Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся з цією позовною заявою до суду і після уточнення позовних вимог та залучення співвідповідача просив припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири № 2 на вул. О.Кобилянської, 20 у м. Чернівці. Також просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 227518 грнивень, внесених позивачем на депозитний рахунок суду і стягнути з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на користь [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і обґрунтовуючи позовні вимоги пояснив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2014 p., зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником 3/4 частин трикімнатної квартири №2 на вул.О.Кобилянської, 20 м.Чернівці загальною площею 77,40 кв.м (надалі - Квартира). Зазначену квартиру (частку) [PERSON] набув у власність внаслідок спадкування за законом після смерті свого батька - [PERSON]. Відповідач є власником 1/4 цієї квартири, але ніколи не проживав в ній та не проживає на даний час. [PERSON] забезпечений постійним місцем проживання в іншій квартирі та проживає там постійно протягом значного часу і з набуттям права на частку в спірній квартирі не втратив права проживати в іншому місці. Також зазначив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо завдання шкоди його інтересам внаслідок припинення його права на частку. У відповідності до ч.2 ст.365 ЦК України позивач вніс на депозитний рахунок грошову суму у розмірі 227518 грн. за квитанцією, оригінал якої надав для огляду в судовому засіданні, залишивши в матеріалах справи копію. Стверджує, що частка квартири у розмірі 1/4 є незначною та не може бути виділена в натурі, а квартира також не може бути поділена в натурі між співвласниками відповідно до розміру їх часток (3/4 і 1/4). Відповідач і його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову і пояснили, що 1/4 частка квартири [ADDRESS] є єдиною власністю відповідача і він бажає проживати в цій квартирі, користуючись своєю часткою. Вважають, що припинення права власності на його частку у спільному майні завдасть йому істотної шкоди, оскільки на даний час через свій молодий вік він проживає разом із матір»ю, а в майбутньому планує проживати окремо і для реалізації таких планів розраховує саме на частку в спірній квартирі. Розмір частки дає можливість проживати в окремій кімнаті і користуватися спільними допоміжними приміщеннями. Фактична загальна площа спірної квартири, у відповідності до технічної документації становить 86, 9 квадратних метри. Вважають, що він з позивачем, як співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, тим більше, враховуючи факт постійного проживання позивача в м. Львів. Судом досліджено письмові докази: -свідоцтво про право позивача на спадщину за законом на ? спірної квартири (а.с.5,); витяг з реєстру прав власності, відповідно до якого [PERSON] є власником 3/4 у спірному майні (а.с.6); свідоцтво про право власності спадкодавців (а.с.7); свідоцтва про смерть спадкодавців (а.с.8,9); технічний паспорт спірного житла (а.с.11-12); висновок експертного будівельно-технічного дослідження спірної квартири № 33/04-15 (а.с.13-17), до визначення вартості квартири у якому суд ставиться критично, оскільки такий висновок не є висновком експертизи, а експерт, який проводив таке дослідження не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Висновок додаткового експертного будівельно-технічного дослідження №34/06-15 (а.с.50-54). Судом також досліджена спадкова справа (а.с.59-116). Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, а для встановлених правовідносин слід застосувати наступні правові норми. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України-власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 3 цієї статті передбачає, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що позивач є власником 3/4 квартири [ADDRESS], а відповідач є власником 1/4 цієї ж квартири. Позивач постійно проживає в м. Львів. Право власності на частки у спірній квартирі сторонами набуто правомірно. 1/4 частка спірної квартири не може бути виділена в натурі, з чим погодились сторони, проте ця частка не є незначною, з огляду на загальну площу квартири (86,90 квадратних метри) і наявність у ній 3 кімнат (площі яких становлять 14, 70; 16,00;16,30 квадратних метри відповідно до технічної характеристики) (а.с.137) Згідно частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Це правило також закріплене у статті 60 ЦПК України. Позивачем не надано суду доказів того, що спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим. Натомість відповідач пояснив суду про можливість спільного користування житлом, посилаючись на те, що планує приходити в квартиру у вечірній час і ночувати у ній, а решту проводити на роботі. Представником позивача не заперечено факту постійного проживання позивача у м. Львів. Відповідачем, з посиланням на те, що 1/4 частка спірної квартири є його єдиною власністю і користуючись цією часткою він буде мати можливість повноцінно проживати у [INFO]. Кобилянської в м. Чернівці доведено, що припинення його права на цю частку завдасть йому істотну шкоду, також з причин того, що квартира розташована у самому центрі міста і проживаючи у цій квартирі він матиме ізольовану кімнату та можливість користуватися санвузлом і кухнею. Незважаючи на те, що сторонами визнано, що згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження спірної квартири № 33/04-15 (а.с.13-17) і висновком додаткового експертного будівельно-технічного дослідження №34/06-15 (а.с.50-54) технічна можливість поділу між співвласниками квартири №2 буд.№ 20 по вул. О.Кобилянської в м. Чернівці у співвідношенні 3/4 та 1/4 в натурі відсутня і запропонувати варіанти поділу квартири в натурі не виявляється можливим, внесення позивачем 227518 грн. на депозитний рахунок грошової компенсації вартості належної [PERSON] частки спірної квартири не є безумовною підставою для позбавлення відповідача права на частку у спірному майні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed