Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСББ « Перемога» в особі голови ОСББ « Перемога» [PERSON] про визнання недійсним протоколу засідання членів правління ОСББ « Перемога» від 09.01.2017 року, стягнення сум. Справа була передана в провадженні судді Штих Т.В. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21 травня 2018 року. У подальшому позовні вимоги були неодноразово змінені. В обґрунтуванням позовних вимог посилається на те, що вона з 01 квітня 2012 працювала головою правління житлово будинку ОСББ « Перемога» по проспекту Перемотги б. 46 по сумісництву. А з 07 серпня 2013 року по 31 січня 2017 року- працювала на постійній основі. Звільнена наказом від 31 січня 2017 року за власним бажанням. В остаточних вимогах позивач просить визнати недійсним протокол засідання членів правління ОСББ « Перемога» від 09 січня 2017 року, стягнути з ОСББ « Перемога» на її користь заробітну плату за січень 2017 року у сумі 2576 гривен, а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні з 01 лютого 2017 року по 22 лютого 2017 року в розмірі 2060,80 гривен, а також сплачені судові витрати в розмірі 647 гривен. На позовні вимоги надано відзив, де відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 18 травня 2018 року надано зауваження на відзив, де позивач не погоджується з відзивом, та просить задовольнити позовні вимоги. 24 липня 2018 року подані заперечення на зауваження на відзив до позовної заяви/, з проханням відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог. 04 жовтня 2018 року позивачем надано пояснення на заперечення та доповнення до позовної заяви. 06 листопада 2018 року надано уточнення, де викладені остаточні позовні вимоги. Ухвалою від 19 лютого 2018 року справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача категорично заперечувала проти позовних вимог зазначила, що не має підстав для задоволенні позовних вимог, вказала, що позивач сама себе звільняла, сама заповнювала трудову книжку, та проводила розрахунки. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами пояснення, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. ст. 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. \~ \~ \~ \~Відповідно до наказу від 01.04.2012 року [PERSON] прийнято на роботу головою ОСББ « Перемога» з 01.04.2012 року на підставі рішення зборів. Судом встановлено, що 09 січня 2017 року відбулися збори членів правління ОСББ « Перемога», де, серед іншого були вирішені питання оплати праці. 22 січня 2017 року позивач звернулась до правління ОСББ [PERSON] з питанням звільнення з посади та виплати компенсації за невикористану відпустку. Вказану заяву позивач вручила 22 січня 2017 року [PERSON] 22 січня 2017 року також була надана заява про те, коли [PERSON] перебувала у відпустках. 23 січня 2017 року було складено «Акт прийому передачі папок по будинку № 46», вказані в даному акті речі були передані [PERSON] 23 січня 2017 року. 23 січня 2017 року було складено « Акт прийому- передачі статутних документів ОСББ « Перемога». 23 січня 2017 року відповідно до наказу № 1/17 було звільнено [PERSON], підписаний головою ОСББ « Перемога» - [PERSON] 31 січня 2017 року відповідно до наказу № 1-а/17 було вдруге звільнено [PERSON] за власним бажанням. Відповідно до графіку обліку використаного робочого часу 31 січня 2017 року [PERSON] перебувала 8 годин на робочому місці. Відповідно до наказу від 01 лютого 2017 року № 1к/2017 [PERSON] звільнена з займаної посади за власним бажанням з 09 лютого 2017 року на підставі протоколу зборів № 1 від 22 січня 2017 року. Згідно з даними трудової книжки на а.с. 23 міститься запис про звільнення [PERSON] з займаної посади 31 січня 2017 року, яка виконана власноруч, про що вона не заперечувала та повідомила в судовому засіданні. На а.с. 16 в матеріалах справи міститься повідомлення [PERSON] від 01 лютого 2017 року, про те, що вона закінчує свої повноваження голови ОСББ. Відповідно до протоколу № 1 від 08 лютого 2017 року загальних зборів обєднання співвласників багатоквартирного будинку « Перемога» головою правління затверджено [PERSON] Відповідно до наказу № 2/2017 від 13 лютого 2017 року [PERSON] призначено головою правління ОСББ « Перемога». Відповідно до акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 20-01-4401/0859 порушень при звільненні [PERSON] не виявлені. При перевірці виплати заробітних плат порушень не виявлено. 22 лютого 2017 року [PERSON] виплачені всі кошти при звільненні. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008\~ N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» підставами\~ для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського\~ товариства можуть бути: - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; - позбавлення\~ акціонера\~ (учасника)\~ товариства\~\~ можливості взяти участь у загальних зборах; - порушення прав чи законних інтересів\~ акціонера\~ (учасника) товариства рішенням загальних зборів. П. 18 вищезазначеної Постанови встановлює, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: - прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; - прийняття загальними зборами рішень з питань,\~ не включених до\~ порядку\~ денного загальних зборів товариства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем надано суду належні та допустимі докази підтвердження належного повідомлення у передбачені статутом строки [PERSON] про дату, час та місце та порядок денний загальних зборів. Інших оказів неправлмірності проведення зборів членів правління ОСББ « Перемога» суду не надано. Суд акцентує увагу на ті факти, що [PERSON] самостійно видавала накази, вносила відомості до своєї трудової книжки та вчиняла інші дії на свою користь. Тому при таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенні в звязку з їх безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, здійснюється в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір установа повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок. В Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012 р. по справі № 1-5/201 щодо взаємозв'язку положень ст.ст. 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України зазначено наступне. «Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином,\~для встановлення\~початку перебігу\~строку звернення\~працівника до\~суду з\~вимогою про\~стягнення середнього\~заробітку за\~весь час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~визначальними є\~такі юридично\~значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку». Така юридично значима обставина як невиплата належних позивачеві сум при звільненні підтверджується доказами наданими позивачем, та в пенвій мірі, визнанням представника відповідача вказаної суми невиплаченої суми заробітної плати. В Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012 р. по справі № 1-5/201 щодо взаємозв'язку положень ст.ст. 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України розтлумачено, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. [PERSON] обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. №100 (далі [PERSON] №100), є обов'язковими для застосування на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності і господарювання. Як зазначено в абзаці 3 п. 2.2 [PERSON] №100, середньомісячна зарплата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Звідси випливає, що розрахунковим періодом вважатимуться два повністю відпрацьовані місяці, які передують місяцю, в якому працівника звільнили. Згідно з п. 5 [PERSON] №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Перед тим як визначити середній заробіток за останні два місяці, необхідно обчислити середньоденну зарплату шляхом ділення нарахованої заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Середня місячна заробітна плата обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середню кількість робочих днів за ці два місяці (середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства (п. 8 [PERSON] №100). Позивач взагалі не надала жодних розрахунків.

Outcome: dismissed