Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом та просить суд зняти з реєстрації громадянина: [PERSON] з двокімнатної квартири, загальною площею 45,30 кв.м., житловою площею 26,70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виселити в примусовому порядку громадянина: [PERSON] з двокімнатної квартири, загальною площею 45,30 кв.м., житловою площею 26.70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] звільнити двокімнатну квартиру, загальною площею 45,30 кв.м., житловою площею 26.70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від особистих речей та вирішити питання щодо стягнення судового збору. Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що він являється власником квартири, а колишній власник, який в даному випадку являється відповідачем, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у будинку, продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном, що і послугувало підставою для звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач та його представник не з`явилися в судове засідання, про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином, заяв, клопотань до суду не подано. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету справи: Управління (центр) надання адміністративних послуг Печерської районної в м. Києві державної адміністрації до суду направив лист, в якому просив провести розгляд у справи у його відсутність. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався, як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, з урахуванням наявних доказів у справі, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення у відсутність сторін. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, Судовим розглядом встановлено, що 02.08.2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № 42.06-07/291, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 85 000,00 доларів США, зі сплатою 13,2% річних та кінцевим строком погашення заборгованості по кредиту до 01.08.2026 року. У якості забезпечення зобов`язань за договором кредиту № 42.06-07/291 від 02.08.2006 року, 02.08.2006 року між банком та позичальником [PERSON] укладено іпотечний договір №42.02-11/375, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Мироник О.В. за реєстровим № 4290. Згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 45,30 кв.м житловою площею 26.70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка знаходилась в іпотеці Банку відповідно до умов Іпотечного договору було переєстровано на АТ «Укрсоцбанк». Підставою для реєстрації права власності АТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно є відповідне застереження в Іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме маймо та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири квартиру [ADDRESS] , є АТ «Укрсоцбанк», підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47348040 від 13.06.2019 16:04:52, Мосійчук О.В. , Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», м. Київ; підстава виникнення права власності: Іпотечний договір №42.02-11/375, серія та номер: 4291, виданий 02.08.2006, видавник: Мироник О.В. , приватний нотаріус КМНО; договір про внесення змін до іпотечного договору №42.02-11/375 від 02.08.2006 року, серія та номер: 1605, виданий 28.07.2009, видавник: Мироник О.В., приватний нотаріус КМНО. Вказані обставини, послугували підставою для звернення до суду. Разом з тим, в подальшому рішенням Печерського районного суду м. Києві від 03.12.2020, яке набрало законної сили, скасовано рішення Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», державного реєстратора Мосійчук Оксани Василівни про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (з відкриттям розділу), номер запису про право власності: 31994678, індексний номер: 47348040 від 13.06.2019 16:04:52 на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , зареєстровано на праві власності за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк») та припинити право власності AT «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа¬банк») на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Тобто, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи вищенаведене, слід прийти до висновку, про безпідставність позовних вимог, так як під час судового розгляду встановлено, що у позивача були відсутні правової підстави для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та відповідно відповідач являється власником квартири. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed