Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки, [PERSON] Дар*ї Олександрівни, [INFO] у розмірі 1\~000,00 гривень щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, до 25.10.2029 року та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя. У сім'ї відсутнє взаєморозуміння. Спроби до примирення ні до чого не привели. Сім'я розпалась і відновленню, як вважає позивач, не підлягає. Шлюбні відносини сторони не підтримують, загальне господарство не ведуть. Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON] Дар*ю Олександрівну, [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження вказано відповідача. В добровільному порядку відповідач допомоги на дитину не надає. Дочка потребує постійної матеріальної допомоги. Позивач одна не в змозі створити усі необхідні умови для її розвитку. Позивач у судове засідання зявилась, уточнені позовні вимоги підтримала, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явився, сповіщений належним чином, зокрема шляхом надання оголошення у засобах масової інформації, заяви про розгляд справи за його відсутності, або заперечень стосовно предмету позову, до суду не надходило. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала, враховуючи неявку відповідача, відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 червня 2011 року Виконавчим комітетом Гірницької міської ради м.Селидове, Донецької області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Сергійовичема, відповідно до Свідоцтва про шлюб від 25.06.2011, актовий запис № 23 (а.с. ) Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON] Дар*ю Олександрівну, [INFO], відповідно до Свідоцтва про народження від 04.11.2011 року, актовий запис № 95, батьком якої вказано відповідача. (а.с. ) Дочка потребує постійної матеріальної допомоги. Позивач одна не в змозі створити усі необхідні умови для її розвитку. В добровільному порядку відповідач допомоги на дитину не надає. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У судовому засіданні було встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склались. Шлюб виявився невдалим. Сторони разом не проживають, з причини постійних сварок та конфліктів, які відбувались внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя. Між сторонами склались неприязнені відносини, які перешкоджають збереженню сімї. Майнової та житлової суперечки у сторін не має. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних підстав, суд задовольняє вимоги позивача щодо розірвання шлюбу. Судом було встановлено, що дочка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Суперечки щодо визначення місця проживання дитини у сторін не має. У добровільному порядку відповідач ніякої допомоги не надає, ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Відповідно до ч.1,2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При постановленні рішення судом враховані стан здоров'я та матеріальне становище дитини, також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення малолітньої дитини. Згідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15.07.1999 року прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, забезпечення його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Крім цього, згідно до пп.4 п.2 статті 41 Бюджетного кодексу України, прожитковий мінімум застосовується у розмірах і на умовах, діючих у грудні попереднього бюджетного періоду та Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з січня по листопад 2015 року складає 1\~286 гривень у місяць, у грудні 2015 року - 1\~455гривень. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. епрацездатність чоловіка. \~ Ч. 2 ст. 182 СК України, говорить, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує принцип розумності та гуманності, а також потреби дитини відповідного віку з урахуванням її розвитку в суспільстві, які задовольнити виходячи з 30% прожиткового мінімуму не є можливим. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Відповідно обовязок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки, [PERSON] Дар*ї Олександрівни, [INFO] у розмірі 1\~000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні. На користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову в частині розірвання шлюбу було сплачено судовий збір у розмірі 243,6 гривень, проте вказані витрати стягненню з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають, тому як ініціатором розірвання шлюбу була позивач. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд задовольняє у повному обсязі, в зв'язку із цим, судовий збір у розмірі 243,6 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial