Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя соба: міський відділ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області про стягнення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2012 року і до повноліття дитини.. За рішеннями суду було видано виконавчі листи, які знаходиться на виконанні у міському ВДВС Білоцерківського МРУЮ. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, у зв'язку з цим виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 01.04.2015 року складає 21 265,00 грн. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2012 року по березень 2015 року становить 102252,00 грн. Вважає, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, оскільки бов'язок сплачувати аліменти на утримання сина знав, але не сплачував. Тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з заборгованістю по сплаті аліментів погоджується повністю, щодо сплати пені, вважає позовні вимоги частково обгрунтованими, не заперечує проти стягнення з нього пені в розмірі 20000 грн.. Пояснив суд, що у зв'язку з тим, що він має нерегулярний дохід, протягом тривалого часу не працював, не мав змоги своєчасно сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2012 року і до повноліття дитини.. За рішеннями суду було видано виконавчі листи, які знаходиться на виконанні у міському ВДВС Білоцерківського МРУЮ. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, у зв'язку з цим виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 01.04.2015 року складає 21 265,00 грн. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2012 року по березень 2015 року становить 102252,00 грн. Статтею 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене статтею 196 Сімейного кодексу України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення. За положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Оскільки згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 ця 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму». Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не сплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам. Відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, що не заперечувалось останнім в судовому засіданні. Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені) позивача в сумі 102252,00 грн., оскільки розрахунок здійснено за правилами статті 196 Сімейного кодексу України та з врахуванням правової позиції сформованої в постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 ця 13 (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статті 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язують кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають статті 58 ,59 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Всупереч зазначеним нормам, відповідачем доведено відсутность його вини у простроченні сплати аліментів. Розмір заборгованості по аліментам відповідачем в судовому порядку не оспорено. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Доводи відповідача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні частково, оскільки він є працездатним, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний був утримувати сина до досягнення ним повноліття. Обставини, на які посилався відповідач, заперечуючи проти позову можна визнати достатніми для висновку про наявність правових підстав для часткового звільнення його як платника аліментів від передбаченої статті 196 Сімейного кодексу відповідальності. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: partial