Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування - Вільнянська районна державна адміністрація, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, який згодом уточнила (а.с. 15). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона є рідною бабусею малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьки малолітнього [PERSON] та [PERSON] фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням і розвитком дитини не займаються, не піклуються про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймаються її життям, матеріально її не забезпечують. Батько дитини зовсім не цікавиться життям малолітнього, а мати веде негативний спосіб життя. На підставі викладеного, позивач просить відібрати у відповідачів їх сина [PERSON], [INFO], без позбавлення їх батьківських прав, передавши дитину на виховання їй - [PERSON], а також стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав. У зв'язку з чим причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань на адресу суду не надала. У зв'язку з чим причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів. Представник третьої особи - Вільнянської районної державної адміністрації у судовому засіданні пояснив, що органом опіки і піклування надано висновок про недоцільність відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, у зв'язку з чим, не вбачає підстав для задоволення позову. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2006 року добре знає відповідача [PERSON], характеризує її з негативної сторони, життям дитини не цікавиться, не піклується про її здоров'я, розвиток, матеріально її не забезпечує. Вихованням і розвитком малолітнього займається його бабуся [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, постійно змінює місце проживання, з дитиною не проживає, її життям не цікавиться. Про життя, здоров'я, розвиток малолітнього [PERSON] постійно піклується позивач [PERSON] Дитина називає бабусю «мамою». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] охарактеризувала [PERSON] з негативної сторони, залишила дитину своїй матері [PERSON], яка фактично займається вихованням та утриманням дитини. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989, підписаної Україною 21.02.1990 і ратифікованої 27.02.1991, закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], складеного 15 жовтня 2013 року комісією у складі депутата міської ради [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за вказаною адресою проживає [PERSON] та її малолітній онук [PERSON] Умови проживання сприятливі. Мати дитини зареєстрована за вказаною адресою, але фактично не мешкає, не займається утриманням дитини. З дня народження дитина мешкає разом з бабусею, яка і займається її утриманням (а.с. 9). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], складеного 17 вересня 2014 року комісією у складі голови опікунської ради Шраменко С.І., секретаря опікунської ради Бойко Н.Г., депутата міської ради Яблуновського Ю.Г., [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але проживає періодично, часто знаходиться на заробітках за межами України. З колишньою дружиною [PERSON] відносини не підтримує, з сином [PERSON], [INFO], спілкувався лише один раз, не вважає за необхідне надавати допомоги сину в будь-якому вигляді (а.с. 90). Згідно з письмовою характеристикою [PERSON], остання характеризується з негативної сторони (а.с. 41-42). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не надають матеріальної допомоги на утримання сина, не спілкуються з ним, не цікавляться його внутрішнім світом, не розвивають культурні та духовні цінності дитини. Відповідачі повністю ухиляються від виховання дитини. Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Органом опіки та піклування у вказаній справі надано висновок про недоцільність відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Цим висновком сім'ю [PERSON] рекомендовано взяти під соціальний супровід, провести бесіди про формування засад відповідального батьківства (а.с. 55-56). Однак, відповідно до ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що такий висновок не відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки батьки самоусунулися від її виховання та утримання, а син в такому віці потребує піклування, догляду, виховання, що здійснює належним чином бабуся [PERSON], де йому забезпечені всі умови для повноцінного розвитку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо відібрання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, зважаючи на вимоги ст. 170 Сімейного кодексу України та бажання позивача, суд вважає за необхідне передати малолітнього [PERSON], [INFO], на виховання бабі [PERSON] Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Частиною 4 ст. 170 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст. 182 Сімейного кодексу України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було пред'явлено 07.04.2014, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 2). Із врахуванням обставин справи, осіб відповідачів, у відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне стягувати [PERSON], [PERSON] окремо на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2014, до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідачів в доход держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved