overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що вона разом зі своїм малолітні сином [PERSON] проживає у вказаній вище квартирі. Квартира не приватизована, трикімнатна. В даній квртирі зареєстрована також мати позивачки - відповідачка [PERSON] З вересня 2011 року по теперішній час відповідачка в квартирі не проживає, речей її в квартирі не має, квартирою не цікавиться. На підставі викладеного, просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачка позов підтримала, просила його задовольнити, на підставах зазначених в ньому. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і визначені їм правовідносини. Спірне житлове приміщення представляє собою трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Квартира не приватизована, загальною площею 59,7 кв.м.. Згідно довідки по формі -3, виданої КП «Господар» від ЖЕД №221 від 21.07.2014 року №521, в кімнаті зареєстровані 3 особи, а саме сторони по справі, та малолітній син позивачки [PERSON], 1999 року народження. Відповідно до Акту від 11.06.2014 року, та пояснення свідка [PERSON], відповідачка в спірному приміщенні не проживає, речей її в квартирі не має. Згідно ч.1ст71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користуватись жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводяться в м порядку. Судом встановлено, що принаймні з 2011 року відповідачка не цікавляться спірною жилою площею, не несе витрати по її утриманню, речей її в спірній квартирі не має. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не проживає в спірній квартирі більше року без поважних причин, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зазначає, що вона разом із батьками та братами є наймачем квартири [ADDRESS]. В цій квартирі також зареєстровані її син та колишній чоловік, шлюб з яким було розірвано у 2009 році. Відповідач з 2008 року не проживає у квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає, квартирою він не цікавиться. Перешкод у користуванні житлом відповідачеві не чинили. У судовому засіданні змінила підстави позову і просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з підстав передбачених ст. 71, 72 ЖК України, щоб у подальшому зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Просила задовольнити заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили про розгляд справи у їх відсутність, неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено , що за адресою [ADDRESS] зареєстровані, згідно довідки дільниці № 45 КП «Жилкомсервіс» : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується і відомостями які витребувалися судом відповідно до вимог ст. 122 ЦПК України ( а.с.13) Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що з 2008 року відповідач за вказаною адресою не проживає, після розірвання шлюбу жодного разу його не бачила, останній раз бачила його у 2007 році. Як вбачається із висновку ДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області Євсюкова С.О. за заявою [PERSON] у якій вона просила вжити заходи до колишнього чоловіка, проводилася перевірка якою встановлено, показами свідків [PERSON] та [PERSON], що з 2009 року [PERSON] за вказаною адресою не мешкає.( а.с.8). Факт не проживання відповідача у спірній квартирі більше 6 місяців підтвердили суду свідки, які проживають по-сусідству і це зазначено у висновку ДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області Євсюкова С.О. Відповідач добровільно залишив житлове приміщення за вказаною адресою 6 років тому, його речі у квартирі відсутні. У відповідності зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад 6 місяців, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У своєму позові позивач вказала, що вона з 1979 року по теперішній час зареєстрована та фактично проживає в [INFO]. В даний час в квартирі зареєстрований, але фактично не мешкає з 2011 року її син [PERSON]. В 2011 році відповідач забрав свої речі і виїхав зі спірної квартири до своєї співмешканки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де фактично проживає вже 7 років. Відносини з сином вона не підтримує. Відповідач комунальні послуги не сплачує, його особистих речей в квартирі немає. В добровільному порядку відповідач не бажає змінити місце своєї реєстрації, чим створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні спірною квартирою. Перешкод для проживання вона відповідачу не чинила, замки не змінювала. У своєму позові позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 80 в будинку № 66 по вул. Сеченова в м. Запоріжжя. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просить позов задовольнити і просить розглянути справу без її участі при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений судом у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Треті особи в судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені судом в установленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надали. Дослідивши докази, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних обставин. Згідно копії особового рахунку № 40802042 [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS]. Із копій квитанцій про сплату комунальних послуг встановлено, що усі витрати по комунальним послугам несе позивач по справі [PERSON] Із відповіді з Департаменту реєстраційних послуг від 18.09.2018 року встановлено, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований [INFO] з 22.09.1994 року по теперішній час. Судом встановлено, що відповідачі - [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає в спірній квартирі і тому він втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі.. Відповідно до ст. 71 ЖК України, відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, оскільки не проживає в жилому приміщенні без поважної причини понад шість місяців. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» районний відділ УДМС України здійснює зняття фізичних осіб з реєстраційного обліку на підставі рішення суду про позбавлення права користування житлом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків проводиться в судовому порядку. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] знайшов свої обгрунтування та докази у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач вказує, що вона за договором купівлі продажу квартири від 11.05.2016 є власницею [ADDRESS]. На даний час за вказаною адресою прописаний і відповідач, але з 2013 року фактично там не проживає, його речей у будинку не має, місце його перебування на даний час невідоме. Позивач зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому вона просить суд визнати відповідно до ст. 72 ЖК УРСР відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS]. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Поштове повідомлення повернулось з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власницею [ADDRESS], що підтверджується копіями договору купівлі продажу квартири, посвідченого 11.05.2016 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1623. /а.с. 5,6/ Згідно довідки з Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою 15.07.2000 року. /а.с. 11/ Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 17.10.2016 № 2597 за адресою: [ADDRESS] [PERSON]В, зареєстрований, але не проживає з 2013./а.с.51/ Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2013 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. ст.72 ЖК Української РСР вказує, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни, провадиться в судовому порядку. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач вказує, що вона за договором купівлі - продажу квартири, посвідченого 18.09.2015 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON] є власницею кв. [ADDRESS], Запорізької області. На даний час за вказаною адресою прописаний і відповідач, але з вересня 2014 року він фактично там не проживає, його речей у будинку не має, місце його перебування на даний час невідоме. Позивач зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому вона просить суд визнати відповідно до ст. 72 ЖК УРСР відповідача таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS], Запорізької області. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у ъъ відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Поштове повідомлення повернулось з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власницею кв. [ADDRESS], Запорізької області. /а.с. 6,7/ Згідно довідки з Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою 26.01.2007 року. /а.с. 11/ Відповідно до довідки старшого по будинку, завіреної в.о. директора КП «Житломасив» [PERSON] за адресою: кв. [ADDRESS], Запорізької області не мешкає з вересня 2014 року. /а.с. 8/ Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з вересня 2014 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. ст.72 ЖК Української РСР вказує, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни, провадиться в судовому порядку. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS], Запорізької області. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивачка вказує, що вона є співвласницею житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою прописаний і відповідач, як чоловік її доньки та її зять. Співвласницею є її донька [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з 1996 року. Позивачка зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому вона просить суд визнати відповідно до ст. 405 ЦК України відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання сторони не з'явились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань не заявляв. Третя особа до суду не з'явилась, поштове відправлення повернулось з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з [PERSON] (після одруження [PERSON].) та [PERSON] є співвласницями квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. \\а.с. 7 \\ [PERSON] померла [INFO] року. /а.с. 6/ Позивач вступила у право спадкування на частину квартири, але не оформила своїх прав на спадкове майно. Відповідно до довідки старшої по будинку [PERSON] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає з 1996 року. /а.с. 8, 42/ Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 1996 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. ст.72 ЖК України вказує, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни, провадиться в судовому порядку. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування зазначає, що вона є основним наймачем квартири за адресою: 04114, [ADDRESS]. В квартирі на реєстраційному обліку перебувають крім позивача:її дочка - [PERSON], онука - [PERSON] та колишній чоловік дочки - [PERSON] [PERSON] (Відповідач). Позивачка, її дочка та онука фактично проживають в квартирі, натомість [PERSON] [PERSON] з 2000 року в квартирі не проживає, оскільки виїхав з України на проживання до Лівану (де, народився та проживав раніше). Наразі, місце проживання відповідача невідоме. Ніхто з членів родини позивачки зв'язок з [PERSON] [PERSON] не підтримує та з ним не спілкується, засоби зв'язку з ним невідомі. Відповідач ніякої участі в утриманні квартири не бере, особисті речі останнього в квартирі не зберігаються. Позивачка зазначає, що як наймач неприватизованої квартири вона не може від свого імені брати участь в управлінні багатоквартирним будинком, що є вкрай актуальним питанням, особливо після прийняття Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що на підставі ордеру на жиле приміщення [PERSON] для проживання з родиною в складі двох осіб, надано однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. В даний час у квартирі крім позивача зареєстровані: відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, шлюб з яким було розірвано 21 жовтня 2015 року. У 2008 році відповідач добровільно залишив спірну квартиру, забрав всі свої речі. З того часу він в квартиру не приходив, квартирою не цікавився, комунальні послуги та інші послуги за квартиру не сплачує. Місцезнаходження відповідача, позивачу [PERSON] невідомо. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то позивач змушена сплачувати всі нараховані платежі власними силами. Таким чином, наявність реєстрації відповідача в квартирі тягне за собою додаткові витрати на утримання житла. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не чинив. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад шість місяців без поважних причин. В судовому засіданні представник позивача діє також від імені третьої особи [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вважаючи на те, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад шість місяців,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.11.2000 року належить будинок № [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, але не проживає там з 2010 року. Майно, що йому належить у приміщенні відсутнє. Реєстрація відповідача у вказаному будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися належною йому власністю. За вказаних обставин просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] Представник позивача наполягала в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог, та просила винести заочне рішення по справі, оскільки відповідач не з'являється у судові засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, належно сповіщений про місце та час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача,дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] Херсонської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.11.2000 року (а.с.5) . Як вбачається з матеріалів справи, разом з позивачем у його будинку зареєстрований відповідач [PERSON].(а.с. 4), але не проживає у ньому з 2010 року, що підтверджується довідкою №9, виданою старшим кварталу від 06.10.2017 року (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], в якому зареєстрований [PERSON], але за вище вказаною адресою не проживає більше встановленого чинним законодавством строку за місцем реєстраційного обліку без поважних причини, тому є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 273, 283-285, 289 ЦПК України,

Outcome: approved