Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся із позовом, у якому зазначає, що він є власником 3/4 житлової квартири, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідачка є власником 1/4 цієї квартири. Відповідачка тривалий час не бере участі в витратах на утримання квартири, не здійснює поточного ремонту, не цікавиться впродовж восьми років цим майном. Позивач вважає, що такими діями порушуються його права як співвласника квартири. Вважає, що частка відповідачки є незначною в порівнянні з його часткою і виходячи з характерних властивостей квартири відсутня технічна можливість виділення частки в окремий об`єкт. Тому, єдиною можливістю усунення його порушеного права є позбавлення відповідачки права власності на це майна. Припинення права власності відповідачки не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки відповідачка у цій квартирі не проживає, більше восьми років перебуває за межами України, де забезпечена житловою площею. Тому просить припинити право власності позивачки на 1/4 частку квартири, визнати за ним право власності на 1/4 квартири та присудити відповідачці грошову компенсацію за належну їй частку в розмірі 29\~502 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених в ньому підстав, надав пояснення про те, що відповідачка понад 8 років ухиляється від виконання обов`язків співвласника щодо утримання квартири, не проявляє інтересу до вказаної квартири, знаходиться весь цей час за межами України, жодного разу не зв`язалась з позивачем, тому задоволення вказаного позову буде єдиним способом захисту права позивача. Також вона не з`явилась в судове засідання, не подала відзив на позов. А позивач надав суду усі необхідні докази, а саме: висновок експертизи про неможливість поділу квартири, вніс кошти на відповідний депозитний рахунок. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень ч.11\~ст.128 ЦПК України\~належним чином була повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав. Так,\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України) Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач є власником ѕ частки квартири [ADDRESS] . Право власності набув в порядку спадкування відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 09.01.2019 р., ухваленого в заочному порядку. Право власності позивача зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з цим же рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 09.01.2019 р. та свідоцтвом про право власності на житло від 29.12.1993 р., примірник якого знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи №1632 КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», та оригінал якого також представив представник позивача у судове засідання, відповідачці належить 1/4 частка вказаної квартири. Належна сторонам квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Площа квартири становить 51,9 кв. м., квартира складається з трьох кімнат, кухні, коридору, кладової, двох балконів, вбиральні. Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності вартість квартири становить 111008 грн., а вартість 1/4 частки квартири становить 29502 грн. Згідно з відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області [PERSON] з 26.09.2000 р., знята із реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с. 42). За відомостями Реєстру Луцької міської територіальної громади інформація про зареєстроване місце проживання [PERSON] відсутня. (а.с. 44). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.4 та ч.5 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься в\~ст. 321 ЦК України. Поняття права спільної часткової власності визначено\~ст. 356 ЦК України, відповідно до ч.1 якої власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Ч.1 ст.365 ЦК передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених ч.1 ст. 365 ЦК підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Обґрунтовуючи позов, позивач як підстави для припинення права відповідачки на частку у праві спільної часткової власності на квартиру вказує, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим. У зв`язку з пред`явленням позову про припинення права власності, позивач виконав умову щодо попереднього внесення на депозитний рахунок суду компенсації вартості частки у квартирі, що належить відповідачу, перерахувавши 29502 грн. на депозитний рахунок суду. Суд погоджується з доводами позивача про неможливість розподілу квартири в натурі виділу між співвласниками, оскільки цей факт підтверджується відповідним висновком будівельно-технічної експертизи. Водночас, не можна погодитись з доводами позивача про неможливість встановлення між співвласниками порядку спільного користування цією квартирою. Відповідно до\~ст.\~358\~ЦК України право\~спільної часткової\~власності здійснюється\~співвласниками за\~їхньою згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. З матеріалів справи та інвентаризаційної справи КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що спірна квартира є трикімнатною. З даних технічного паспорта на квартиру встановлено, що у відповідності до часток співвласників 1/4 частині квартири відповідає 13 кв.м., а 3/4 частці відповідає 38,9 кв. м. Тобто частка відповідачки в квартирі, яка становить 13 кв.м., відповідає приблизно площі однієї з кімнат квартири. Таким чином, суду не доведено факту неможливості спільно володіти та користуватися спірним житлом її співвласниками. З цих же міркувань не можна погодитись із доводами позивача про те, що частка позивачки в квартирі є незначною. Крім того, вартість частки позивачки визначена в розмірі 29502 грн., що також викликає сумнів у спроможності відповідачки за вказані кошти придбати інше житло, та сумнів в тому, що цим не буде завдано істотної шкоди інтересам відповідачки. Також, суду не надано доказів наявності в відповідачки іншого житла, крім 1/4 частки у спірній квартирі, тому суд позбавлений можливості встановити чи має відповідач інше житло, крім спірної квартири. Суд враховує і те, що позивач також не проживає в спірній квартирі, про що зазначив в позовній заяві і підтвердив у судовому засіданні представник позивача. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому, з урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги інтереси обох сторін щодо володіння та користування належними їм частками житлового приміщення, суд приходить до висновку про позивач не довів підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України\~для припинення права відповідачки на частку у спільному майні, а також не довів, що таке втручання у її право власності на майно за встановлених обставин є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Доводи позивача про те, що відповідач не бере участі в витратах на утримання квартири, а також те, що відповідачка не проживає за вказаною адресою понад вісім років, а проживає за межами України, висновків судів не спростовують, оскільки сама по собі наявність однієї з обставин, передбачених ст. 365 ЦК, за умови встановлення, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні може завдати істотної шкоди її інтересам як співвласника та членам його сім`ї, не може бути підставою для задоволення позову. Таким чином, позовна вимога про припинення права відповідачки на частку у спільному майні задоволенню не підлягає, як і вимога про присудження компенсації на належну їй частку. Оскільки у задоволенні вимоги позивача про припинення права відповідачки на частку у спільному майні відмовлено, то не підлягає задоволенню і вимога про визнання права власності позивача на цю частку. Судові витрати покласти на позивача, а внесені на депозитний рахунок кошти в порядку\~ст.365\~ЦК України підлягають поверненню позивачу. На підставі ст.ст. 319, 321, 356, 358, 365 ЦК України та

Outcome: dismissed