Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 10.05.2000 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO] Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач декілька останніх років зловживає спиртними напоями, не ходить на роботу, не допомагає по господарству та не бажає змінити свою поведінку. Подальше збереження шлюбу є неможливим, шлюб існує формально, примирення між ними є недоцільне, спільно нажитого майна немає, а тому просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] 26.10.2017 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області сторонам по справі було надано два місяці для примирення та провадження у справі зупинено до закінчення визначеного судом строку наданого для примирення. 01.03.2018 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області поновлено провадження у справі та продовжено судовий розгляд справи за правилами ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 10.05.2000 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Івано-Франківського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 352 (а.с. 4). У шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Подружнє життя у сторін не склалося, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, примирення між ними не відбулось, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, а відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву та заперечень на позов не подав, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити шлюбне прізвище [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що неповнолітній [PERSON], [INFO], виповнилось 17 років, суд вважає, що вона має право визначити своє місце проживання з матір'ю або з батьком самостійно. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,0 грн. (квитанція № 0.0.857965607.1 від 26.09.2017 року, а.с. 1). На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved