав, що 31 липня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: село Підвисоке, вулиця Миру, 17. При зверненні до нотаріуса, останній відмовив у оформленні спадкових прав, оскільки у позивача відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину і дана обставина є перешкодою для здійснення прав спадкування позивача і тому вона вимушена звернутись до суду для вирішення спору. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 31 липня 2016 року, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: село Підвисоке, вулиця Миру, будинок 17, Новоархангельського району Кіровоградської області. В судове засідання представник позивача не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON]сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти задоволення позовних вимог заперечень немає. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] померла 31 липня 2016 року в селі Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області, що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ № 487833 [PERSON] помер 29 липня 1987 року в місті Кіровоград. За життя [PERSON] та [PERSON] були подружжям, що підтверджено копією свідоцтва про одруження. Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст..22 Кодексу про шлюб та сімю УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Позивачем надано до позовної заяви копію Свідоцтва про право власності від 13 лютого 1988 року, відповідно до якого на підставі ст..22 КпШС УРСР, посвідчено право власності [PERSON], яка є пережившою дружиною померлого [PERSON], померлого 29 липня 1987 року, на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в селі Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області. Також надано копію Свідоцтва про право на спадщину по закону від 13 лютого 1988 року, відповідно до якого на підставі ст..529 ЦК УРСР (перша черга спадкоємців по закону), [PERSON] прийняла у спадок 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в селі Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області. Таким чином, вищезазначений житловий будинок успадкований [PERSON] в цілій частині. Згідно архівної довідки Ульянівського МБТІ станом на 01.01.2013 року житловий будинок за вищезазначеною адресою не зареєстрований. Відповідно до\~ст. 2 Закону України\~\~ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від\~\~1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст. 3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України\~\~від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення»\~\~(втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист\~\~Державної архітектурно-будівельної інспекції України\~\~від 1 вересня 2011 року\~\~№ 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України\~\~від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Відповідно до ст. ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України\~\~№ 19-32/319, від 21 лютого 2005 року,\~\~якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Крім того, до 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.66р. Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.98р. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.98р. № 121. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98р. з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, є виниклими і набутими в установленому законом порядку. Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувалися прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування. З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991\~року та ЦК України 2003 року\~будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Відповідно до пунктів 4.15 та 4.18\~\~ Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року\~видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Технічним паспортом на будинок за адресою вул. Миру 17 с.Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області засвідчено відповідність закінченого будівництвом вказаного житлового будинку. Згідно ст.ст. 1268,1269 та 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки Підвисіцької сільської ради Новоархангельського району [PERSON] проживала і була зареєстована до дня смерті 31 липня 2016 року в селі Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області по вул. Миру, 17. В данному домоволодінні проживала сама. Виписана у зв'язку зі смертю. За інформацією наданою приватним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлої 31 липня 2016 року заводилася спадкова справа, заява про прийняття спадщини надійшла від імені [PERSON]. Заповіт від імені спадкодавця посвідчувався Розсохуватецькою сільською радою 09 вересня 2014 року, зареєстрований у реєстрі під № 107 на імя [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON]. Згідно заповіту (реєстровий № 107) від 09 вересня 2014 року посвідченого секретарем Розсохуватецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області [PERSON] все майно заповіла [PERSON], [INFO]. Нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з тих підстав, що у позивача відсутні документи, що підтверджують право власності на житловий будинок по вул. Миру 17в селі Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області. Відповідно до пунктів 4.15 та 4.18\~\~ Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року\~видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Тобто, за таких обставин судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину, але документально оформити право власності на право на спадковий будинок в нотаріальній конторі не може по причині того, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно роз'яснень, викладених у п.23\~Постанови Пленуму Верхованого Суду України\~\~№ 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved