Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 27.04.1996 року виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 18. В позові позивач вказує, що вони мають у шлюбі двоє дітей, з яких неповнолітньою є лише донька [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї позивач вказує у позові на те, що останнім часом їх шлюбні відносини не складались, постійно виникали непорозуміння та сварки, через несумісність характерів та погляди на сімейне життя, ведення побуту, в результаті чого вони припинили спільне проживання, шлюбних стосунків не підтримують, дітей разом не виховують, господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім'я розпалась, отож її існування суперечить її інтересам, тому просить суд шлюб розірвати, вирішити питання про відновлення їй дошлюбного прізвища, а також вирішити питання про судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]»та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.04.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Мають двоє спільних дітей, з яких неповнолітньою є донька [PERSON], [INFO]. Сторони не бажають миритись, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не бажають миритись, виявили стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, тому приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 113 СК України, суд відновлює позивачці, за її проханням, дошлюбне прізвище - «[PERSON]». У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved