Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з 03.10.1981 р. по 28.10.2013 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 20 грудня 2011 року було придбано автомобіль марки Volkswagen Transporter Combi, легковий пасажирський, 2007 року випуску, білого кольору, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований за [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] здійснив відчуження спірного автомобіля за договором купівлі-продажу без згоди [PERSON] Оскільки вищевказаний автомобіль придбаний у шлюбі за спільні кошти, він є спільною сумісною власністю подружжя, позивач просить суд визнатинедійсним договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Transporter Combi, реєстраційний номер [NUMBER], визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] на даний автомобіль, що зареєстрований на ім'я [PERSON], а також визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на даний автомобіль, по 1/2 за кожним. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі ч.2 ст. 60 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦК України, встановлено, що у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15), легковий автомобіль марки Volkswagen Transporter Combi, реєстраційний номер [NUMBER], був зареєстрований 20.12.2011 року за [PERSON]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.16), легковий автомобіль марки Volkswagen Transporter Combi, реєстраційний номер [NUMBER], був зареєстрований 25.09.2013 року за [PERSON]. Як вбачається з рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.10.2013 року (а.с. 17-19) [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.1981 року та на підставі даного рішення суду, шлюб між подружжям було розірвано. З наданих суду доказів вбачається, що автомобіль Volkswagen Transporter Combi, реєстраційний номер [NUMBER], придбаний під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON], у зв'язку із чим він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та розпорядження даним майном повинно здійснюватися за взаємною згодою подружжя. У судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що транспортний засіб було відчужено на підставі договору купівлі-продажу, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] в графі «Особливі відмітки» містить запис про придбання [PERSON] автомобіля на підставі довідки-рахунку ААВ646838, у зв'язку із чим позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Transporter Combi, реєстраційний номер [NUMBER], не підлягають задоволенню. Поряд із цим, судом встановлено, що реєстрація автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер [NUMBER], проведена відповідачем [PERSON] на своє ім'я на підставі вищезазначеної довідки-рахунку ААВ646838 від 24.09.2013 року, що сталося внаслідок правочину щодо розпорядження спільним майном подружжя вчиненого одним із подружжя, а саме [PERSON], як власника даного автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Даний правочин вчинено без згоди співвласника даного майна [PERSON], у зв'язку із чим суд вважає правочин щодо розпорядження спірним автомобілем недійсним. Оскільки даний правочин знайшов своє відображення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], суд вважає необхідним визнати недійсним дане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я [PERSON] Суд також задовольняє позовні вимоги в частині визнання права спільної часткової власності на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер [NUMBER], визнавши за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці у праві власності на даний автомобіль, що відповідає принципу рівності часток у майні подружжя, встановленого ч. 1 ст. 70 СК України. Крім цього, у справі має місце визнання позову відповідачами, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: partial