Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначаючи, що 23.03.2014 року, близько 20:30 год., водій [PERSON], рухаючись автомобілем RENAULT TRAFIK, державний номерний знак [NUMBER], в салоні якого вона знаходилась, зі сторони міста Дубно Рівненської області в напрямку міста Луцька Волинської області, виконуючи маневр лівого повороту на перехресті, не врахував дорожньої обстановки, не надав переваги зустрічному транспорту, виїхав на зустрічну смугу, і допустив зіткнення з автомобілем FIAT SCUDO. Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.04.2015 року [PERSON] визнано винним у ДТП. Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження у звязку з чим тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні. На лікування та відновлення здоровя в результаті отриманих челюсно-лицевих ушкоджень витратила грошові кошти у розмірі 118 032, 00 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [PERSON] була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктами 9.3., 9.5 статті 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума за шкоду, завдану життю і здоров'ю потерпілих, становить 100 000, 00 грн. на одного потерпілого. Позивач зазначила, що у 2015 році вона зверталась до страховика щодо виплати страхового відшкодування, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що [PERSON] їй особисто було виплачене відшкодування. Вказує, що дана обставина не відповідає дійсності, її відмова від майнових претензій до [PERSON] пояснюється намірами звертатись за страховим відшкодуванням. З врахуванням зазначеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування, пов'язане із витратами на лікування у розмірі 100 000, 00 грн., на відповідача покласти витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. У письмовому відзиві вважає позов безпідставним, посилаючись на те, що згідно вироку Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.04.2015 року у справі № 559/3718/14-к потерпіла (позивач у справі) власноручно написала розписку про відсутність претензій щодо отримання нею тілесних ушкоджень, оскільки матеріальна та моральна шкода їй відшкодована в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в письмових поясненнях та допитаний особисто в судовому засіданні в якості свідка підтвердив, що коштів [PERSON] не сплачував. Розписка про відшкодування ним майнової шкоди та відсутності претензій написана [PERSON] за порадою слідчого, оскільки вона повідомила про намір звертатись до страхової компанії. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.03.2014 року, близько 20:30 год., водій [PERSON], рухаючись автомобілем RENAULT TRAFIK, державний номерний знак [NUMBER], в салоні якого вона знаходилась, зі сторони міста Дубно Рівненської області в напрямку міста Луцька Волинської області, виконуючи маневр лівого повороту на перехресті, не врахував дорожньої обстановки, не надав переваги зустрічному транспорту, виїхав на зустрічну смугу, і допустив зіткнення з автомобілем FIAT SCUDO. Позивач, будучи пасажиром автомобіля RENAULT TRAFIK, отримала тілесні ушкодження. Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.04.2015 року у справі № 559/3718/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, у вказаній ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON] була заподіяна матеріальна шкода. У зв'язку із отриманими під час ДТП травмами позивач була змушена проходити тривале лікування у Волинській обласній клінічній лікарні, де їй встановлено діагноз: перелом альвеорального паростку нижньої щелепи на рівні 31; 32; 33 зубів, травматичний вивих 43; 42; 41 зубів, перелом коронок 23; 24; 25 зубів та ін. ушкодження. Для відновлення свого здоров'я витратила грошові кошти у розмірі 118 032, 00 грн., що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій (а.с. 11-27). Судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля RENAULT TRAFIK, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Пунктом 9.3. статті 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума за шкоду, завдану життю і здоров'ю потерпілих, становить 100 000, 00 грн. на одного потерпілого. Позивач у 2015 році звернулась до страховика - ТДВ «Страхова компанія «Кредо» з метою отримання страхового відшкодування, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що [PERSON] їй особисто було виплачене таке відшкодування. Як встановлено з пояснень позивача та третьої особи [PERSON] коштів позивачу не відшкодовано, розписка про відсутності претензій до [PERSON] написана [PERSON], оскільки вона мала намір звертатись до страхової компанії. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що саме ТДВ «Страхова компанія «Кредо» має нести обов'язок за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо відшкодування шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини 1 статті 24 цього Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Оскільки судом встановлено, що позивач проходила тривале лікування у закладі охорони здоров'я, витратила власні грошові кошти для відновлення свого здоров'я в сумі 118 032, 00 грн., що підтверджено відповідними доказами, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, пов'язаного з витратами позивача на лікування та з врахуванням приписів п. 9.3. ст. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 100 000, 00 грн. Оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, на відповідача покладаються судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved