Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.05.2014 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно до 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також щомісячно додаткові витрати в сумі 500 грн для оплати навчання сина. Позов обґрунтований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період якого у них народився син [PERSON]О, [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір'ю, яка здійснює його її утримання. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.05.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто щомісячно аліменти на утримання їхнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини, крім того відповідач добровільної допомоги як батько дитини на її утримання не надає, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 15.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, але у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та щомісячно 500 грн для оплати навчання, в той час як в іншій частині задоволення позову просив відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження на 10 а.с.). Також встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.05.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, починаючи з 20.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (на 12 а.с.). Сторонами не заперечувалось, що дитина проживає разом із матір'ю (довідка на 13 а.с.). Неповнолітній [PERSON] з 2018 року на контрактній основі навчається у Вінницькому кооперативному інституті. Загальна вартість освітньої послуги за три роки складає 38660 гривень (договір про надання освітніх послуг на 16 а.с.). На теперішній час сума стягуваних аліментів є недостатньою для задоволення потреб дитини. До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України щодо обовязку батьків утримували дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Розясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання про зміну способу та розміру аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та її звичайні потреби, особу відповідача платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку, офіційно працевлаштованого, часткового визнання позову відповідачем. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково змінивши спосіб та розмір аліментів які стягуються з відповідача, визначивши їх у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягненням дитиною повноліття. Згідност. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що [PERSON] з 06.08.2018 року навчається на денній формі навчання в Вінницькому кооперативному інституті на контрактній основі та потребує допомоги з боку батьків для оплати навчання. Вказане суд відносить до особливих обставин. Суд приймає до уваги те, що відповідач визнав пощовні вимоги в цій частині пощову та погодився сплачувати на навчання сина по 500 грн щомісячно лдо його повноліття. Суд вважає, що визнання пощову в цій частині не суперечить вимогам зщаконодавства, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 500 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 1000 грн понесених судових витрат та на користь держави 768,40 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial