Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на отримання земельної частки (пай), розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах у власність із земель, яка перебуває у колективній власності КСП «Аджамське», розташованої на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] була членом КСП «Аджамське» і була включена до списку-додатку до державного акта на право колективної власності на землю серії КР № 000006 від 23.11.1995 року. Однак, у зв`язку зі зміною місця проживання [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) їй не видавався. На час смерті [PERSON] позивач була неповнолітньою і проживала разом з нею. Після звернення позивача у вересні 2019 року до нотаріуса, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право на об`єкт спадкування. З метою захисту своїх спадкових прав позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника - адвоката Петкова В.П. до суду подано заяву, в якій він позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Представник відповідача - сільський голова Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в судове засідання не з`явився, в заяві, наданій до суду, визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та просив розглядати справу без участі представника сільської ради. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України при визнанні позову відповідачем ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.02.2006 року Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.9). Згідно трудової книжки серія [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , остання 01.07.1985 року прийнята в члени колгоспу ім.Ватутіна Кіровоградського району Кіровоградської області УРСР. 06.03.1990 року колгосп ім.Ватутіна перейменовано на колгосп «Аджамський», а 12.02.1993 року колгосп «Аджамський» реорганізовано в КСП «Аджамське». [PERSON] переведена на роботу в члени КСП. 31.12.1995 року вона виведена з членів підприємства (а.с.10). З довідки Управління Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області № 159 від 06.12.2011 року вбачається, що колективному сільськогосподарському підприємству «Аджамське» 23.11.1995 року виданий державний акт на право колективної власності на землю серія КР № 000006, який зареєстрований у книзі записів державних актів за № 6. [PERSON] внесена до списку-додатку до зазначеного державного акта під № 500 (а.с.14). Відділом у Кіровоградському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на адвокатський запит надано відповідь № 164/113-19 від 04.03.2019 року, в якій зазначено, що відповідно до наявної у Відділі земельно-кадастрової інформації та згідно із списком-додатком до Державного акта на право колективної власності серія КР № [NUMBER] , зареєстрованого 23 листопада 1995 року за № 6, [PERSON] включено до членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Аджамське». Згідно записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Аджамське» запис про видачу [PERSON] сертифікату відсутній (а.с.15). Згідно довідки Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 2252/06-08 від 09.11.2011 року за померлою [INFO] [PERSON] рахується земельна ділянка (пай), розміром 4,94 га (із земель колишнього КСП «Аджамське»), що знаходиться на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області не посвідчувався (а.с.11). Родинні відносини позивача з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] і [PERSON] , а також свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7, 8). З довідки Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області № 65 від 14.01.2019 року вбачається, що [PERSON] була прописана та проживала разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Після звернення позивача до нотаріуса із заявою щодо роз`яснення порядку оформлення спадщини після смерті [PERSON] повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки спадкодавцю не видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с.12). На запит суду в.о. щодо нотаріального обслуговування населення Добровеличківського району - завідувачем Новоукраїнською районною державною нотаріальною конторою надано Інформаційну довідку № 59092344 від 21.01.2020 року, з якої вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ст.ст. 1217, 1218, 1223 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п.1, п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист прав спадкоємців на отримання в порядку спадкування земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай) за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності - шляхом пред`явлення позову про визнання прав на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи позицію позивача, судові витрати по справі покладаються на неї. На підставі ст.ст.15, 16, 190, 328, 1217, 1218, 1223, 1225, 1268, 1296 ЦК України, розділу Х Перехідних положень ЗК України, Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок,

Outcome: approved