Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого між сторонами, стягнення на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що 18 грудня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис № 877 в книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, як стверджує позивач в тексті позовної заяви, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, тому позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Проти надання терміну для примирення подружжя категорично заперечувала, пояснивши при цьому те, що влітку 2013 року вона вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який за її заявою був залишений без розгляду з метою подальшого примирення сторін, проте, її надії виявились марними подружжю не вдалось налаштувати подружнє життя, а тому збереження шлюбу, на її думку, є неможливим. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, заперечували щодо розірвання шлюбу, просили надати сторонам термін для примирення, пояснивши при цьому те, що причиною розладів у сім'ї є активне відвідування дружиною секти. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, але в меншому розмірі ніж просить позивач, а саме 500 грн. 00 коп. щомісячно, в зв'язку з тим, що на даний час він не має стабільного заробітку. Таким чином, суд, вислухавши позивача, відповідача та його представника, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11визначено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що сім'я розпалась остаточно. Шлюбних відносин сторони не підтримують, не проживають разом з березня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є суперечливі погляди сторін на життя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 180-183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ході розгляду справи судом встановлено, що з 18 грудня 2010 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.08). Подружні відносини між сторонами не склались, сторони не проживають разом з березня 2014 року. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в ході розгляду справи малолітній син проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач не працевлаштована, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. В ході розгляду справи судом також встановлено, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, не сплачує аліменти на утримання інших дітей, матеріально забезпечений, на даний час офіційно не працевлаштований, але отримує мінливий дохід. Відповідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що відповідач має нерегулярний, мінливий заробіток, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial