Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину , що вона є власником ? частини [ADDRESS] з 08 грудня 2014 року . Іншим співвласником квартири є відповідач. З часу отримання вказаної частини квартири в дар вона намагалась вселитись в дану квартиру , але відповідач не допустила її до даної квартири. Просила суд усунути їй перешкоди у користуванні спірною квартирою та вселити її до неї. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила суд задовольнити його посилаючись на підстави викладені в ньому. Відповідач в судовому засіданні не визнала позов та просила суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Вислухавши сторони та свідка , дослідивши матеріали справи , суд встановив , що позивач є власником ? частини [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 08 грудня 2014 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської нотаріальної контори [PERSON], державна реєстрація якого проведена , відповідно до вимог ч.4 ст. 334 ЦК України , також 08 грудня 2014 року. Як слідує з висновків ДІМ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України , складаних за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих в журналі ЄО 04 грудня 2014 року за № 16542 та 10 грудня 2014 року за №16808 в ході проведення перевірок за заявами [PERSON] було встановлено що , у [ADDRESS] мешкає відповідач . Колишній співвласник цієї квартири , [PERSON] виїхав з квартири і відповідач не перешкоджала йому у проживанні в ній. З приводу того що , [PERSON] є власником ? частини після [PERSON] , їй нічого не відомо і для того , щоб вона могла вселитись в квартиру, їй необхідно звернутись до суду для визначення порядку користування квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тобто субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Положеннями ст. 321 ЦК України визначено що, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень норми ст. 16 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Так як, судом встановлено порушене право позивача на володіння та користування приналежною їй на праві власності , 1/2 частиною квартири [ADDRESS], проти чого не заперечувала відповідач під час судового розгляду , зазначивши про те що , вона не допустила позивача до спірної квартири , так як на теперішній час між ними не визначено порядок користування даною квартирою. З урахуванням чого , суд вважає можливим задовольнити позов , та захистити порушене право позивача , з урахуванням положень ч.2 ст. 16 ЦК України , шляхом покладення зобовязань на відповідача не чинити перешкод у володінні та користуванні житловими приміщеннями вказаної квартири та вселити позивача до даної квартири. Доводи відповідача в частині правомірності її дій у не допуску позивача до спірної квартири , до вирішення питання судом про визначення порядку користування житловими приміщеннями між ними судом оцінюється критично , оскільки вони суперечать положенням ст. 358 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 246.6 грн.

Outcome: approved