Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] із вищевказаним позовом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що шлюб з відповідачем розірвано. Від цього шлюбу вони мають спільни дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають спільно з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач працює, однак ухиляється від свого обов'язку та добровільно матеріальної допомоги на утримання їх дітей не надає. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до повноліття дітей. В судове засідання позивач не з'явилась, про що надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовільнити, в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши відповідача, дослідивши інші докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 15 «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 10 жовтня 2011 року між сторонами розірвано шлюб, згідно рішення Липовецбкого районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2011 року (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], - батьком яких, згідно свідоцтв про народження, є відповідач [PERSON]. У судовому засіданні відповідач визнав, що має постійне місце роботи, а отже, може сплачувати аліменти. Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що не заперечувалось ним в судовому засіданні. Згідно ст.ст.180 - 184 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі, яка може бути визначена судом за заявою платника. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, визначені ст. ст. 80, 182 СК України та приходить до висновку, що відповідач спроможний виплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON] та [PERSON] Відповідач позов визнав, крім того, суд не визнавжодної обставини, які б в силу ст. ст. 80, 182 СК України могли б бути підставою для зменшення їх розміру, а тому суд приймає його визнання. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета даного спору суд дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві ґрунтуються на нормах законодавства, яке діяло на момент виникнення таких правовідносин, доведені належними та допустимими доказами, встановлено порушення прав позивача, які підлягають захисту судом у спосіб, який ним обраний, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановлених законом. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір , від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 79, 80, 84, 180, 181,182, 183, 184, 191 СК України,

Outcome: approved