Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, яким змінивши вимоги просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]; та просить виселити відповідача із вказаного житлового приміщення (а.с. 102). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2013 року позовну заяву , в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача , залишено без розгляду (а.с. 47). Вказана ухвала набрала законної сили, сторонами не оскаржувалась. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що 20.02.2013 року вона набула у власність квартиру [ADDRESS]. Попереднім власником даної квартири була юридична особа - приватне підприємство «ВАГРАН». Після набуття у власність вище зазначеної квартири, нею, було виявлено, що в ній зареєстрований та проживає відповідач . Неодноразові її звернення до відповідача з вимогою звільнити належну їй на праві власності квартиру не були взяті до уваги, проте пояснював, що дану квартиру отримано його матір»ю у 90-х роках по ордеру як службове житло, та як він зареєстрований за даною адресою виїжджати не буде. У відповідь на звернення до Кіровського ВМ КМВ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з повідомленням про неправомірні дії відповідача її було зазначено, що в даній ситуації вбачаються цивільно-правові відносини і було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Крім того, вона, позивач не має вільного доступу до належного їй помешкання, не може вільно розпоряджатися ним та вимушена сплачувати додаткову суму комунальних платежів за газ, водопостачання та водовідведення. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач , зокрема його представник , позов не визнала, у задоволенні вимог просила відмовити за їх безпідставністю та необгрунтованістю. Зазначала, що відповідач проживає у спірній квартирі вже більше 16-ти років, та вважає її своєю власністю. Третя особа - ВГІРФО УМВС України в Кіровоградській області, його представник в суд не з»явились, повідомлялись належно. Заслухавши пояснення представників сторін , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. З»ясовано, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20.02.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 579 та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 5-6). Зазначене підтверджено також витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 630676 від 20.02.2013 року згідно якого підставою виникнення права власності є договір купівля-продажу, серія та номер: 579, виданий 20.02.2013 року, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки № 216 від 07.11.2013 року, виданої приватним підприємством «Вагран», відповідач [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: квартира [ADDRESS] (а.с. 35). Крім того, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області відповідач зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 9). Таким чином, [PERSON] будучи зареєстрованим в належній позивачу квартирі, порушує її права та законні інтереси , як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У той же час, за змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Втрата права користування спірною квартирою відповідача тягне за собою його виселення, без надання іншого житлового приміщення. Тобто, [PERSON] є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна від 20.02.2013 року, укладеного з продавцем ПП»Вагран» , якому відчужувана квартира належала на підставі свідоцтва про право власності , виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради Кіровоградської області 20.10.2004 року за номером 651, та у той же час позивач не може здійснити своє право на користування та розпорядження майном через те, що відповідач займає квартиру без будь-яких на то підстав. Свідоцтво про право власності є належним доказом переходу права власності на квартиру до продавця, який у свою чергу на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2013 року продав квартиру позивачу . Отже , з часу продажу квартири новому власнику, ПП»Вагран» передав всі повноваження власника, у тому числі право користування проживання в квартирі, разом з тим, новий власник квартири своєї згоди на вселення до квартири та проживання в квартирі відповідача не давав, з огляду на що, відповідач , який хоча і був зареєстрований з 1996 року, не набув права проживання та користування квартирою, а відтак вимоги позивача суд вважає законними та обгрунтованими, які і підлягають до задоволення. Відповідач , його представник, заперечуючи вимогам позивача, не спростував їх , його реєстрація в спірній квартирі та факт проживання близько 16 років в ній не є підставою набуття на неї права користування . Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved