Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Позов обґрунтований тим, що між сторонами по справі 28 серпня 2018 року було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався довічно повністю утримувати позивача (забезпечувати її харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами, допомогою та всім необхідним для повноцінного життя та виплачувати фіксовану суму матеріального забезпечення у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, сплачувати комунальні послуги за будинок, де проживає позивач, поховати її після смерті), проте відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, не забезпечує позивача харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами, допомогою та всім необхідним для повноцінного життя, а також втратила платоспроможність, у зв`язку з чим не сплачує фіксовану суму матеріального забезпечення у розмірі 2000 грн. щомісячно, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про визнання позову, просила суд розглянути справу за її відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі було укладено договір довічного утримання, посвідчений 28 серпня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Н.В., реєстр. № 575, що підтверджується копією даного договору (а.с. 10-11). Відповідно до п.8 договору довічного утримання відповідач зобов`язався довічно повністю утримувати позивача, тобто забезпечувати її харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами, допомогою та всім необхідним для повноцінного життя та фіксовану суму матеріального забезпечення у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на місяць. Відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно комунальні послуги за житловий будинок. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків незалежно від його вини. Відповідно до ст. ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про існування обставин, на які посилається позивач в позовній заяві, а саме неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved