Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вказавши, що 29 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно сімейні відносини з відповідачем припинено з липня 2018 року, з того часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу зазначила несхожість характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Вказує, що почуття любові та взаємоповаги втрачено, вважає, що сім`я з відповідачем розпалася остаточно, носить формальний характер, просить розірвати шлюб. Ухвалою від 13.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2015 року Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 92 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Шлюбносімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Відсутність взаєморозуміння призвела до розпаду сім`ї (а. с. 3). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Згідно з положеннями ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, позивач та відповідач спільне господарство не ведуть, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено серед іншого, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого ним судового збору, а інші 50 % - повернути позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved