Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з дійсною позовною заявою, в якій зазначила, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від сумісного життя мають дитину [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає разом з позивачем і фактично перебуває на її утриманні. Подружні стосунки між сторонами припинені, та 01.09.2010 року шлюб було розірвано. Відповідач за 10 років життя дитини, не спілкувався з ним, ухиляється від зобов'язань по утриманню сина, піклуванню про його здоров'я, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться життям дитини. Жодного разу не телефонував. Окрім того, відповідач не надає матеріальної допомоги, притягувався до кримінальної відповідальності, знаходився на обліку у лікаря нарколога. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менш ніж 30% прожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суд не має можливості надіслати засобами поштового зв'язку на їх адресу до с. Пархоменко, Краснодонського району, Луганської області, судові виклики, оскільки згідно листа Луганської дирекції Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» від 04.01.2016 № 892, відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (із змінами, внесеними згідно з розпорядженням КМУ № 428-р від 05.05.2015 р.) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», листа Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 04.01.2016 № 892, УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти, зокрема до Луганської області Краснодонсього району с.Пархоменко. У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Органи опіки та піклування Новосковської районної державної адміністрації Луганської області уповноваженого представника не направили, надали суду заяву про розгляд справи без їх присутності,заявлені вимоги [PERSON] підримують в повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знає родину позивача та її цивільного чоловіка, які на даний час проживають в смт.Новопсков, син [PERSON] спілкується з сином позивача, за весь час він ніколи не бачив батька [PERSON], хлопчик негативно ставиться до батька. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином відповідача. За 5 років він не бачив батька зовсім, та фактично не пам'ятає його, бажає, щоб батька позбавили батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюб розірвано Краснодонським міськрайонним судом 01.09.2010 року (а.с. 4). Позивач [PERSON] з сином [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS], про що надана довідка Виконкома Новопсковської селищної ради від 08.04.2016 року (а.с. 10). З характеристики з місця проживання від 07.04.2016 року, [PERSON] характеризується з позитивного боку. (а.с.12). З характеристики [PERSON], наданої Новопсковської газопроводської ЗОШ - I-III ступенів від 02.03.2016 року вбачається, що дитина навчається у школі з листопада 2015 року, має середній рівень, добрий, мовлення послідовне, уміє логічно мислити. Вихованням [PERSON] займається мама, яка систематично відвідує батьківські збори, контролює навчання дитини. Батько не приймає участі у вихованні сина. (а.с. 11). Відповідно до акту підтвердження проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 07.04.2016 року, підтверджується факт проживання [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно висновку органу опіки та піклування Новосковської районної державної адміністрації Луганської області від 24.06.2016 року № 21-7/8-1538, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 47). Статтею ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п. п. 15, 16 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази, документи у їх сукупності, беручи до уваги, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та розвитку своєї дитини, не піклуються про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує її матеріально, суд приходить до висновку, що заявлений позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів за жодних обставин не може бути менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, беручи до уваги всі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову і вважає за можливе визначити розмір аліментів - 1\\4 частини від доходів відповідача. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази, документи у їх сукупності, беручи до уваги, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та розвитку своєї дитини, не піклуються про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує її матеріально, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved