Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до ТОВ «ВКП «Стілкон» про припинення трудового договору та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 01 липня 201 1 року, згідно наказу № 3 позивача, [PERSON] , прийнято на роботу до TOB «ВКП «Стілкон» та призначено на посаду офіс-менеджера. З 20 квітня 2012 року позивачу було надано лікарняний у зв`язку із вагітністю та пологами, а згодом, на період з 07 вересня 2012 по 26 червня 2015 року, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 26 червня 2015 року позивачем було надіслано Відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням цінним листом. Вказаного листа надіслано за юридичною адресою TOB «ВКП «Стілкон»: м. Київ, вул. Бориса Гмирі. 9. Оскільки лист позивачу не повернувся, тому відповідач отримав зазначену заяву. Однак, пізніше позивачу стало відомо про те, що юридична та фактична адреса відповідача змінилася, проте, позивачу про це повідомлено не було. Колишнім працівником ГОВ «ВКП «СТІЛКОН» [PERSON] було передано трудову книжку, але запис про звільнення не внесено. Позивач неодноразово намагався зв`язатися з відповідачем поштою та телефоном, однак, жодний з відомих позивачу номерів телефонів не відповідає. Внаслідок того, що фактичне місцезнаходження роботодавця встановити неможливо, то у позивача відсутня можливість внести запис до трудової книжки про звільнення, і припинити трудові відносити з відповідачем. Такі дії відповідача, на думу позивача порушують право позивача на працю, оскільки, поки не буде внесено запис про звільнення. позивач не зможе офіційно працевлаштуватися. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи; Судом встановлено, що 01 липня 201 1 року, згідно наказу № 3 позивача, [PERSON] , прийнято на роботу до TOB «ВКП «Стілкон» та призначено на посаду офіс-менеджера, про що у трудовій книжці зроблено запис під № 7 (а.с. 6-7 копія трудової книжки). З 20 квітня 2012 року [PERSON] було надано лікарняний у зв`язку із вагітністю та пологами, а згодом, на період з 07 вересня 2012 по 26 червня 2015 року, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 8 копія довідки). 26 червня 2015 року позивачем було надіслано відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням цінним листом (а.с. 9-10). Вказаного листа надіслано за юридичною адресою TOB «ВКП «Стілкон»: м. Київ, вул. Бориса Гмирі. 9. Оскільки лист позивачу не повернувся, тому відповідач отримав зазначену заяву. Однак, пізніше позивачу стало відомо про те, що юридична та фактична адреса відповідача змінилася, проте, позивачу про це повідомлено не було. Колишнім працівником ГОВ «ВКП «СТІЛКОН» позивачу було передано трудову книжку, але запис про звільнення не внесено. 10 листопада 2018 року позивачем надіслано повторний лист ГОВ «ВКП «Стілкон» з заявою про звільнення (а.с. 11-12). 09 лютого 2019 року року Позивачем надіслано втретє лист ГОВ «ВКІІ «Стілкон» з заявою про звільнення (а.с. 13-14). Повторний лист надіслано за адресою TOB «ВКП «Стілкон», яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02140, м. Київ, проспект Бажана, будинок 36 (а.с.15-16). Проте, вказаний лист повернувся на адресу позивача з позначкою закінчено термін зберігання (а.с. 17). Внаслідок того, що фактичне місцезнаходження роботодавця встановити неможливо, то у позивача відсутня можливість внести запис до трудової книжки про звільнення, і припинити трудові відносити з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КзПП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні (ч.1 ст. 38 КзПП). Як вбачається з п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженого наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110 передбачено, що фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Унесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від реєстрації трудового договору і засвідчуються його печаткою. Відповідно до вимог пункту 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку дії трудового договору або припинення йог дії безстроково в трудовому договір фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації. За таких обставин, факт припинення трудових відносин знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved