Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в якому зазначив, що 05.12.2003 року позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «Акціятур» де працював більше 9 років на посаді водія. Зважаючи на складний фінансовий стан товариства, позивачем було прийнято пропозицію директора ТОВ «Акціятур» звільнитись за власним бажанням. Так, 01.10.2012 року позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням. В день звільнення відповідачем було нарахована заробітна плата за період з 05.12.2003 року по 01.10.2012 року в розмірі 8 500,00 грн., однак зазначена сума позивачу виплачена не була. Позивач намагався врегулювати даний спір з відповідачем в позасудовому порядку, надсилав відповідачу вимоги із проханням сплатити заборгованість по заробітній платі, однак на дані вимоги відповідач ніяким чином не реагував. Крім того, позивач зазначає, що останні 12 календарних місяців роботи він отримував мінімальну заробітну плату, встановлену законодавством, яка станом на 01.11.2011 року складала 985,00 грн., а за останній місяць роботи станом на 01.10.2012 року - становила 1 118,00 грн. Таким чином, середня заробітна плата позивача за останні 12 місяців роботи складає 1 065,08 грн. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме, за період з 01.10.2012 року по 01.12.2014 року складає 27 692,08 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 05.12.2003 року по 01.10.2012 року в сумі 8 500,00 грн., та середній заробіток за весь час затримки в сумі 27 692,08 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки позивача, відповідно до наказу №6 від 05.12.2003 року позивач був прийнятий на посаду водія автобуса в ТОВ «Акціятур». Відповідно до наказу №42-К від 01.10.2012 року позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.9). Судом встановлено, що в день звільнення позивача, йому не було виплачено відповідачем заробітну плату. Позивач звертався до відповідача з вимогою від 18.08.2014 року про погашення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, однак дана вимога відповідачем виконана не була (а.с.13-15). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з 05.12.2003 року по 01.10.2012 року складає 8 500,00 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.10.2012 року по 01.12.2014 року - 27 692,08 грн. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 361,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved