Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, зареєстрованого за №15811 від 13.10.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором у розмірі 166 853, 39 грн. та 1800,00 грн. - за вчинення виконавчого напису. Також позивач просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати на її користь. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис №15811 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 166 853, 39 грн. та 1800,00 грн. - за вчинення виконавчого напису. Про наявність виконавчого напису позивачу стало відомо 04.03.2020 року, коли її за місцем роботи було запрошено до бухгалтерії Філії «Лозівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» та надано постанову старшого державного виконавця Лопашова В.С. « про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника». Після цього позивач звернулась до ДВС, де нею отримано копію виконавчого напису та копію розрахунку заборгованості, на підставі якого останній було вчинено. Як зазначає позивач, виконавчий напис видається на підставі документів, що підтверджують безспірність, однак розрахунок боргу здійснений відповідачем не може підтвердити безспірність її грошового зобов`язання перед відповідачем. Нотаріусом не було перевірено чи дійсно відсутній спір та немає заперечень у боржника, а також не перевірено позовну давність вимог стягувача. Також позивач вказує на те, що дана вимога вже була предметом розгляду у суді ще задовго до вчинення виконавчого напису у справі №629/2270/15-ц та було стягнуто з неї 26 473, 36 грн., оскаржено дане рішення не було. Зважаючи на вище викладене, [PERSON] просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає задоволенню. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та надано строк учасникам для надання заяв по суті. 26.03.2020 клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №57223374, яке перебуває у старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - Лопашова В.С., відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, що вчинений 13.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем за №15811, яким запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , заборгованість за кредитним договором в розмірі 166853, 39 грн. та 1800, 00 грн. за вчинення виконавчого напису, було задоволено. Відповідачем відзиву на позов не надано. Треті особи пояснень не надали. Заяв про продовження строків для подання відзиву та пояснень від учасників не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 13.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис №15811 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 166 853, 39 грн. та 1800,00 грн. - за вчинення виконавчого напису(а.с.14). Як вказує позивач про наявність виконавчого напису позивачу стало відомо 04.03.2020 року, коли її за місцем роботи було запрошено до бухгалтерії Філії «Лозівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» та надано постанову старшого державного виконавця Лопашова В.С. « про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника». Після цього позивач звернулась до ДВС, де нею отримано копію виконавчого напису та копію розрахунку заборгованості, на підставі якого останній було вчинено. Позивач вказувала на те, що дана вимога вже була предметом розгляду у суді ще задовго до вчинення виконавчого напису у справі №629/2270/15-ц та було стягнуто з неї 26 473, 36 грн.(а.с.17-18), оскаржено дане рішення не було. Як вбачається з тексту рішення у справі №629/2270/15-ц, з [PERSON] було стягнуто заборгованість, яка була наявна в неї станом на 31.03.2015 року. В виконавчому написі зазначено заборгованість за період з 20.06.2011 року по 31.08.2017 року, що свідчить про те, що частина даного періоду вже була вирішена в межах справи №629/2270/15-ц. У зв`язку з неможливістю вирішити питання самостійно позивач звернулася до суду. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 Порядку. Так, відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пп.3.1., 3.2. п.п. 3.1 п.3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, як вбачається з матеріалів справи період заборгованості вказаний в виконавчому написі співпадає з періодом, за який питання про стягнення заборгованості вже було вирішено до його вчинення рішенням суду. Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Жодних відзивів, заперечень від відповідача не надходило, від третіх осіб пояснення також не надходили. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи(ч.1 ст.79 ЦПК України). З наданих сторонами доказів, неможливо однозначно встановити дійсні обставини. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. В свою чергу, згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на те, що безспірність виконавчого напису спростовується рішенням суду у справі №629/2270/15-ц, суд вважає за необхідне визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог заходи забезпечення продовжують діяти протягом 90 днів х дня набрання вказаним рішенням законної сили. Вмотивованих клопотань про їх скасування від сторін не надходило. Зважаючи на вище викладене, враховуючи відсутність відзивів відповідачів та відсутність документів, які б свідчили про безспірність вимоги, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ЗУ «Про нотаріат» та

Outcome: approved