Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача вселити її та припинити чинити дії, які перешкоджають їй здійснювати право щодо користування квартирою №194 по вул.Довженка,1 у м.Львові та встановити спільний порядок користування приміщеннями загального користування. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачу та її доньці [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] вона успадкувала половину від належної доньці частки квартири. Відтак, їй належить ? частина вказаної квартири на праві спільної часткової власності. Однак, відповідач чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, поміняв замки, у квартирі проживають невідомі люди. Враховуючи те, що вона має таке ж право на користування спірною квартирою як і відповідач просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що позивачка дійсно як співласник має право на користування квартирою, однак, позивачка крім цього має і іншу квартиру в якій проживає, тому спірна квартира не є їй необхідна. При його вселенні в квартиру така була в поганому стані, він зробив усе необхідне щоб привести її до стану придатного для проживання, а тепер позивачка хоче вселитись у вже облаштовану квартиру. Не заперечує проти вселення позивачки в квартиру, однак оскільки в квартирі все зроблено ним самостійно просить надати йому час, щоб забрати з квартири те, що облаштовано безпоседньо ним. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з 2-х житлових кімнат, загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею- 27,5 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ? частина квартири на праві спільної часткової власності належить позивачці. Відповідно до ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст.391 ЦК України). З огляду на те, що відповідачем не надано позивачці ключів до спірної квартири, чим створено перешкоди у користуванні нею, що підтверджується зверненнями позивачки до правоохоронних органів, суд вважає, що вказані перешкоди слід усунути шляхом вселення позивачки у квартиру [ADDRESS], а тому в цій частині позов підлягає до задоволення. В частині вимог про встановлення спільного порядку користування приміщеннями загального користування слід відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.\~ З огляду на те, що частки сторін у праві власності не виділені в натурі, а є ідеальними, позивачем не заявлялась вимога про встановлення порядку користування житловими приміщеннями квартири, відтак, всі приміщення квартири (і житлові, і загальні) перебувають у їх спільному користуванні. Зважаючи на те, що судом захищено право власності позивачки шляхом її вселення у спірну квартиру, що передбачає і користування нею, підстави для встановлення порядку користування приміщеннями загального користування відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. На підставі ст.ст.317, 319, 321, 358 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed