Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки щомісячно, у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2004 року перебувала з відповідачем у шлюбі. У лютому 2021 року шлюб між сторонами було розірвано судовим рішенням. За час шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Донька постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, у свою чергу, не приймає участі у вихованні доньки та не надає їй належної матеріальної допомоги, хоча офіційно працевлаштований. Позивач не може самостійно у необхідній мірі забезпечити потреби дитини. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями та оголошеннями в порядку ст.128 ЦПК України. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , яка народилась [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується випискою з акту про народження дитини №46, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Провінції Ріміні Мерія м. Католліка /а.с.8/. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю, а дохід позивача не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що обов`язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє його від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дитиною пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання їхнього неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття в розмірі ј частини усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання судових витрат, суд, з урахуванням положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судові витрати в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved