Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку на час навчання. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що не працює, у нього незадовільний стан здоров»я, має малолітню дочку. На його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, яким він віддає доходи отримані від оренди пая. Просив відмовити у задоволенні позову. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідач немає можливості надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу, оскільки сам перебуває на утримання своєї дружини . Позивачем не надано доказів, що повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, він отримує стипендію, навчається на державному замовленні, У 2011 році відповідач отримав травму, потребує проходження оздоровчих курсів реабілітації, не може влаштуватися на роботу. Просили відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На даний час він продовжує навчання, отримує стипендію у розмірі 650 грн., потребує матеріальної допомоги від відповідача. У зв»язку з отриманням травми у 2009 році, щорічно проходить лікування . У вересні 2015 року відповідачем надавались йому кошти у загальній сумі 350 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, свідка, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідно до довідки №1089 від 04 вересня 2015 року [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Полтавського нафтового геологорозвідувального технікуму Полтавського національного технічного університету імені [PERSON]. Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання) виникає за обовязкової сукупності таких юридичних факторів: - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, - продовження ними навчання, - потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі, - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При вирішенні позовних вимог, суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, а саме, що він є власником земельного паю та як наслідок отримує кошти від оренди нерухомого майна, а тому має нерегулярний мінливий дохід. На утриманні відповідача перебуває дочка, [PERSON], [INFO]. Що стосується посилання відповідача на знаходженні на його утриманні непрацездатних батьків : [PERSON], [PERSON], то як встановлено в судовому засіданні дані особи перебувають на пенсійному обліку, отримують пенсію. Є також неприйнятними заперечення відповідача щодо відсутності доходів від передання належного йому паю в оренду, з причин розрахунку не в грошовому еквівалентні, а шляхом отримання зерном з послідуючою передачею його своїм батькам для ведення господарства , оскільки відповідач як власник паю на свій розсуд розпоряджається отриманими коштами чи продукцією. Суду не надано доказів, що відповідач в установленому порядку зареєстрований як безробітній в розумінні п.1 ч.1 ст. 43 Закону України « Про зайнятість населення» та намагається працевлаштуватися. Придбання відповідачем у 2011 році лікарських препаратів та необхідної продукції для операції не можуть бути прийняті до уваги судом при розгляді даної справи, оскільки відповідач не визнаний в установленому порядку інвалідом з відповідною втратою працездатності. Відповідно до статті 200 Сімейного Кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, та бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків матірю позивача. При вирішенні розміру аліментів суд також враховує, що [PERSON] отримує стипендію. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти у розмірі 350 грн. щомісячно, на час навчання. Згідно до ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У судовому засіданні третя особа [PERSON] підтвердив, що у вересні 2015 року відповідачем надавались йому грошові кошти на загальну суму 350 грн., тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 01 жовтня 2015 року. Крім стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial