Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебуваючи в шлюбі з [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] 06.05.2010 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням від 19.12.2011 року Кременецького районного суду Тернопільської області стягнуто щомісячно аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи з 18.11.2011 року та до настання повноліття дитини. Однак відповідач аліменти на утримання дитини сплачує не вчасно та не в повному обсязі. Матеріальне становище позивача значно погіршилось, а тому заробітної плати [PERSON] та аліментів сплачених [PERSON], на утримання доньки не вистачає для задоволення потреб дитини. З 2011 року [PERSON] життям доньки [PERSON] не цікавиться, не телефонує, не виявляє жодного бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не цікавиться її здоров'ям, морально не підтримує дитину. На підставі викладеного, позивач просить збільшення розміру аліментів до ? частки та позбавлення батьківських прав[PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про слухання справи повідомлявся належним чином, також через оголошення в пресі «Час Київщини». Представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї ВРДА та представник третьої особи Вишгородської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та представників третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.2005 року. 06.05.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.05.200 рок. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.12.2011 року стягнуто щомісячно аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи з 18.11.2011 року та до настання повноліття дитини. Як вбачається з довідки - розрахунку №03-59/173 від 04.03.2016 року виданої Міністерством юстиції України ГУЮ у Хмельницькій області ВДВС Білогірського РУЮ Хмельницької області, заборгованість з виплати аліментів станом на 01.03.2016 року за [PERSON] становить 10 105,96 гривень. Частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак позивачем не надано належних доказів щодо зміни матеріального стану відповідача, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги, щодо збільшення розміру аліментів. Разом з тим, [PERSON] проживає разом з позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання складеного 05.02.2016 року депутатом Вишгородської міської ради [PERSON], в присутності [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання складеного 05.02.2016 року депутатом Вишгородської міської ради [PERSON], в присутності [PERSON] та [PERSON] Умови проживання для дитини задовільні. Карина навчається у Вишгородській спеціалізованій школі «Сузір'я», окрім того, займається в танцювальному колективі «Клерико». Умови проживання відповідають потребам дитини, є відповідна зона для навчання та відпочинку. Батько дитини протягом шести років участі у вихованні дитини не приймає. Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21.01.2016 року №10 про доцільність позбавлення батьківських прав вирішено, клопотати перед Вишгородським районним судом про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008р.) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із пояснень позивача та встановлено судом відповідач, який являється батьком малолітньої [PERSON], не виконує покладених на нього законом обов'язків щодо виховання та належного утримання дитини, він не займається її вихованням та не проявляє інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Крім того відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та належного утримання своєї дочки, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками, тому з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551,20 грн. сплаченого нею при подачі позовної заяви судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial