Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно житловий будинок [ADDRESS] . 28.08.2020 р. позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але отримав тільки свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку на якій знаходиться будинок, а на самий будинок - постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у язвязку із тим, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Свідоцтво про право власності на будинок втрачено. Окрім позивача на спадщину ніхто не претендує, а тому позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задоволити, а справу просив розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав повністю. Відповідачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов визнала повністю, проти позову не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що остання померла [INFO] . З свідоцтва про одруження [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 11.05.1967 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] ». З довідки від 28.08.2020 р. №267/02-14, виданої приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Лахнюк О.М. слідує, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання якої було: [ADDRESS] , заведена спадкова справа за №77/2019 на підставі заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину №144 від 09.08.2019 [PERSON] , [INFO] , жителя с. Іллінці, Снятинського району, Івано-Франківської області. З довідки від 29.09.2020 р. №327/02-14, виданої приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Лахнюк О.М. вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання якої було: [ADDRESS] , заведена спадкова справа за № 77/2019 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину №144 від 09.08.2019 р. [PERSON] , [INFO] , жителя с. Іллінці, Снятинського району Івано-Франківської області. Заява про прийняття спадщини чи/або про відмову від прийняття спадщини від інших спадкоємців не надходило. 09.08.2019 р. №145 та №146 надійшли заяви [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] про те, що вони спадкове майно не приймали. Постановою приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу від 28.08.2012 р. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . З свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що 28.08.2012 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , 1939 р.н. Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівець і сппоруд площею 0, 2500 га. З довідки від 24.10.2016 р. №1085, виданої виконкомом Іллінецької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, вбачається, що до дня смерті дружини [PERSON] , 1943 р.н., яка померла [INFO] , вони постійно проживали разом та вели спільне господарство. З довідки від 21.09.2020 р. №145, виданої Іллінецьким старостинським округом Заболотівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Снятинського району Івано-Франківської області, слідує, що станом на 15.04.1991 р. в бувшому службовому дворі в [ADDRESS] , до складу сім`ї входило: [PERSON] , 1943 р.н., голова господарства померла в 2016 р., [PERSON] , 1939 р.н., чоловік, [PERSON] , 1968 р.н. син, [PERSON] , 1976 р.н. дочка. З звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями, що в [ADDRESS] , відповідає будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним нормам та правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] . Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивача. Вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем спірного майна є позивач, який має намір прийняти спадщину, відсутність свідоцтва на право власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved