Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 21 вересня 2002 року до 07 червня 2021 року. За період перебування у шлюбі 23 вересня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Райською Т.М. та зареєстрованого в реєстрі № 7841, сторонами була придбана у спільну сумісну власність двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 625785 грн. Позивач просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири, оскільки дане нерухоме майно є предметом спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 02.07.2021 року відкрито провадження по даній справі. Відповідачем 06.09.2021 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, оскільки спірну квартиру відповідач придбав за особисті кошти, які позичив у свого батька, таким чином вважає спірне майно особистою приватною власністю відповідача, яке не підлягає поділу. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2002 року до 07 червня 2021 року. За період перебування у шлюбі сторонами була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Райською Т.М. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем по справі. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте під час шлюбу належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, чи один з них не мав поважних причин самостійного заробітку. Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання любу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За вказаних умов спірна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , є спільною власністю сторін та підлягає поділу між ними в рівних частинах, визнавши за позивачем право власності на Ѕ його частину. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, оскільки належних та допустимих доказів того, що спірна квартира була придбана за особисті кошти відповідача, не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3163,93 грн.

Outcome: approved