Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 10.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1497. В обґрунтування позову зазначає, що 10 серпня 2007 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Фактично сімейно-шлюбні відносини між ними, як подружжям, були припинено з липня 2019 р., з цього періоду вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На даний час будь-якого спору щодо поділу спільно нажитого майна немає. У шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] , якого з липня 2019 р. вона виховує та утримує самостійно та який проживає та зареєстрований разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та побут, відповідно взаємовідносини в сім`ї стали погіршуватися. Все це призвело до взаємного відчуження та небажання підтримувати надалі шлюбно-сімейні відносини. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам та збереження сім`ї є неможливим. Після розірвання шлюбу син, [PERSON] , проживатиме з позивачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, висловив згоду на розірвання шлюбу. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 10.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1497 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Після одруження прізвище позивача « [PERSON] » змінено на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими письмовими пояснення, що дійсно між позивачем та відповідачем сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, у зв`язку з чим збереження сім`ї не можливо. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно ч.3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 та 142 ЦПК України, а саме суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, решту стягує з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved