Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому свої вимоги обґрунтував тим, що\~\~10.10.1980 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], купила у [PERSON] 7/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Сухарна, 15, яке складалося із двох жилих будинків під літерами «А», площею 67,3 кв. м, «Б», площею 28, 2 кв. м та двох сараїв. Перед оформленням вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] показала їй кімнати у житловому будинку літери «А», які вона продавала. Після оформлення договору кімнати були передані їй та до теперішнього часу вона та члени родини вільно, відкрито та безперервно користуються ними.12.02.2004 року рішенням виконкому Комсомольської районної ради м. Херсону від 09.04.1999 року № 41 «Про зміну ідеальних часток у домоволодіння» їй було видано свідоцтво про право власності на 40/100 частин вказаного домоволодіння. У 2004 році однією із співвласниць домоволодіння було подано позовну заяву до Комсомольського районного суду м. Херсону про визначення порядку користування земельною ділянкою. Судом в процесі розгляду справи було призначено судову будівельно-технічну експертизу, із висновку якої вона дізналась, що приміщення 1-1, 1-3, 1-4 в будинку під літерою «А», що їй були продані [PERSON], згідно рішення Народного суду 4-ї ділянки м. Херсону від 09.12.1960 були поділені між нею та її колишнім чоловіком [PERSON], якому згідно даних КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» належить 5/100 частин спірного домоволодіння. Вказаним рішенням суду за [PERSON] визнано право власності на приміщення 1-3, частину приміщення 1-4 розмірами 2,28x1,07 м. та 1/3 частини приміщення 1-1 в щ під літерою «А». [PERSON] під час оформлення договору купівлі-продажу в 1980 році повідомила, що її чоловік [PERSON] рік тому помер, а при передачі мені куплених приміщень пояснювала, що вони повністю належать їй. Весь час з моменту придбання зазначеної частини домоволодіння, а це 34 роки, вона та члени її родини відкрито користуємося домоволодінням, включаючи ті приміщення, які формально належали покійному [PERSON], вважають їх своєю власністю, підтримують в придатному для проживання стані, неодноразово проводили ремонтні роботи, сплачуємо за комунальні послуги, земельний податок. Жодного разу за весь цей час їй ніхто не висував претензій щодо спірної нерухомості, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. На даний момент їй відомо, що [PERSON], [INFO], помер, його дружина - [PERSON], [INFO], також померла, їхній спільний син - [PERSON], [INFO] помер, а їхня дочка - [PERSON] ([PERSON], Воронова, Перепел) [PERSON], [INFO], на даний момент проживає за адресою: [INFO], і протягом всього часу, що минув після смерті батька, для прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась. Позивач просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 5/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Сухарна, 15, що складається з приміщення 1-3, частини приміщення 1-4 розмірами 2,28х1,07 м. та 1/3 частини приміщення 1-1 в житловому будинку літ. «А», що належали померлому [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні обставини викладені в позовній заяві визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні позовні при вирішенні питання покладався на розсуд суду, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав повноваження своїм представникам. Представники третьої особи [PERSON] [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення\~\~учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.06.1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, та прізвище після укладення шлюбу змінено на «Головченко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 12.06.1976 року Калінінським п/сов. Херсонської обл. 08.10.1980 року було укладено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого остання купила у [PERSON] 7/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Сухарна, 15, вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно від 20.02.2004 року [PERSON] на праві приватної власності належить 40/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Сухарна, 15. З технічного паспорту станом на 22.01.2013 року власниками житлового будинку з відповідними частинами були [PERSON] 40/100 частин будинку, [PERSON] - 5/100 частин, [PERSON] - 41/100 частин, [PERSON] 9/100 частин, [PERSON] - 5/100 частин. Відповідно до рішення Народного суду 4-ї ділянки м. Херсону від 09.12.1960 року були поділені між [PERSON] та [PERSON], за останнім було визнано право власності на 14/100 частин домоволодіння, розташованого в м. Херсоні по вул. Сухарна, 15, та виділено у користування приміщення під № 1-3 та частину приміщення 1-4, розміром 228х1,07 в житловому будинку під літерою «а» ? частину сараїв під літерою «б» та «д». Згідно рішення виконавчого комітету Комсомольської районної ради народних депутатів за № 327/11 від 13.06.1980року про зміну ідеальних часток у домоволодінні по вул.. Сухарній №15 частка [PERSON] із 7/50 частин домоволодіння змінена на 45/100, а частка [PERSON] із 13/100, визначених за рішенням суду, на 14/100 ч. домоволодіння. Відповідно до актового запису № 848 від 11.04.1981 року, зробленого міським відділом РАЦС м. Херсона 11.04.1981 року померла [PERSON] З актового запису № 529 від 10.03.1979 року, зробленого Суворовським районним відділом РАЦС м. Херсона, вбачається, що [PERSON] помер 10.03.1979 року. З актового запису № 217 від 04.02.1941 року, зробленого міським відділом РАЦС м. Херсона, вбачається, що 16.01.1941 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з витягу № 00015216554 від 30.03.2015 року, [PERSON], після укладення шлюбів змінювала прізвища та на даний час має прізвище «Тисленко». Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 08.07.2015 року та 20.08.2015 року спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не відкривались. Відповідно до ст. 344 ЦК України\~ особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до розяснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» викладених в п. п. 9,13 постанови № 5 від 07.02.2014 року П.9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається ( частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). П.13. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Таким чином при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Добросовісність, як одна із засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечення виконання цивільних обовязків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має враховувати добросовісність саме на момент передачі майна(речі) тобто на початковий момент який буде включатися на певний строк давності володіння визначений законом. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння чужим майном повинен бути впевненим, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Добросовісне володіння, це коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини у звязку з якими виникло володіння чужою річчю не давали найменшого сумніву, щодо правомірності володіння чужою річчю. Із матеріалів справи вбачається, що на час купівлі - продажу частини домоволодіння, що належало [PERSON], позивач знала, що володіє також частиною домоволодіння, яке не належить продавцю за договором. Зазначена обставина, підтверджується також рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.09.2004року, ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою (а.с.25) Оскільки за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено, та як вбачається з довідки № 402 від 16.09.2015 року, виданої на імя [PERSON] за даними домової книги [PERSON], [INFO], дійсно проживала за адресою: [INFO] в період з 1978 року по 1984 рік, тобто відповідно до ст. ст. 548-549 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON],і є власником спірної частини будинку та відмови від права власності на належне їй нерухоме майно від неї не надходила, а сама по собі заява про визнання позову, не свідчить про відмову , тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Outcome: dismissed