Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.08.2006 вона зареєструвала шлюб з відповідачем та на даний час Вінницьким районним судом Вінницької області відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу між ними. В шлюбі в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на даний час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, фізично здоровий, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно. Відзив на позов відповідач не подавав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої позов визнає повністю та просить розглядати справу за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 05.08.2006 сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Порицькою сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 06 та позивачці змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 2). В шлюбі у сторін по справі народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 3, 4, 5). З довідки, виданої Мізяківсько-Хутірською сільською Вінницького району Вінницької області 27.04.2020 за № 422 встановлено, що до складу сім`ї позивача [PERSON] входять: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка (а.с. 6). Та відповідачем не заперечується, що діти на даний час знаходяться на утриманні позивача. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наявні обставини справи, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому такі вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.Тому аліменти на дітей необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 11.06.2020. Відповідно до положень ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч.3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 840, 80 грн. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved