Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №6 в будинку №7, розташованому по вулиці Залізничників в селі Суботці Знамянського району Кіровоградської області. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Знамянської ради народних депутатів від 05.07.2000, її сімї була надана трикімнатна квартира №6 в будинку №7, розташована в с. Суботці Знамянського району Кіровоградської області. Ордер на квартиру видано на її імя. В зазначеній квартирі окрім інших членів її сімї зареєстровано також і її колишнього чоловіка [PERSON] Шлюб з яким розірвано згідно з рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.11.2010. Ще за два місяці до розірвання шлюбу відповідач не проживав в зазначеній квартирі. І місце його проживання в даний час не відоме. Реєстрація відповідача в належній їй квартирі не дає змоги в повному обсязі реалізовувати свої права в якості власника, тож змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно ухвали Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.03.2017 року розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач є власником квартири № 6 в будинку №7, розташованому по вул. Залізничників в сел. Суботці Знамянського району Кіровоградської області (а.с.10). Згідно з актом складеним комісією за місцем проживання позивача, в с. Суботці Знамянського району Кіровоградської області по вул. Заводська, в квартирі №6 будинку №7, зареєстрований, але з 2010 фактично не проживає [PERSON], [INFO]. Власником квартири є [PERSON] Окрім в неї в квартирі також зареєстрована [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9-11). За період з 2010 року по даний час скарги від [PERSON] з приводу перешкод його проживання або неможливості вселення у квартиру не надходило, акти з даного приводу не складалися, в даний час місце проживання [PERSON] не відоме (а.с.9). Згідно з довідкою виконкому Суботцівської сільської ради №215 від 19.01.2017, відповідно до розпорядження Суботцівського сільського голови від 19.02.2016 №11 вулиця селище заводу ЗБО в с. Суботці Знамянського району Кіровоградської області перейменована на вулицю Залізничників (а.с.11). Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 і 2 ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. За правилом ч.4 ст.156 ЖК України до членів сімї власника жилого будинку, квартири, належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу, за змістом якої членами сімї є подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарства. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] у відповідності до ст.64 ЖК України, не належить до членів сімї власника житла. Відповідно до ст.72 ЖК України, особа втрачає право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, тобто за нею зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в квартирі позивача більше 6 місяців і дана обставина підтверджена матеріалами справи. За таких обставин суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, тобто позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.64, 71, 72, 156 ч.4, ЖК України та

Outcome: approved