Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником домоволодіння за вищевказаною адресою. З 1992 року в будинку зареєстрований син попереднього власника будинку - [PERSON] В грудні 1993 р. відповідач виїхав в м. Іркутськ, Російської Федерації, де проживає на теперішній час. Відповідач не проживає в будинку більше 23 років, не бере участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги, отже, він є таким, що втратив право користування цим житлом. Оскільки в добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав. Свідки [PERSON], [PERSON]. підтвердили факт, що [PERSON]. більше 23 років не проживає за адресою: вул. [ADDRESS]. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до договору дарування від 29.10.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5Д-2157, житловий будинок за адресою: вул. [ADDRESS], належить [PERSON] Згідно рішення Наталівської сільської ради від 26.12.2003 р. вулиця Леніна була перейменована на вулицю Центральну. Згідно довідки № 695 від 29.06.2016 р. за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] Факт тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом від 24.06. 2016 р. (а.с. 5) Таким чином, є підстави для висновку, що відповідач зареєстрований в будинку, однак фактично не проживає там на протязі 23 років, виїхав на постійне місце проживання в інше місце. Ці факти підтверджуються поясненнями позивача, показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Про відсутність відповідача за місцем реєстрації свідчить повернення поштових відправлень без вручення. Будь-яких доказів стосовно поважності причин своєї відсутності у спірному домоволодінні у вказаний строк відповідачем суду надано не було, як і доказів щодо існування між позивачем та відповідачем домовленостей, які б врегульовували спірне питання в інший спосіб, ніж передбачений законом, а тому суд вважає доведеним той факт, що відповідач відсутній в у місці своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS], на протязі 23 років без поважних причин. Частиною 2 статті 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши вказані факти та обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявленого позову, оскільки відповідачем не було надано суду доказів або будь-якої інформації з приводу наявності поважних причин відсутності в житлі позивача понад один рік. Натомість, позивачем було надано суду достатні та належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що відповідач згідно умов ст. 405 ЦК України втратив право на користування спірним житлом.

Outcome: approved