Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та відшкодування збитків в загальному розмірі 19300 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судового наказу, виданого Голосіївським районним судом м.Києва 29.09.2017 р., з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частина його доходу, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2017 р. і до повноліття дитини. Згідно довідки розрахунку державного виконавця від 25.04.2018 р. сума заборгованості за аліментами, нарахованими станом на [INFO], становить 18122 гривні. З врахуванням положень ст.196 СК України позивач зазначає, що відповідач повинен сплатити максимальний розмір пені - 100% від існуючої заборгованості, тобто 18122 гривні. Крім того, в обгрунтування позову позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання, що виникло за судовим наказом, вона змушена була самостійно нести усі витрати по утриманню дитини, яка проживала разом з ним, За час прострочення сплати аліментів відбулось знецінення гривні, що призвело до завдання збитків. Посилаючись на положення ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати на суму заборгованості по аліментам та три відсотки річних, які вона вважає збитками. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2017 р. Голосіївським районним судом м.Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј доходу платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2017 р. і до повноліття дитини, до [INFO] . Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, складеної державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві заборгованість відповідача по аліментам станом на [INFO] становить 18122,45 гривень. Відповідно до ст.180 СК України закон покладає на батьків обов`язок утримувати своїх дітей з моменту їх народження та до досягнення дітьми повноліття. У разі ухилення від утримання дитини аліменти стягуються у судовому порядку у розмірі, який буде визначено судом. Відповідно до ст.ст. 191, 201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист (ч.2 ст.368 ЦПК України). Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц Велика Палата визнала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах, виходячи із того, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Оскільки, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, починаючи з серпня 2017 р, вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, починаючи з серпня 2017 року і до дня звернення до суду, підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме в розмірі 100% від суми заборгованості по аліментам, оскільки розмір пені за період прострочення є більшим ніж розмір заборгованості по аліментам за визначений період. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат від суми заборгованості по аліментам, що в розумінні позивача є збитками в зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань по сплаті аліментів з огляду на наступне. Положення ст.625 ЦК України, якою передбачено стягнення 3% річних та інфляційних втрат в зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання, не може бути застосована до правовідносин, що виникли між сторонами та пов`язані з виконанням обов`язків батьків по утриманню дітей. Стягнення платежів, передбачених ст.625 ЦК України є ступенем відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. До даних правовідносин, що виникли між сторонами, і пов`язані з порушенням платником аліментів своїх зобов`язань по їх сплаті, застосовуються спеціальні норми, а саме норми ст.196 СК України. Крім того, платежі, передбачені ст.625 ЦК України, не можна ототожнювати із збитками, визначення яких міститься в ст.22 ЦК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справ.

Outcome: partial