Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбі і у них народилась дочка, після народження якої сторони зареєстрували шлюб. В подальшому шлюб було розірвано. З моменту народження дитини, відповідач нехтував своїми батьківськими обов'язками щодо утримання та виховання дитини, внаслідок чого позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми правами та обов'язками, таким чином позивач вважає, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав щодо малолітньогосина. В судове засідання позивач не з'явилась, просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити та ухвалити у справі заочне рішення /а.с.53/. Відповідач до суду не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення. Представник третьої особи, позов підтримала та просила його задовольнити, справу слухати за її відсутності /а.с. 54/. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] /а.с. 6/. 22.03.2006 року сторони зареєстрували шлюб /а.с. 8/ та 16.03.2012 року шлюб сторін було розірвано /а.с. 9/. 18.10.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішенья про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільної дочки у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.11-12/. 05.02.2013 року ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва було відкрито виконавче провадження, проте відповідач рішення суду не виконує, аліментів не сплачує, внаслідок чого, станом на 01.02.2014 року утворилась заборгованість яка становить 33623,76 грн./а.с. 13-15/. На даний час дочка сторін проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі створенні всі умови для проживання дитини, її розвитку та виховання, що підтверджується актами обстеження житлових умов третьої особи /а.с. 10, 56/. Згідно рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 34 від 27.01.2015 року, про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дочки, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав /а.с.55/. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що позивач будучи матір'ю дочки виконує всі обов'язки пов'язані з розвитком і вихованням дитини, має достатній рівень житлових умов для повноцінного виховання і розвитку дитини, в свою чергу відповідач не бажає виховувати та утримувати доньку /а.с. 17-20/. Згідно п. 2 ч. 1, ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дитини. Крім того, суд вважає, що в майбутньому взяти на себе батьківські обов'язки та набути відповідні права по відношенню до дитини сторін, може виявити бажання іншій чоловік і формальне батьківство відповідача не повинно стояти на заваді інтересів дитини та її майбутнього батька.

Outcome: approved