Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість по аліментам за період з 05.03.2015 року по 01.07.2017 року; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обгрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому 08.05.2009 року шлюбі, який за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.03.2015 року розірвано. Від шлюбних відносин мають трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею, спорів стосовно місця проживання дітей не було, відповідач не заперечував, щоб діти жили з нею. Весь цей час Відповідач життям своїх дітей не цікавився, не виявляв бажання приймати участь у їх вихованні. Рішенням Дніпровського районного суду від 30.03.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей, однак рішення суду не виконується ні у добровільному порядку ні у примусовому і на теперішній час існує заборгованість по аліментам у сумі 40 531,95грн. Відповідач ні яким чином не піклується про своїх дітей, не цікавиться їх успіхами та захопленнями, станом здоров'я, не забезпечує таких базових речей, як: харчування, одяг, медичного догляду, лікування; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, грубо порушуючи таким чином вимоги ч.І ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Вона змушена самостійно вирішувати усі матеріальні питання та питання виховання їх дітей без участі Відповідача. Майже протягом всього сумісного проживання Відповідач зловживав спиртними напоями, та наркотичними засобами. Коли з'являвся вдома , влаштовував сварки, бійки свідками яких були наші малолітні діти, вона навіть була змушена неодноразово звертатися у поліцію з заявами на неправомірні дії відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився - про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровського району м. Херсона в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому 08 травня 2009 року шлюбі, який за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.03.2015 року розірвано. Рішення набрало законної сили 28.03.2015 року. Позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №542 від 08.07.2017 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 07.07.2017 р. №17280 виданої Дніпровським РВ ДВС м. Херсона, заборгованість [PERSON] по ліментах станом на 01.07.2017 року становить 40531,95 грн. Відповідно до листа Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 17.03.2015 р. №37/606, повідомлено, що на заяву [PERSON], зареєстрованої 07.03.2015 року до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші дії за №2690 та розглянуто керівництвом. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення. Крім того, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Як вбачається з висновку Дніпровської районної у м. Херсоні ради виконавчого комітету орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. У відповідності до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батькіських прав знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідачів батьківських прав у відношенні їх дитини. Стосовно вимог про стягнення з відповідача у примусовому порядку заборгованості по аліментам, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 Сімейного кодексу Українитаст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом вказаних норм законодавства, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника і в інших передбачених законом випадках. Пунктом 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5встановлено, що виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленомустаттею 195 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 15 вказаної інструкції - стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного строку, що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч. 8ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права та свободи. Отже, виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості по аліментам за рішенням суду передбачено ч. 3ст. 194 СК України лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). Виходячи з наведених положень сімейного законодавства таЗакону України «Про виконавче провадження»,у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам згідно з розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ані стягувачем, ані боржником у встановленому законом порядку, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів захищені в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, зі сплати яких і виникла ця заборгованість. Щодо оспорювання розміру заборгованості по аліментам такі вимоги у позові не заявлялися. Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів не підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 640 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial