Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить: визнати [PERSON], таким,що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації місця проживання за адресою - квартира [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з»явилась, на адресу суду надала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, також просить суд слухати дану справу без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився,відзив на позовну заяву не надав, надіслав заяву про слухання справи за його відсутності, позовну заяву підтримує. Третя особа [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав , що вона є власником квартири [ADDRESS] разом із сином - [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.10.2003 р.. реєстраційний номер 2А-03-219930,який знаходиться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] є братом позивачки та вона зареєструвала його в своїй квартирі 02.04.2016р. на його прохання, тому, що йому потрібно було тимчасове місце проживання, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку. Відповідач [PERSON] проживав в квартирі до травня 2016р., а потім добровільно зібрав всі свої речі та разом із своєю родиною виїхав до Росії, де надалі отримав громадянство та зареєстрував своє місце проживання. Знятись з реєстрації він не встиг та залишився зареєстрованим в моїй квартирі. З травня 2016р. та в даний час [PERSON] не перебуває в квартирі, його речей в квартирі немає, комунальні платежі він не сплачує, в збереженні за ним права користування квартирою він не зацікавлений. Факт тривалої відсутності відповідача по місцю знаходження спірного житла підтверджується також актом про непроживання за участю сусідів,копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідач на протязі проживання у зазначеній квартирі не приймав участі в її утриманні ,а саме не надавав позивачам кошти для оплати житлово-комунальних послуг,позивач вимушена самостійно сплачувати усі рахунки,як за себе,так і за відповідача,що ставить її у скрутне матеріальне становище і порушує її право як власника. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши і оцінивши надані докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Частиною 2 статті 405 ЦПК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію й природні якості землі. Власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання,оскільки відповідач [PERSON] з травня 2016 року не проживає у зазначеній квартирі,не є власником зазначеного майна,не потребує вказаної квартири оскільки мешкає в Росіїї, а тому можливо визнати [PERSON], таким,що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації місця проживання по вищезазначеному адресу. Таким чином суд вважає доведеними обставини позовних вимог, позов обгрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved