Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся у березні 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отримані комунальні послуги. Свої вимоги мотивує тим, що комунальне підприємство «Житлогосп» є балансоутримувачем житлових будинків м. Олександрії Кіровоградської області та надає населенню послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач зареєстрований та мешкає в квартирі [ADDRESS]. Між сторонами виникли цивільні права та обовязки, про що свідчить рахунок № 815400002. Позивач надавав відповідні комунальні послуги, а відповідач не вносив щомісячну сплату, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за отримані комунальні послуги у розмірі 5380 грн. 07 коп. та судовий збір. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі та вказав, що договір про надання послуг не укладав з позивачем, а тому підстав для стягнення заборгованості немає, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони не заперечували той факт, що позивач надає послуги за адресою: квартира [ADDRESS], особовий рахунок № 815400002, де проживає [PERSON], який є власником даного житла. Даний будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні комунального підприємства «Житлогосп». Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно виписки з особового рахунку відповідач має заборгованість станом на 01.07.2015 року в сумі 5380 грн. 07 коп. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Згідно статті 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Суд дійшов висновку, що стягнення заборгованості за надані комунальні послуги та нарахування проведено з урахуванням площі квартири та відповідно до обсягу наданих послуг, затверджених рішеннями виконавчого комітету Олександрійської міської ради. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. Зобовязання можуть виникати не тільки з договірних відносин, а й на підставах, передбачених ст. 11 ЦПК України, у відповідності зі звичаями ділового обороту і іншими вимогами. У відповідності до ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» є актом цивільного законодавства, ст. 20 Закону передбачений обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позивачем доведено факт наявності у відповідача заборгованості за отримані комунальні послуги, яка підтверджується випискою з особового рахунку щодо проведених нарахувань, перерахунків, здійснених оплат та наявного залишку заборгованості в межах трирічного строку. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу та судовий збір, який був сплачений позивачем на час подачі позову.

Outcome: approved