Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку посилаючись на те, що позивач та третя особа є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідач був зареєстрований виключно для отримання громадянства України з домовленістю про те, що відразу після його отримання він самостійно зніметься ї реєстрації місця проживання. Але всупереч існуючій домовленості відповідач свої зобов`язання не виконав та самостійно не знявся з реєстрації місця проживання. В 2017 році відповідач забрав всі свої речі і виїхав жити до друзів. Відповідач за комунальні послуги та утримання будинку кошти не сплачує, участі у матеріальних витратах на ремонт не приймає. Факт не проживання також підтверджується актом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та просили її задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року постановлено проводити розгляд справив порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. № 14 «про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 1995 року виданого Дніпровської районною державною адміністрацією, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. 19 вересня 1999 року [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом Десятої КДНК Домашенком В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким, [PERSON] , та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] в рівних частинах належну йому на праві спільної часткової власності 1/3 частину квартири. З наданого акту про непроживання №184 складеного майстром технічної дільниці [PERSON] та підписаного Начальником ЖЕД - 402 [PERSON] , вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше року. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одинрік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала свідчення, що знає позивача з народження та перебуває з нею та третьої особою в сусідських відносинах. Відповідача не бачила більше року. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача та третьої особи з 2003 року. Відповідач колись проживав в квартирі позивача та третьої особи, але з квітня 2018 року не проживає. Виїхав та всі особисті речі забрав із собою. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи судом не встановлено, покази свідків об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі, дійсно перешкоджає позивачу здійснювати її право власності, а позивач має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв`язку з чим, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про усунення перешкод [PERSON] у користування та розпорядженні квартирою шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі слід зазначити наступне. Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, виходи з вище вказаної норми, суд не наділений повноваженнями щодо зняття з реєстраційного відповідача, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial