Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що 02 вересня 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. 26.04.2000 року зареєстровано розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем і з цього часу вони проживають окремо. В даний час дочка навчається в Черкаському медичному коледжі 1-11 рівня акредитації з 01.09.2012 року. Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець і сума доходу за 2013 рік склала 5000 тисяч гривень. Так як навчання платне, [PERSON] вимушена допомагати дочці сплачувати за навчання. Відповідач працює механізатором в приватній фірмі і отримує заробітну плату, розмір якої і конкретне місце роботи позивачу невідоме. Тобто, відповідач працює і має можливість надавати допомогу дочці, яка в зв'язку з навчанням її потребує. Відповідач до досягнення повноліття дочкою сплачував аліменти відповідно до рішення суду, а після досягнення повноліття відмовився платити і угоди про добровільну сплату аліментів між нами до цього часу не досягнуто, що і стало підставою для звернення до суду про примусове стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до двадцяти трьох років. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 25 % від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину, до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він сплачує аліменти на утримання дитини від другого шлюбу і тому не має можливості надавати дочці допомогу у розмірі, що встановлений законом. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, оскільки доводи відповідача є законними і ґрунтуються на доказах, які безпосередньо були дослідженні в судовому засіданні, а тому суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі 350 гривень.. Договір між батьками про сплату аліментів на дитину згідно ст. 189 СК України не укладався. Заява про добровільне відрахування аліментів згідно ст. 187 СК України відповідачем за місцем роботи не подавалась. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалює рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі триста п»ятдесят гривень, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 26.09.2014 року і до досягнення 23 років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати від сплати яких позивача було звільнено згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України ,

Outcome: partial