Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно колгоспного двору, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що позивач вирішила відповідно до вимог чинного законодавства зареєструвати право власності на належне їй нерухоме майно колгоспного двору. В судове засідання представник позивача не зявився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача: Мачухівської сільської ради Полтавського району та області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що починаючи з 1962 року позивач [PERSON] проживає за адресою : [INFO]. Дане домоволодіння відносилось до колгоспного двору, головою якого був вітчим позивачки, [PERSON], а позивач та її мати, [PERSON], були членами колгоспного двору, які разом з головою колгоспного двору вели господарство за цією адресою, разом приймали участь в будівництві господарських будівель, капітального ремонту будинку, і що підтверджуються довідкою Мачухівської сільської ради від 16.02.2016 року. Згідно довідки виконкому Мачухівської сільської ради Полтавського району № 280 від 16.02.2016р., встановлено, що домоволодіння в селі Мачухи по вул. Червоноармійська № 2 згідно по господарської книги № 6, особовий рахунок № 473 на 01.07.1990р. відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 01.01.1991р. є: голова колгоспного двору - [PERSON]. Інших членів колгоспного двору не має. Також встановлено, що з 14.03.1966 року і по день виходу на пенсію - 1980 року позивач [PERSON] була членом колгоспу «Дружба» Мачухівської сільсради Полтавського району, що підтвержується її трудовою книжкою колгоспника. Згідно технічного паспорту виготовленого КП «БТІ та МБ Полтавського району» від 23.02.2016р., встановлено, що на земельній ділянці в с. Мачухи по вул. Червоноармійська, 2 Полтавського району Полтавської області знаходиться: житловий будинку літ. «А-1,а»., житловою площею 23,9 кв.м.; літньої кухні «літ. Б»,.; погрібу літ. «б», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», колодязю № 1. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-ПЛ № 049765 від 25.02.2002р.(Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1602), виданого на підставі рішення Мачухівської сільської ради Ради народних депутатів від 26.12.1997р. № 62, судом встановлено, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.62 га., на території с. Мачухи, Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель і ведення особистого підсобного господарства. Згідно свідоцтва про смерть серія ІІ-КЕ № 454695 від 05.10.1990р., встановлено, що громадянин [PERSON], помер, 04.10.1990р. у віці 80 років про що в книзі реєстрації актів про смерть, 05.10.1990р. зроблено запис за № 61. Згідно довідки № 466 від 15.03.2016р. виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Полтавському районі Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], померла 02.04.1988 року, про що, виконавчим комітетом Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, 02.04.1988р. складено актовий запис про смерть за № 18. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими,що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба ). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст. 17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону ( з 15 квітня 1991 року ). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Згідно ст. 120 ЦК УРСР ( 1963 року ) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Ст. 123 ЦК УРСР ( 1963 року ) було передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ст.563 ЦК України (1963 року) в разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривається, а майно переходить до членів двору, які є в живих. Отже, після смерті, 02.04.1988р., [PERSON], її частка в майні колгоспного двору перейшла до позивачки [PERSON] та голови колгоспного двору [PERSON] в рівних частинах, а після смерті [PERSON] до [PERSON] в цілому перейшло майно колгоспного дворув, що розташоване за адресою: с. Мачухи, вул. Червоноармійська, 2 Полтавського району Полтавської області. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позивач [PERSON] є останнім членом колгоспного двору яка на даний час проживає в даному господарстві та здійснює його утримання. Також встановлено, що будь-яких інших претендентів на майно колгоспного двору немає, спадкові справи після смерті [PERSON] і [PERSON] не відкривалися, що підтверджується довідкою Полтавської районної державної нотаріальної контори від 16.02.2016 року. Отже, судом встановлено, що [PERSON] на даний час являється єдиним власником майна бувшого колгоспного двору за адресою: с. Мачухи, вул. Червоноармійська, 2 Полтавського району Полтавської області, однак [PERSON] хоч і є фактичним власником нерухомого майна, але у встановленому законом порядку позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на дане майно, так як в свідоцтві на право власності на житловий будинок в с.Мачухи по вул. Червоноармійській, 2, зазначено лише прізвище голови колгоспного двору [PERSON], який помер 04.10.1990 р. Суд, виходячи з вищевикладеного вважає, що позивач не мала іншої можливості підтвердити наявність права власності на нерухоме майно, окрім як в судовому порядку згідно чинного законодавства. Згідно п. «1» ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Згідно п. 7 ст. 27 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМУ №703 від 22.06.2011 року (далі Порядок), документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є зокрема свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органами місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим порядком. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В звязку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved