Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач звернулась до Коломийського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, який обґрунтувала тим, що між нею та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, які зобов`язався повернути до 20 грудня 2020 р., однак у встановлені строки позичені кошти не повернув. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача на її користь 50 000 гривень боргу згідно розписки від 10 жовтня 2020 р. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав заяву, в якій відповідач просить прийняти рішення в користь позивача, борг визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 10 жовтня 2020 р. між сторонами було укладено договір позики, яку відповідач оформив власноручною розпискою, за умовами якої він отримав в борг від позивача 50 000 гривень які зобов`язався повернути до 20 грудня 2020 р., позивачем долучено до матеріалів справи оригінал зазначеної розписки. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за цим договором не виконав. Тому вказана сума позики підлягає стягненню з позичальника на користь позикодавця. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, позов слід задовольнити та слід стягнути з відповідача, [PERSON] , на користь [PERSON] , 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень боргу згідно розписки від 10 жовтня 2020 року. Окрім цього, в порядку ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені судові витрати, зокрема в розмірі 908 гривень. Виходячи з наведеного та на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved