Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, встановлення над дитиною опіки та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є її донькою та [INFO] вона народила сина [PERSON] До народження [PERSON], під час вагітності та після народження дитини, відповідач ставиться безвідповідально до свого життя та по відношенню до сина. З 14.07.2010 року по 14.01.2014 року відповідач відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, на підставі вироків Солом'янського районного суду м. Києва. На час відбування відповідачем покарання її малолітній син перебував на утриманні та вихованні позивача та згідно рішення Солом'янської РДА у м. Києві позивача було призначено опікуном малолітнього [PERSON], [INFO] Зазначила,що після звільнення відповідача з місць відбування покарання, поведінка [PERSON] покращилась ненадовго, у зв'язку з чим опіка позивача над малолітнім була припинена. Однак, після припинення опіки позивача над малолітнім, через досить короткий час, поведінка відповідача змінилась. Протягом 2015 року відповідач не цікавиться життям сина, не приймає жодної участі у його виховані і утриманні, не спілкується з [PERSON]. Крім того, відповідач підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та відносно неї був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов'язання. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Представник Органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації надала висновок №108-816 від 18.01.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Врахувавши заяву представника позивача, висновок наданий представником третьої особи Органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір'ю відповідача [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві, відповідач [PERSON] народила сина [PERSON], [INFO] Позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], на що слід зазначити наступне. Встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], з 23.07.2010 року перебував на первинному обліку в службі у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, як дитина, позбавлена батьківського піклування, у зв'язку з тим, що одинока мати хлопчика - відповідач [PERSON] була засуджена до позбавлення волі та відбувала покарання з 14.07.2010 року по 14.01.2014 року, що підтверджується довідкою серії ХАР №03136, виданої 14.01.2014 року. Згідно з розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.12.2010 року №1112, [PERSON], [INFO], перебував під опікою бабусі - позивача [PERSON] В січні 2014 року відповідач [PERSON] була звільнена з місць позбавлення волі та звернулась до служби у справах дітей із заявою щодо повернення сина їй на виховання. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19.08.2014 року, відповідно до розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.09.2014 року, [PERSON] було передано на виховання матері, а [PERSON] звільнено від виконання обов'язків опікуна над онуком. [PERSON] втратив статус дитини, позбавленої батьківського піклування та був знятий з обліку в Службі. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина, у вересні 2015 року до служби у справах дітей звернулась позивач [PERSON] та повідомила, що [PERSON] повністю перебуває на її вихованні та утриманні. За інформаціє. [PERSON], відповідач [PERSON] разом з сином не проживає, матеріальним утриманням та вихованням сина не займається, вживає наркотичні речовини. Вказані твердження позивача знайшли своє підтвердження при вирішенні даної справи по суті, з огляду на наступне. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання, [PERSON], [INFO], проживає удвох з бабусею - позивачем [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Стан помешкання відповідає санітарно-гігієнічним вимогам. В квартирі наявний ремонт, необхідні меблі, побутова та оргтехніка. [PERSON] має окреме спальне місце (розкладне крісло), місце в шафі-купе для речей, робоче місце. Хлопчик забезпечений сезонним одягом, літературою, іграшками відповідно до віку. З метою вивчення психоемоційного стану [PERSON], особливостей батьківсько-дитячих взаємовідносин та прихильності дитини до матері, було проведено психологічне обстеження дитини в Міському центрі дитини служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації. Відповідно до висновку психологічного обстеження від 05.10.2015 року, під час обстеження у [PERSON] з'являлись неприязні емоції, стурбованість та тривоги щодо матері. Спочатку хлопчик не визнавав [PERSON] матір'ю. У [PERSON] несформований образ матері, він не вважає її членом своєї родини. [PERSON] іноді визначав матір в проективних методиках як «мої неприємні спогади». В результаті обстеження з'ясовано, що у [PERSON] високий рівень емоційної прихильності до бабусі - позивача [PERSON] Він визнає її авторитет, пов'язує з нею свої інтереси та переживання, відчуває її підтримку. В емоційному фоні дитини спостерігається позитивна спрямованість до бабусі, що є показником емоційного комфорту в житті дитини та настороженості по відношенню до [PERSON] Враховуючи особливості та потреби дитини, психолог вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав не матиме травматичного впливу на психічний розвиток [PERSON]. Відповідно до довідки, наданої дошкільним навчальним закладом №158, який відвідував [PERSON], опікувалась ним в основному бабуся - [PERSON]: приводила та забирала з закладу, цікавилась його перебуванням в групі, брала участь у житті садочка. З січня 2014 року мати [PERSON] проявляла участь у вихованні сина. Проте, останній рік поведінка відповідача [PERSON] щодо сина змінилась, вона не з'являлась в дитячому закладі жодного разу. Відповідно до інформації, наданої Центром медико-санітарної допомоги №2 Солом'янського району м. Києва, [PERSON] проходить регулярно медичні огляди у супроводі бабусі. З висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-816 від 18.01.2016 року вбачається, що в ході бесіди з [PERSON] було з'ясовано, що весь свій вільний час хлопчик проводить з бабусею, яка займається його утриманням та вихованням. Вони удвох вчать уроки, граються, відпочивають. Бабуся возить його до школи та на заняття з карате, де малолітній онук має високі досягнення. [PERSON] прив'язаний до бабусі [PERSON] дуже її любить та бажає й надалі проживати з нею. Також, з висновку вбачається, що орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], [INFO], передати дитину під опіку [PERSON] та стягнути аліменти на користь опікуна на утримання дитини. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що всі питання щодо виховання [PERSON], [INFO], вирішуються позивачем [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її вихованні та утриманні. Відповідач не піклується про свого сина [PERSON], [INFO], не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та відносно неї обрано запобіжний захід у виді особистого зобов'язання, що підтверджується ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.04.2015 року. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням сина, повністю усунулась та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не виявляє до неї будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина [PERSON], [INFO], а тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно нього. Позивач просила встановити опіку над малолітнім [PERSON], [INFO], призначивши її опікуном, на що слід зазначити наступне. Встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку кандидатів в потенційні опікуни/піклувальники в службі у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.10.2015 року. Відповідно до висновків про стан утримання, навчання та виховання дитини за 2011-2013 рр., позивач [PERSON] відповідально ставиться до виконання покладених на неї обов'язків опікуна над [PERSON], [INFO], та виконувала їх належним чином. З правами та обов'язками опікуна/піклувальника [PERSON] ознайомлена та зобов'язується їх виконувати. Позивач працює на посаді лікаря зі спортивної медицини відділення спортивної медицини з 23.10.1985 року в Київському центрі спортивної медицини, що підтверджується довідкою від 28.09.2015 року. З характеристики, наданої Київським центром спортивної медицини вбачається, що позивач [PERSON] працює у Центрі з 1985 року по теперішній час, лікар вищої категорії зі спортивної медицини, стаж роботи становить 30 років. За час роботи в КЦСМ проявила себе кваліфікованим спеціалістом, добросовісно відноситься до виконання службових обов'язків. Чуткий уважний лікар, користується заслуженим авторитетом у колективі, хворих, тренерського колективу і спортсменів. [PERSON] неодноразово нагороджувалась подяками, грамотами від Київського міського голови за вагомий особистий внесок у розвиток та пропаганду фізичної культури та спорту. Відповідно до довідки МВС України №262-25092015/80210 [PERSON] станом на 02.10.2015 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває. За станом здоров'я позивач не має жодних протипоказань, що підтверджується висновком про стан здоров'я особи від 02.10.2015 року. Крім того, як встановлено вище, орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне передати дитину під опіку [PERSON] Згідно зі ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про призначення її опікуном над [PERSON], [INFO], оскільки це повністю відповідає інтересам дитини. Що стосується вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1455,00 грн. щомісячно, то слід зазначити наступне. Як встановлено вище, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання свого сина [PERSON], [INFO] не надає. З повідомлення Київського міського центру зайнятості від 28.07.2015 року вбачається, що [PERSON] за допомогою у працевлаштування на облік до Солом'янського районного центру зайнятості не зверталась та на обліку не перебуває. Відомості про роботу відповідача [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач має нерегулярний дохід та зобов'язана утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації його життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1455,00 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здорова, працездатна, може працювати та сплачувати аліменти на його утримання. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суми сплаченого судового збору 487,20 грн. та 487,20 грн. (за дві вимоги немайнового характеру) та на користь держави суму судового збору 487,20 грн. (за вимоги майнового характеру).

Outcome: approved