Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права приватної власності на ? частину у спільному сумісному майні подружжя та виділ в натурі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться у шлюбі з 29 липня 1989 року. Шлюб зареєстровано в міськвідділі ЗАГС м. Синельни\-кове Дніпропетровської області,актовий запис № 189. На спільні сумісні кошти подружжя вони збудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою Дніпропет\-ровська область, м. Синельникове, вул. 50 років ВЛКСМ, 87. На підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 214 від 15 серпня 2001 року на імя [PERSON] 29 серп\-ня 2001 року було видано правовстановлюючий документ-свідоцтво на право власності. Свідоцтво видано взамін договору про надання в безстрокове кори\-стування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будин\-ку на праві особистої власності, посвідченого Першою Синельтшківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2174 від 13 грудня 1989 року. На підставі свідоцтва про право власності від 29.08.2001 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди зареєстровані за [PERSON] в комунальному підприємстві «Синельниківське МБТІ» за реє\-стром № 8623 в реєстровій книзі № 121. Згідно довідки КП «СМБТІ» № 1515 від 16.09.2015 року та технічного пас\-порту на житловий будинок виготовленого станом на 16 вересня 2015 року на земельній ділянці за адресою: м.Синельникове, вул.50 років ВЛКСМ, 87 розташовані: А-1 житловий будинок (каркасномазаний ,обкл. 0,5 цегли) ,загальною площею 84,5 кв.м.,житловою площею 60,1 кв.м.; Б-1 літня кухня (шлакоблок); В-1 сарай (шлакоблок); Г-1 сарай (шлакоблок); П-1 погріб (цегла); Д-1 гараж (каркасномазаний,обкл..0,5 цегли); Е-1 вбиральня (деревяна); № 1-3 огорожа (метал.). Згідно з експертним висновком ТОВ «С-Тиматика» станом на 07 жовтня 2015 року ринкова вартість обєкта оцінки житлового будинку з господарсь\-кими будівлями та спорудами ,які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років ВЛКСМ, 87 складає 178 639 гривень. На теперішній час у них з відповідачем склалися неприязнені стосунки, більше одного року вони не проживають однією сімєю. Відповідач не допускає її проживати в будинку і заявляє, що житловий будинок на праві власності належить тільки йому і в добровільному порядку не визнає її права на частку у спільному сумісному майні подружжя. У зв'язку з чим просить визнати за нею право приватної власності на ? частку житлового будин\-ку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: Дніпропетро\-вська область, м. Синельникове, вул. 50 років ВЛКСМ, 87 та виділити цю части\-ну в натурі, згідно з одним із варіантів висновку судової будівельно-технічної експертизи. До початку судового засідання позивач надала заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить виділити їй в натурі ? частину житлового будинку та господарчих споруд, розташованих за адресою: м. Синельникове, вул.. 50 років ВЛКСМ, 87, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи, а саме по варіанту №1: частку з кімнатами в житловому будинку:1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7; господарчі будівлі: Г-1, Б-1, В-1, вартістю 176815 грн. 97 коп., що складає 42 %, різницю вартості, меншої від ідеальної частки в сумі 33716 грн. 53 коп. стягнути з відповідача на її користь. Просить справу розглянути без її участі. До початку судового засідання позивач надав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просив справу слухати без його участі. Згідно з положеннями ч.4\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.07.1989 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане міським відділом ЗАГС м. Синельникове Дніпропетровської області серії ІV-КИ №323035. Відповідно до свідоцтва про право власності від 29.08.2001 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташований за адресою: м. Синельникове, вул.. 50 років ВЛКСМ, 87, зареєстрований за [PERSON] в комунальному підприємстві «Синельниківське МБТІ» за реє\-стром № 8623 в реєстровій книзі № 121. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Синельниківської міської ради від 15.08.2001 року №214 взамін договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, посвідченого 1-ю Синельниківською держнотконторою за реєстром №2174 від 13.12.1989 року. З довідки КП «СМБТІ» № 1515 від 16.09.2015 року та технічного пас\-порту на житловий будинок виготовленого станом на 16 вересня 2015 року вбачається, що на земельній ділянці за адресою: м. Синельникове, вул.50 років ВЛКСМ, 87 розташовані: А-1 житловий будинок (каркасномазаний, обкл. 0,5 цегли), загальною площею 84,5 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м.; Б-1 літня кухня (шлакоблок); В-1 сарай (шлакоблок); Г-1 сарай (шлакоблок); П-1 погріб (цегла); Д-1 гараж (каркасномазаний, обкл..0,5 цегли); Е-1 вбиральня (деревяна); № 1-3 огорожа (метал.). Згідно з експертним висновком ТОВ «С-Тиматика» станом на 07 жовтня 2015 року ринкова вартість обєкта оцінки житлового будинку з господарсь\-кими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років ВЛКСМ, 87 складає 178 639 гривень. На даний час між позивачем та відповідачем виникають непорозуміння з приводу користування, утримання зазначеного нерухомого майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто, в зв'язку з чим відповідач звернулася до суду. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельної-технічної експертизи №2599/2600-17 від 14.12.2017 року, враховуючи відповідність будівельним нормам, обємно-планувальні параметри квартир будинку, що виділяються співвласникам, можливість розподілу з мінімальною кількістю переобладнань із збереженням несучої спроможності основних конструктивних елементів будинку, враховується забудова ділянки дворовими господарчими будівлями та спорудами з можливістю їх подальшого виділу до квартир співвласників без порушення будівельних норм. Виконання вищезазначених умов при розділі відповідно до ідеальних часток співвласників з мінімальним можливим відступом від ідеальних часток співвласників можливо лише з незначним відступом від вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Загальні положення» та експертом може бути запропоновано лише два найбільш оптимальні варіанти розподілу домоволодіння, розташованого за адресою: м. Синельникове, вул.. 50 років ВЛКСМ, 87. У відповідності до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не передбачено законом або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальним правилом\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах даної категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до об'єктів права спільної сумісної власності визначено\~ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3\~ст. 61 СК України\~кореспондує ч. 4\~ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об'єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору\~інтереси сім'ї, а не власні, не пов'язані з сім'єю інтереси одного з подружжя. Згідно з ч.1\~ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. ч. 2, 3\~статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з ч.1\~статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спосіб та порядок поділу спільного сумісного майна подружжя зазначені в\~ст. 71 СК України, відповідно до якої майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Пунктами 22, 23, 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. В даному випадку, спірний будинок був побудований сторонами в період, коли сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Будь-яких доказів про існування домовленостей між позивачем та відповідачем щодо майна або шлюбного договору суду не надано. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17 лютого 2016 року по справі № 6-1500цс/15, при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, враховуючи вищезазначене, виходячи з того, що частки позивача та відповідача у спільному майні є рівними, а тому позивач має право на належну йому частку у спільному з відповідачем майні, і звідси й має право на так звану ідеальну частку у праві власності на спільне майно, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про виділення 1/2 частки квартири з спільного сумісного майна подружжя і визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового будинку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст.ст.\~81,\~83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст.\~77,\~78,\~79,\~80 ЦПК України, і свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог, а також наявність фактичних та правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного, ст. ст.\~60,\~61,\~65,\~69,\~70,\~71,72 Сімейного Кодексу України, ст. ст.\~325,\~328,372 ЦК України,

Outcome: approved