Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить їй та її чоловіку, [PERSON] , який помер [INFO] на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 15.12.2005 року, за реєстровим номером № 12232 становлять по 1/2 у кожного та визнати за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки вказаної квартири після смерті чоловіка [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона та її чоловік, [PERSON] , за Договором довічного утримання посвідченого 15.12.2005 року, за реєстровим номером № 12232, стали співвласниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності. [INFO] її чоловік, [PERSON] , помер. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, так як дві його доньки [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Звернувшись у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Підлісної Ірини Володимирівни з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав неможливості визначення частки померлого у спільному сумісному майні, а саме квартири, яка належить їй та [PERSON] на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 15.12.2005 року, за реєстровим номером № 12232. Через те, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину вона не може реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті чоловіка за законом, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду за захистом свої прав. Представник позивача адвокат Мосейчук А.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради Безродний О.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства, яка не буде порушувати права третіх осіб. Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Підлісна І.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти позовних вимог не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі Договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. 15.12.2005 року, за реєстровим №12232, [PERSON] та [PERSON] передали у власність належну їм на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , житловою площею 43,7 кв.м., загальною площею 64,8 кв.м., на мовах довічного утримання подружжю [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (а.с. 15,16). Факт укладення шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 25). Відповідно до положень ч. 1 ст. 744 ЦК України за договором довічного тримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до положень ч. З ст. 746 ЦК України, якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання (догляду), на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] за Договором довічного утримання, посвідченого 15.12.2005 року, за реєстровим № 12232, стали співвласниками квартири [ADDRESS] ., яка належить їм на праві спільної сумісної власності, частки власності 1/1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна № 205111236 від 23.03.2020 року (а.с. 28-32). Відповідно до положень ч. 2 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувана. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до копій заяв про відмову від спадщини від 19.06.2019 року дві доньки [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 26 ,27 ). Згідно копії Постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Підлісної Ірини Володимирівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , з тих підстав, що квартира [ADDRESS] належить спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності подружжя на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 15.12.2015 року за реєстровим № 12232, в якому частки співвласників квартири не визначені, у зв`язку з чим у приватного нотаріуса відсутня можливість оформити спадщину померлого, оскільки розмір спадкового майна встановити не можливо (а.с. 20). Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 Про судову практику у справах про спадкування», за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В пункті 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки за домовленістю сторін частки померлого [PERSON] та позивача у праві спільної власності не встановлені, то на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 15.12.2005 року, за реєстровим № 12232, вони володіють квартирою номер [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, частки яких у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто по 1/2 у кожного. А також, враховуючи, що інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved