Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 10.03.1989 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №193, посилаючись на те, що в 1996 році між сторонами стали виникати непорозуміння, був втрачений духовний зв`язок та спільні інтереси. Шлюбні відносини між ними припинилися між ними з січня 1996 року. В 1998 році відповідач забрав тільки документи, всі свої речі залишив та пішов з дому у невідомому напрямку. З цього часу позивачка його не бачила, не спілкувалася та не знає його місце знаходження. Примирення між ним неможливе, у зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб між ними. Від шлюбу спільних дітей не мають. У підготовче засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дівоче прізвище « [PERSON] ». Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, за останнім місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, відзиву проти позову не надав. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим розглядати справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 10.03.1989 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №193. Після одруження прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, проживають окремо, збереження сім`ї не можливо. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно ч.3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved