Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 листопада 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції за актовим записом № 3321. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спочатку сімейне життя у них складалось нормально, однак з часом відносини між ними погіршились та навіть, попри, народження 30.04.2013р. доньки Соломії, такі не покращились. В звязку з різними поглядами на життя та неможливістю дійти компромісу, почали виникати сварки та скандали, які призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, подружні стосунки взагалі не підтримуються. Сімя розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] подала до суду заяву за змістом якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, повністю такий визнає, а тому також просить розірвати шлюб, а розгляд справи проводити у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданих ними заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 07 листопада 2002 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції за актовим записом № 3321, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-СГ № 131006 виданим 07.11.2002р., проте міцної сімї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сімї, сторони фактично не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Даний конфлікт в сімї носить тривалий характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сімя існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved