Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову посилається на те, що позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, але сторони мешкали однією сім`єю, перебували у фактично шлюбно-сімейних відносинах з 2009 року. [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON] , батьком якого є відповідач по справі. В подальшому відносини між позивачем та відповідачем зіпсувалися та позивач вимушена була піти проживати разом із дитиною до матері, за місцем реєстрації. У зв`язку з тим, що відповідач не надав допомоги на утримання дитини, у січні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, який рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова задоволений. Однак, зазначене рішення суду [PERSON] не виконує, у зв`язку з чим заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2018 року становить 53100. 44 грн. Крім того, з моменту припинення відносин між сторонами с 2012 року, відповідач взагалі не спілкується з дитиною та не приймає ніякої участі у його вихованні. Така поведінка відповідача свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. 17.07.2019 року Департамент служб у справах дітей надали через канцелярію суду пояснення по зазначеній справі, в яких просять розглядати справу за відсутності їх представника та підтримують позовні вимоги. Також надали висновок № 461 від 05.07.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідач через канцелярію суду 14.11.2019 року надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутні будь-які передбачені чинним законодавством України підстави для позбавлення позивача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , оскільки до 2016 року він постійно спілкувався з сином, та приймав активну участь у його вихованні, потім він переїхав до міста проживання до держави Ізраїль, тому не міг особисто брати участь у вихованні дитини, проте постійно спілкувався з ним телефоном та передавав грошові кошти на його утримання, крім того його батьки також приймали активну участь у вихованні та піклуванні про дитину на його прохання. З 2017 року після сварки по телефону з відповідачем, позивачка забрала у сина мобільний телефон та перестала давати дитину батькам відповідача. 13.01.2020 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не бажає спілкуватись з дитиною, не цікавиться його життям, здоров`ям, не надає матеріальну допомогу на утримання сина, має великий борг по сплаті аліментів. В подальшому просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник позивача - адвокат Равницька Л.С. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, в подальшому просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] , сплачує аліменти, дарує подарунки, намагається спілкуватися, але поведінка [PERSON] приводить до того, що він не має практичної можливості спілкуватися з дитиною. Представник відповідача - адвокат Воробйов О.О. просив відмовити в задоволенні позовних вимог, в подальшому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в поданій до суду заяві виклав прохання проводити розгляд справ за відсутності представника департаменту. Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, в тому вважає, що даний позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 18.01.2011 року. Рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 04.02.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, зробленого старшим державним виконавцем Ісаєнко А.В., за [PERSON] числиться заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2019 року в розмірі 74454 грн. 69 коп. З довідки головного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка №16» вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №16». Мати [PERSON] займається вихованням та лікуванням сина під час його хвороби. Хлопчик відвідує лікарів закладу у супроводі матері або бабусі [PERSON] . З довідки від 22.01.2019 року, наданої директором ХСШ №75 та класним керівником випливає, що [PERSON] , 2011 р.н. є учнем 2-А класу Харківської школи І-ІІІ ступенів №75 з 1 вересня 2017 року по теперішній час. За цей період батько учня, [PERSON] , батьківські збори не відвідував, навчальними досягненнями сина не цікавився, участі у життя класу та школи не брав. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР, з`ясувати ставлення [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав не виявилось можливим, був запрошений на засідання Комісії, але не з`явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов`язків не надав. Відповідно до висновку №461 від 05.07.2019 року Департаменту служб у справах дітей визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини(стаття 166 СК України). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Суду надано висновок Департаменту служб у справах дітей від 05.07.2019року № 641 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд не може погодитись з даним висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки даний висновок зроблений на підставі пояснень позивача, без з`ясування будь-яких додаткових обставин, не з`ясовано позицію батька дитини, чи спілкується він з дитиною, чи нехтує він свідомо своїми обов`язками та чи є поважні причини для відсутності спілкування між дитиною та батьком. Довідки від поліклініки та навчального закладу, що відвідує дитина, в яких зазначено, що мати дитини приводить її до лікаря та відвідує батьківські збори у школі, не свідчать про відсутність інтересу батька дитини до його виховання. Матеріали справи не містять негативної характеристики, докази винної поведінки [PERSON] та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Позивачем не доведено суду, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме інтересам дитини та захисту його прав. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові №631/2406/15-ц від 13.03.2019 року. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають, оскільки суду не доведено, що відповідач по справі [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до сина - [PERSON] , [INFO] . Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed