Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про визнання про встановлення факту прийняття нею (позивачем) спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 25.01.2014 р. та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом (реєстр. номер 2-641), виданого 08.09.2014 р. державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] (брат спадкодавця) щодо спадкового майна [PERSON], який помер 25.01.2014 р. - 53/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Молодіжній, 4 в смт. Квасилів, Рівненського району Рівненської області. В обгрунтування пред'явлених вимог вказано, що 17.12.1993 р. між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб. На підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25.12.2002 р. [PERSON] набув в порядку спадкування право власності на 53/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Молодіжній, 4 в смт. Квасилів, Рівненського району Рівненської області. 25.01.2014 р. [PERSON] помер. Заповіту щодо вказаного будинку він не залишав. Позивач вказує, що вона, як дружина [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом. Із чоловіком постійно проживали разом, вели спільний побут та спільне господарство, від спадщини вона (позивач) не відмовлялася, а тому вважає, що спадщину вона прийняла, із урахуванням положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Просила встановити вказаний факт щодо прийняття нею спадщини. При зверненні в нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частину будинку, їй (позивачу) стало відомо, про оформлення прав на спадкове майно спадкоємцем другої черги за законом, братом спадкодавця [PERSON] Позивач вказує, що відповідач про оформленні документів на спадщину, свідомо не повідомив нотаріуса про неї (позивача), як дружину спадкодавця та спадкоємця першої черги за законом. Позивач вважає, що видача свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] порушує її права, як спадкоємця першої черги за законом, та просила скасувати вказане свідоцтво. В судовому засідання позивач та її представник - адвокат [PERSON] пред'явлені вимоги підтримали повністю з підстав та обгрунтувань наведених в позовній заяві. Позивач пояснила, а також і будучи допитаною, як свідок, дала показання про те, що із чоловіком [PERSON] постійно проживали разом, вели спільний побут та господарство. Після одруження в 1993 р. проживали в будинку батьків чоловіка за згаданою адресою по вул. Молодіжній, 4 в смт. Квасилів, Рівненського району. Після смерті батьків чоловіка зазначений будинок за рішенням суду в 2002 р. був поділений між її чоловіком [PERSON] та його братом [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] були неприязні відносини черем користування будинком та господарськими будівлями, постійно виникали сварки, які переростали в гострі конфлікти та бійки, в сотанні роки вони між собою не спілкуались, повністю розгородивши двір біля будинку. В м. Рівне у них була квартира, де вони іноді проживали. В смт. Квасилів вели підсобне господарство. Оскільки відносини між її чоловіком та відповідачем були вкрай недоброзичливі, [PERSON] не була постійно у вказаному будинку смт. Квасилів, хоча там знаходились їх спільні та її особисті речі. При цьому, в певні періоди разом із ними в будинку в смт. Квасилів проживала її дочка із внуком. Із відповідачем вони не віталися, не розмовляли, не відвідували один одного як родичі, взагалі не спілкувалися. Пояснила також, що її чоловік [PERSON] був інвалідом ІІ групи. 19.01.2014 р. вона провела його в м. Львів, куди чоловік мав їхати на заміну протезу. З 25.01.2014 р. чоловік не відповідав на телефонні дзвінки. Через декілька днів їй повідомили про смерть чоловіка. Поховання здійснено відповідачем без її відома. Вважає, що їй відразу не повідомили про вказані факти (сметрь чоловіка та поховання) у зв'язку із неприязними стосунками з відповідачем [PERSON] В подальшому не мала можливості зайти в будинок, оскільки відповідач змінив замки. Всі відомості щодо поховання чоловіка та заміни замків в будинку з'ясувала в селищній раді. Представник позивача просив задовольнити пред'явлені вимоги. При цьому, зауважив, що позивач зі спадкодавцем перебували в зареєстрованому шлюбі з 1993 року. Користувалися квартирою в м. Рівне та будинком в смт. Квасилів. Режим окремого проживання між ними не встановлювався. Із відповідачем у спадкодавця були вкрай неприязні відносини та постійні конфлікти саме через користування згаданим будинком та надвірними будівлями в смт. Квасилів. Оскільки позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину. При видачі свідоцтва про право на спадщину не встановлено коло спадкоємців, в т.ч. першої черги за законом - дружина спадкодавця, про яку відповідач не повідомив нотаріуса. Відповідач та його представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повторно вдруге поспіль. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, згідно ст. 74-77 ЦПК України. Неодноразово зверталися до суду із заявами про відкладення розгляду справи з різних причин. В судових засіданнях у яких відповідач та його представник приймали участь - позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Вказували, що позивач зі спадкодавцем разом не проживала, спадщину не прийняла, підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я відповідача, - відсутні. Відповідач [PERSON] пояснював, що будинок по вул. Молодіжній, 4 в смт. Квасилів був розподілений, як спадщина, між ним та його братом - [PERSON] Через спори щодо користування надвірними будівлями у них були неприязні відносини, постійно виникали конфлікти. Життям брата не цікавився, чи проживав він в шлюбі з позивачем [PERSON] йому не відомо. Вказав, що протягом останніх 10 років [PERSON] в смт. Квасилів не проживала. 25.01.2017 р. його брата [PERSON] мертвим біля будинку знайшов односельчанин, якого він (відповідач) не знає. Обставини оформлення спадщини після смерті брата в нотаріальній конторі він (відповідач) не пам'ятає. Повторна вдруге поспіль неявка відповідача та його представника в судове засідання не дає підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки вказані особи брали участь у судових засіданнях, висловлювали свої думки і ставлення до позовних вимог, висловлювали свої міркування щодо пояснень позивача та його представника, показань свідків, давали пояснення та надавали докази в підтвердження заперечень проти позову. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши обставини, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що 17.12.1993 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с. 8). [PERSON] - рідний брат [PERSON] (а.с. 46-47). Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.12.2002 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл спадкового майна. Поділено між вказаними особами житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку для його обслуговування по вул. Молодіжній, 4 в смт. Квасилів, Рівненського району Рівненської області (а.с. 5). На підставі зазначеного рішення суду, 22.10.2003 р. зареєстровано за [PERSON] - 47/100 та за [PERSON] - 53/100 частини у праві власності на згаданий житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Молодіжній, 4 в смт. Квасилів, Рівненського району Рівненської області (а.с. 6). Згідно Державного акту серії ЯИ № 846037, [PERSON] належить на праві вліасності земельна ділянка, площею 0,0492 га в смт. Квуасилів, Рівненського р-ну, для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями (а.с. 12). Згідно відомостей із паспорта громадянина України (а.с. 15) зареєстроване місце проживання [PERSON] в [ADDRESS] - із 22.09.1979 року. 25.01.2014 р. [PERSON] помер (а.с. 7). Згідно довідки Квасилівської селищної ради від 17.04.2015 р. № 915 [PERSON] проживав та був зареєстрований в будинку по вул. Молодіжній, 4 в смт. Квасилів, Рівненського району Рівненської області. Згідно довідки Квасилівської селищної ради від 17.04.2015 р. № 917 [PERSON] проживала у вказаному будинку по вул. Молодіжній, 4 в смт. Квасилів без реєстрації. Допитана в судовому засіаднні свідок [PERSON] пояснила щодо обставин оформлення нею останньої довідки вказавши, що при її видачі взято до уваги пояснення сусідки - гр. [PERSON], а також дані, повідомлені іншими працівниками селищної ради. Вказані показання свідка узгоджуються також і з відомостями із довідки Квасилівської селищної ради від 11.12.2015 р. № 1266/02-12 (а.с. 69). Із урахуванням наведеного, доводи представника відповідача про недійсність вказаної довідки № 917 та її неналежності, як доказу, суд вважає реалізацією права давати свої пояснення з огляду на обрану правову позицію по справі. Із показань свідків [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні, вбачається, що вони знали [PERSON], у якого були неприязні та конфліктні відносини із братом - [PERSON] через користування частинами будинку. Між собою брати не спілкувалися та ворогували, будинок був розділений між ними. [PERSON] розповідав про дружину [PERSON], але із останньою свідки не бачились та не спілкувались. Із показань свідка [PERSON], допитаної в судовому засіданні, вбачається, що вона, як двоюрідна сестра [PERSON] та [PERSON], знала про неприязні та конфліктні відносини між ними через користування батьківським будинком. Вказала, що між собою брати не спілкувалися та ворогували, будинок був розділений між ними. Із [PERSON] вона не спілкувалась, ніяких відносин не підтримувала, хоча й проживала неподалік. Про життя останнього, стан його здоров'я, необхідність протезування, ін., так і про його дружину - [PERSON] вона нічого не знала, тому про поховання нікому нічого не повідомляли. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що їй відомо про неприязні відносини між [PERSON] та [PERSON] через будинок. Двір будинку розгороджений. Із показань свідка [PERSON] (дочка позивача), допитаної в судовому засіданні, вбачається, що після одруження із [PERSON] її мати - [PERSON] постійно проживала в будинку чоловіка в смт. Квасилів. В період із 2004 по 2007 р.р. вона (свідок) також проживала у вказаному будинку. Із братом [PERSON] [PERSON] ворогували. В січні 2014 р. [PERSON] мав їхати на протезування в м. Львів. Із показань свідка [PERSON] (сестра позивача), допитаної в судовому засіданні, вбачається, що після одруження із [PERSON] її сестра постійно проживала в будинку чоловіка в смт. Квасилів, куди вона (свідок) неодноразово до них приїжджала. Взимку 2014 року на Різдво була в гостях у сетри [PERSON] та її чоловіка в смт. Квасилів. [PERSON] говарив, що мав їхати на протезування в м. Львів. Пізніше сестра повідомила про смерть її чоловіка, обставини поховання, також про те, що в будинку змінили замки. Із показань свідка [PERSON], допитаної в судовому засіданні, вбачається, що вона разом із позивачем близько 30 років працювала на Рівненскому заводі високовольтної аппаратури. Після одруження в 1993 р. [PERSON] постійно проживала з чоловіком в будинку в смт. Квасилів, куди вона (свідок) неодноразово до них приїжджала. У вказаному будинку були й особисті речі [PERSON] На роботу [PERSON] приїжджала із смт. Квасилів дезель-потягом. Взимку 2014 року на Різдво була в гостях у сетри [PERSON] та її чоловіка в смт. Квасилів. [PERSON] говарив, що мав їхати на протезування в м. Львів. Пізніше [PERSON] повідомила про смерть її чоловіка, обставини поховання, також про те, що в будинку змінили замки. За приписами ч. 2 ст. 3 СК сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що встановлені в ч. 2 ст. 3 СК винятки, згідно з якими подружжя вважається сімєю, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів (пост. ВСУ від 20.02.2012). Згідно ст. 119 СК, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Із урахуванням встановлених обставин, згідно вказаних норм Закону щодо сім'ї та подружжя, суд вважає обгрунтованими доводи позивача про її постійне спільне проживання та ведення спільного побуту із її чоловіком [PERSON], з яким вона (позивач) перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з 1993 року. При цьому враховуються показання свідків та досліджені письмові докази. До береться уваги тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаєминй а також й те, що режим окремого проживання для подружжя не встановлювався. Оскільки суд вважає доведеним факту постійного проживання [PERSON] з її чололвіком [PERSON] (спадкодавцем) на час відкриття спадщини, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Тому вимога позивача щодо прийняття нею спадщини підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1301 ЦК визначає, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Осікльки встановлено обставини щодо прийняття спадщини [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, оформлення прав на спадщину на ім'я [PERSON], як спадкоємця другої черги, не відповідає вимогам Закону щодо спадкування та порушує права [PERSON] на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] Тому позов цій частині також підлягає до задоволення. Вимога, яка стосуються визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], безпосереднього пов'язана із вимогою про визнання обставин прийняття спадщини, спільного проживання [PERSON] із [PERSON], а тому є похідною від вирішення цієї вимоги, і детальнішого обґрунтування її задоволення не потребує. Питання щодо судових витрат вирішується згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved