Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 жовтня 2006 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 752. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з січня 2015 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим. Спір про поділ майна відсутній. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, вказавши на неможливість примирення та подальшого спільного проживання. Позивач [PERSON] пояснив, що сторони проживають окремо. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, вказав, що шлюбні відносини з січня 2015 року фактично припинені, їх спільна дитина проживає з матір'ю за згодою батьків, спору про визначення місця проживання дитини у сторін немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 жовтня 2006 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 752, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області. Шлюбні відносини припинилися з січня 2015 року. Подальше сумісне життя та примирення між ними неможливе. Спір про поділ майна відсутній. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, а також, що відсутні докази того, що окреме проживання сторін негативно вплинуло або вплине на інтереси малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] до [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. В судовому засіданні встановлено узгодженість батьків дитини про місце її проживання, а отже з цього питання у сторін спір відсутній. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково. На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved