Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем№ 25155 від 19.11.2020 року таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.11.2020 нотаріусом вчинено виконавчий напис за № 25155про стягнення з нього на користь відповідача заборгованостіза кредитним договором в розмірі 7 429 грн. 63 коп. і заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 4 192 грн. 06 коп. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 05100070001XSGE від 19.09.2012 року укладеним з АТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінпром маркет». Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.02.2018 року по 19.11.2020 року.Позивач вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме нотаріус не переконався у безспірності вказаної заборгованості, тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.06.2021 року у справі № 242/2880/21 визначено головуючого суддю Переясловську Ю.А. Ухвалою судді Переясловської Ю.А. Селидівського міського суду Донецької області від 02.06.2021 року, відкрито провадження по вищевказаній справі, та відстрочено позивачу [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення по спрааві. 01.09.2021 року до провадження судді Хацько Н.О., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (у зв`язку із перебуванням судді Переясловської Ю.А. у відпустці без збереження заробітної плати до 01.10.2021 року та закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді з 24.09.2021 року) передано справу № 242/2880/21. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.09.2021 року цивільну справу № 242/2880/21 прийнято до провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомленаналежним чином, надала до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та провести розгляд справи без її участі. Представник відповідача ТОВ «Фінпром маркет» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про врегулювання спору за участю судді та заяву про визнання позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайловичв судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. 19.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. був вчинений та зареєстрований в реєстрі за № 25155 виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним договором№ 05100070001XSGE від 19.09.2012 року укладеним з АТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінпром маркет»; стягнення заборгованості проводиться за період з 21.02.2018 року по 19.11.2020 року; сума заборгованості за тілом кредитускладає 7 429 грн. 63 коп. коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами складає 4 129 грн. 06 коп. та за вчинення виконавчого напису 50 грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача складає 11 671 грн. 69 коп. Згідно копії постановипро відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 року на виконання вищезазначеного виконавчого напису головним державним виконавець Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), відкрито виконавче провадження ВП № 64921644. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України«Пронотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову КабінетуМіністрів України№ 662від 26.11.2014року«Про внесеннязмін допереліку документів,за якимистягнення заборгованостіпровадиться убезспірному порядкуна підставівиконавчих написівнотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 19.11.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 19.11.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, надав суду заяву про визнання позовних вимог, що в свою чергу підтверджує доводи позивача. . Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачу ухвалою суду було відстрочено сплату судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп., у разі задоволення позову позивача, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved