Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тарасовою Ю.П. 22.09.2015 р. № 1671, стягнути з відповідача на користь позивача 269 900,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 22.09.2015 року [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тарасовою Ю.П., реєстровий № 1671. Продаж квартири було здійснено за 269\~900 грн., які продавець одержав від покупця у повному обсязі ще до підписання договору. Предмет договору, а саме квартира [ADDRESS] належала таким особам: [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2014 року; [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу в 14.12.2012 року; [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № Н3-705 від 10.10.1994 року. Спірна квартира вибула з володіння [PERSON] на підставі правочину від 14.12.2012 року за яким [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Однак, згідно актового запису № 01 складеного Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 06.09.2016 року, [PERSON] померла [INFO] , тобто за десять місяців, як нотаріус посвідчив правочин. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року у справі № 641/9198/16-ц позовні вимоги [PERSON] було задоволено, та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Міссіяж О.А. 14.12.2012 року, реєстровий № 2639, витребувано у [PERSON] з незаконного володіння квартиру [ADDRESS] , скасовано рішення приватного нотаріуса ХМНО Тарасової Ю.П. про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , вчинену 22.09.2015 року на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2015 року за № 1671, виселено [PERSON] та осіб, які з нею проживають з квартири [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] померлого [INFO] . У задоволенні зустрічного позову [PERSON] було відмовлено. Також зазначила, що [PERSON] набула право власності на квартиру всупереч волі первісного власника, а тому не мала права її відчужувати. Тобто договір купівлі-продажу від 22.09.2015 року суперечить актам цивільного законодавства у зв`язку з чим має бути визнаний недійним, та згідно положень ст. 216 ЦК України до сторін правочину [PERSON] та [PERSON] має бути застосована реституція. Враховуючи вищевикладене,\~позивач [PERSON] була\~вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2019 року було відкрито провадженні у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2019 року було передано до Комінтернівського районного суд м. Харкова за територіальною підсудністю цивільну справу № 953/19604/19. Ухвалою Комінтернівського\~районного суд\~м.\~Харкова від\~24.01.2020\~року по\~вищевказаній справі призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 28.07.2019 року по справі № 953/19604/19 закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, в подальшому до судового засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. До судового засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та просила відмовити в задоволенні позову. В подальшому до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі. В судове засідання приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тарасова Ю.П. не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2019 року позов [PERSON] задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Міссіяж О.А. 14.12.2012 року, реєстровий №2639. Витребувано у [PERSON] з незаконного володіння квартиру [ADDRESS] . Скасовано рішення ПН ХМНО Тарасової Ю.П. про державну реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказану квартиру, вчинену 22.09.2015 року на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2015 року за №1671. Виселено [PERSON] та осіб, які з нею проживають, з квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 615,53 грн. Зустрічний позов [PERSON] залишено без задоволення. Постановою Харківського апеляційного суду від 19.11.2019 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року в частині\~зустрічного позову було скасовано, зустрічний позов [PERSON] задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вартість здійснення витрат на поліпшення нерухомого майна в розмірі 233\~959 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 5848,98 грн., а також витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4404 грн. В частині первісних позовних вимог рішення суду [PERSON] не оскаржувалося та судом апеляційної інстанції не переглядалося. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до положень ст. 82 ЦПК України на підставі вищезазначених рішень судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності була зареєстрована на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу Харківської товарної біржи від 10.10.1994 року за № Н3-705. У вказаній квартирі з 03 серпня 2005 року також був зареєстрований [PERSON] , який знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] 30 травня 2012 року. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер [PERSON] . 09 вересня 2016 року неповнолітній [PERSON] , діючи за згодою його матері [PERSON] , звернувся до Шостої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] . Заведена спадкова справа № 565/2016. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, станом на 04.10.2016 року, вбачається що 14 грудня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] (яка померла [INFO] ) та [PERSON] , останній набув право власності на квартиру [ADDRESS] . За договором купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року наступним власником спірної квартири стала [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тарасовою Ю.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1671 [PERSON] продала, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Продаж спірної квартири вчинено за 269\~900,00 грн.(а.с. 9 зворотній бік 10). Пунктами 2.1, 2.2 договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2015 року встановлено, що продаж квартири вчинюється сторонами за суму 269\~900 грн. 00 коп.. Сторони підтверджують, що продаж квартири за вказану ціну є дійсним наміром сторін та не приховує інший порядок розрахунків. Сторонам роз`яснено правові наслідки приховування дійсної проданої ціни. Своїми підписами\~в договорі\~сторони підтверджують\~факт повного\~розрахунку за\~продану квартиру\~та відсутність\~у продавця\~щодо покупця\~будь-яких\~претензій фінансового\~характеру,\~що стосувалися\~б питань\~розрахунку за\~цим договором,\~а також\~що розрахунок\~між сторонами\~проведений по\~договору згідно\~з вимогами\~чинного законодавства\~ще до\~підписання даного\~договору.\~ Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203\~ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з вимогами ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до з ч.3 ст.215\~ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з приписами ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року, яке було скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 19.11.2019 року, в частині відмови в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] , було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Міссіяж О.А. 14.12.2012, реєстровий № 2639, скасовано рішення ПН ХМНО Тарасової Ю.П. про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , вчинену 22.09.2015 на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2015 за № 1671. Виходячи з\~ наведеного,\~ суд\~ приходить\~до \~висновку,\~що \~ позивач\~ у\~справі [PERSON] є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] . Тоді як [PERSON] набув право власності на вказану квартиру в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] та про стягнення з відповідача грошової суми сплаченої за придбання вищезазначеної квартири у розмірі 269\~900 грн. обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною четвертою статті 10\~ЦПК України і статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Згідно з положеннями ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Питання про\~стягнення судових\~витрат,\~суд вирішує\~відповідно до статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved