Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі , який розірвано. У них є син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем . Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги необхідної для утримання дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно. У червні був з сином в «Ігроленді», де витратив близько 100 грн., тому вважає, що аліменти у червні є сплаченими. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково та пояснила, що на утриманні відповідача перебуває батько, який є інвалідом 1 групи та дружина, яка на даний час не працює. Відповідач завжди брав участь у матеріальному утриманні сина, придбавав йому одяг, необхідні речі. Розмір аліментів визначений позивачем є завеликий, а тому просила визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 12 березня 2006 року , його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. ст. 141,155 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення\~(ч.1 ст. 184 СК України). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено відповідачем, останній працює водієм-експедитором ТОВ «Завод алмазного інструменту» , отримує заробітну плату, що є регулярним доходом. У судовому засіданні відповідачем та представником відповідача не наведено докази в розумінні ст. 57 ЦПК України та обставини, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України та згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Посилання відповідача щодо перебування на його утриманні батька [PERSON], який є інвалідом 1 групи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як пояснив відповідач в судовому засіданні, він є не єдиним сином, має брата [PERSON], 05 вересня 1984 року, а тому обовязок по наданні такої допомоги покладається не тільки на нього. Також в судовому засіданні встановлено, що дружина відповідача [PERSON] є працездатною особою, але на даний час не працевлаштована. На час прийняття рішення, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» складає 1286 грн. Тому, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків необхідно на її утримання надавати не менше 643 грн., а при стягнення аліментів не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, ця сума становить 385 грн. 80 коп. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, рівності обовязку батьків щодо її утримання, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів та визнання відповідачем позову про стягнення аліментів в розмірі 200 грн., суд дійшов до висновку щодо можливості стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходу з часу звернення до суду , а саме з 05 червня 2015 року. Є такими, що не заслуговують на увагу заперечення відповідача щодо сплати ним у червні 2015 року аліментів у розмірі 100 грн., оскільки вказана сума не відповідає мінімальну розміру аліментів визначеному законодавством та відповідачем взагалі не доведений факт надання такої допомоги позивачу на утримання сина. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення в частині стягнення аліментів за місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved