overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з березня 2016 року по жовтень 2020 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, хоча шлюб фактично не був зареєстрований. За час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання доньки не надає, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач проживали разом без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7,8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дітей, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а відтак суд доходить до висновку про покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 30.08.2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . З відповідачем часто виїжджає за кордон та майже живе окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання доньки не надає, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06.04.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а відтак суд доходить до висновку про покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 840 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 3500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 24.09.2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду від 25.10.2013 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання доньки не надає, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21.08.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04.10.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.20-22). 08.10.2018 року позивач подала до суду заперечення на відзив (а.с.35). В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та не заперечував проти задоволення позову в сумі 1000 грн. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24.09.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.10.2013 року (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO], батьками дитини є позивач та відповідач (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а відтак суд доходить до висновку про покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що у відповідача є малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (а.с.31), суд вирішує визначити розмір аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.03.2013 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. 01.06.2018 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO], батьками дитини є позивач та відповідач (а.с.3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а відтак суд доходить до висновку про покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що у відповідача є аліментні зобов'язання відносно старшої доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.03.2017 року, суд вирішує визначити розмір аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно. На підставі викладеного та відповідно до 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та в якій вона зареєстрована та проживає, оскільки відповідач, також будучи зареєстрованим в зазначеній квартирі, в ній не проживає з січня 2015 року і за комунальні послуги, які на нього нараховуються, не сплачує. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що вона та відповідач, який є її сином, насправді є співвласниками зазначеної квартири, однак вона наполягає на позбавленні відповідача права користування цією квартирою, оскільки він у квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, бере кредити, за які розраховується вона, і що позбавлення відповідача права користуватися квартирою не позбавить його права власності на частку в квартирі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Так, згідно свідоцтва про право власності на житло С-1094 від 06.04.1995 року, позивачу та зокрема, відповідачу на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], і вони в ній зареєстровані (далі - Спірна квартира) (а.с.12, 15). У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Отже, за вимог зазначених правових норм та позаяк у судовому засіданні встановлено, що відповідач є співвласником Спірної квартири, а відтак він не може бути позбавленим права користування своєю часткою у Спірній квартирі за зазначених позивачами підстав. Тому суд уважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 33 % з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 10.04.2015 року. Після розірвання шлюбу відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10.04.2015 року було розірвано Корольовським районним судом м. Житомира (а.с. 2). Сторони по справі мають неповнолітню дитину (сина) [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 146588 (а.с.3). Дитина проживає з позивачем (а.с. 4) та знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі не заперечує щодо сплати аліментів в розмірі 33% від всіх видів його заробітку. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з останнього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у звязку з його навчанням, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. В обґрунтування позовних вимог вказує, що син [PERSON], [INFO], навчається на першому курсі денного відділення, на контрактній основі у Харківському індустріально педагогічному технікуму, у звязку з чим потребує додаткових витрат. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, просила суд про розгляд справи за її відсутності. Вимоги позовної заяви підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, просив про розгляд справи за його відсутності, у своїй заяві зазначив, що позов визнає частково, а саме у розмірі 1/6 частини його заробітку. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, але за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до довідки № 268 від 16.11.2015 року, [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення, на контрактній основі у Харківському індустріально педагогічному технікуму (а.с. 8). Син проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області № 470 від 13.11.2015 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача. З врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2015 року і до досягнення дитиною 23 років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з останнього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у звязку з його навчанням, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON], [INFO], навчається на першому курсі у Центрі професійно технічної освіти № 1 м. Харкова, у звязку з чим потребує додаткових витрат. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили суд про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, але за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Зі свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 065693 встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки № 8, [PERSON] навчається на першому курсі в Центрі професійно технічної освіти № 1 м. Харкова (а.с. 8). Син проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище відповідача. З врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2015 року і до досягнення дитиною 23 років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] В»ячеслава Нісановича про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.07.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалось, мають різні погляди на життя. Фактичні шлюбні стосунки припинились, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя не можливе, строк на примирення не потрібен. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з»явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, від представника відповідача [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, спільне життя подружжя не склалось, шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, строк на примирення просили не надавати, на розірванні шлюбу наполягали. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім»ї і є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved