Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те що 22.04.2013р. між нею та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до якого відповідач зобовязався сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], 20.07.2010р.н. у розмірі 3200грн., починаючи з 01.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. З липня 2013 року по жовтень 2015рік утворилась заборгованість в загальній сумі 65600грн. Позивач просила суд стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 20.07.2010р.н. в сумі 65 600,00 грн., та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 20 976,00 грн., за період з липня 2013 року по жовтень 2015р. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник уточнили позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 20.07.2010р.н. в сумі 65 200,00 грн., та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 25 716,00 грн., за період з липня 2013 року по серпень 2016р., та судові витрати, які підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом з матеріалів справи встановлено, що 22.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витратах на дитину. Відповідно до п. 8 договору відповідач зобовязався сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], 20.07.2010р.н. у розмірі 3200грн. щомісячно, починаючи з 01.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, а в разі продовження навчання дитини у вищому начальному закладі до його закінчення, за умови, що дитині не виповниться більше двадцяти трьох років. Відповідно до п. 12 договору, в разі прострочення виплати аліментів платник зобовязується сплатити одержувачеві пеню в розмірі 1% від несвоєчасної суми за кожен день прострочення, але не біль 100% від простроченої суми. З липня 2013 року по серпень 2016р. утворилась заборгованість в загальній сумі 65200,00грн. з урахуванням наданих квитанцій приєднаних до матеріалів справи. За змістом ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно дост.627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента визначені змісту договору, а ч.1ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до п. 22Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, якщо передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі. За правовою природою аліментні зобовязання - це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). При укладені договору між батьками про сплату аліментів на дитину відповідач підтвердив свою згоду з умовами даного договору шляхом його підписання, тим самим погодився з умовою про сплату аліментів та пені за не своєчасне сплачення платежів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене вимоги позивача про стягнення в відповідача заборгованості по сплаті аліментів та пені за несвоєчасне сплачення аліментів є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства, погодженні сторонами в договорі між батьками про сплату аліментів на дитину тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в розмірі 865,76грн.

Outcome: approved