Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому з подальшим уточненням просить скасувати арешт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Трощій І.В. 16 квітня 2004 року, р.№ 468. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачкою у встановленому законом порядку. В червні 2021 року [PERSON] з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо про перебування квартири [ADDRESS] під арештом. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.06.2021 року, за параметрами пошуку [ADDRESS], містяться відомості щодо арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9491, зареєстровано: 14.05.2004 р., 16:36:27 за № 9491 реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК), підстава обтяження - ухвала, 13.05.2004 року, Київський районний суд м.Харкова. Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] . В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «Місто» до [PERSON] про виконання ексклюзивного договору та стягнення певної суми. 13 травня 2004 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова у забезпечення позову був накладений арешт на майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . 20 лютого 2006 року рішенням Київського районного суду м. Харкова у задоволенні позовних вимог ТОВ «Місто» відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2009 року були скасовані заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2004 року, та знятий арешт з квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Ухвала набрала чинності у встановленому законом порядку. Але фактично ухвала Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2009 року виконана не була. В червні 2021 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова із заявою про видачу копії ухвали від 20.11.2009 року. Листом від 17.06.2021 року архіваріуса Київського районного суду м. Харкова позивачці було повідомлено, що згідно алфавітного покажчика цивільних справ за 2004 рік цивільна справа за позовом «ООО «Город» к [PERSON] о взыскании суммы» в провадженні суду перебувала, та по реєстрації значиться. Але станом на 01.01.2021 року, справа знищена та Архів позбавлений можливості надати копії рішень суду. В зв`язку з чим [PERSON] була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідач своїм правом на поданням відзиву не скористався. Представник позивача - адвокат Прокопенко Ю.О. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, та проти заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача не надав до суду відзив на позов, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Представник Першої Харківської міської державної нотаріальної контори спрямував до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами. 24.06.2021 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 14.07.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Під час судового розгляду справи по суті судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Трощій І.В. 16 квітня 2004 року , р.№ 468 (а.с. 19). Право власності на квартиру зареєстровано за нею у встановленому законом порядку. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 17.06.2021 року, за параметрами пошуку [ADDRESS], містяться відомості щодо арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9491, зареєстровано: 14.05.2004 р., 16:36:27 за № 9491 реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК), підстава обтяження - ухвала, 13.05.2004 року, Київський районний суд м. Харкова, об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] (а.с. 24). В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходилась цивільна справа за позовом ТОВ «Місто» до [PERSON] про виконання ексклюзивного договору та стягнення певної суми, за результатами розгляду якої ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Город». Вказане рішення набрало законної сили (а.с. 21). 13 травня 2004 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова по вказаній справі було забезпечено позовні вимоги у вказаній справі шляхом накладення арешту на майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с. 22). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2009 року були скасовані заходи забезпечення позову, встановлені Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2004 року, та знято арешт з квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с. 22). Ухвала набрала чинності у встановленому законом порядку. Однак, ухвала Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2009 року виконана не була. В червні 2021 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Харкова із заявою про видачу копії ухвали від 20.11.2009 року. Листом від 17.06.2021 року за підписом архіваріуса Київського районного суду м. Харкова Вітренко Г.І. позивачці було повідомлено, що згідно алфавітного покажчика цивільних справ за 2004 рік цивільна справа №54508/04/06 за позовом «ООО «Город» к [PERSON] о взыскании суммы» в провадженні суду перебувала та по реєстрації значиться. Але станом на 01.01.2021 року справа знищена та Архів позбавлений можливості надати копії рішень суду (а.с. 11). На теперішній час відсутні правові підстави арешту належного [PERSON] майна, та вона позбавлена можливості звернутися до державного реєстратора для виключення відомостей про арешт з Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. З урахуванням вищевказаного та враховуючи встановлені обставини,на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача на володіння майном,внаслідок чого вона буде позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, оскільки рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог набрало законної сили, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону, арешт накладений на майно позивача повинен бути скасований, оскільки ухвала про скасування заходів забезпечення позову знищена, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування арешту на майно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved