Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] з 03 вересня 1983 року перебувають в зареєстровану шлюбі. В 1985 році подружжям був придбаний житловий будинок №59, загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 56,7 кв.м., що розташований за адресою: с. Корсунка м. Нова Каховка Херсонської області, вул. Комінтерна, з надвірними будівлями (згідно технічного паспорта): ґанок «д», підвал «Д», вхід в підвал «Е», котельня «Ж», убиральня «З», сарай «И», сарай «К», огорожа «1», ворота «2», колодязь «З», вигрібна яма «4», вимощення «І». Право власності на об'єкт нерухомості, за домовленістю подружжя, було зареєстровано на дружину - [PERSON]. Також, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №249288 від 04 жовтня 2006 року, кадастровий номер 6510745300:06:010:0014, виданого на підставі рішення 30 сесії IV скликання Дніпрянської селищної ради №253 від 09.11.2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2431га, розташованої за адресою: с. Корсунка м. Нова Каховка Херсонської області, вул. Комінтерна, 59. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється провести розподіл вказаного майна, а також відмовляється виплатити грошову компенсацію, позивач просив суд поділити між ним та зазначений будинок та земельну ділянку, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку №59 по вул. Комінтерна в с. Корсунка Херсонської області та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2431 га, розташовану по вул. Комінтерна, 59 в с. Корсунка Херсонської області. В судове засідання представник позивача не зявилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала із зазначених підстав, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1983 року. Згідно договору купівлі-продажу будинку від 29.12.1985 р., який є нотаріально посвідченим, відповідач придбала у власність житловий будинок № 59 по вул. Комінтерна в с. Корсунка Херсонської області, перебуваючи у шлюбі. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 04.10.2006 року, [PERSON] отримала земельну ділянку загальною площею 0,2431 га, розташовану за адресою: Херсонська область, с. Корсунка, вул. Комінтерна, 59,, кадастровий номер 6510745300:06:010:0014, на підставі рішення Дніпрянської селищної ради № 253 від 09.11.2005 року. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного духовного розвитку та лікування. За правилами п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду. За таких підстав, оскільки з матеріалів справи підтверджено, що спірні будинок та земельна ділянка придбані сторонами під час шлюбу, тому є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - [PERSON] та [PERSON], які мають право на поділ вказаного майна. При цьому, частки дружини та чоловіка в спірному майні, які являються неподільними речами, є рівними. Тому, позовні вимоги щодо визнання права власності за позивачем на зазначене нерухоме майно як об'єкти права спільної сумісної власності подружжя є обґрунтованими.

Outcome: approved