Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтовується тим, що 05 грудня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого 25.02.2013 року у них народився син [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалось, з травня 2015 року шлюбні відносини припинились, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо один від одного. Причиною розладу сімейних відносин стало те, що вони не зійшлись характерами. Спільна дитина проживає разом з нею, відповідач не приймає участі в її вихованні, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 05 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бойчук) Н.Г. було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС номер 118409 (а.с.6). Причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають розходження характерів і життєвих принципів, в результаті чого в родині постійно виникали сварки та суперечки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2015 року, сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому вимога позовної заяви про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, від шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС номер 222057 (а.с.7). Згідно довідки про склад сімї від 09 грудня 2016 року №1640, [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Малий Утюг, вул. Миру, 3. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча є працездатним, а отже має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Крім того, у звязку з понесенням позивачем судових витрат у вигляді сплати судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 552,20 гривень, що підтверджується квитанцією №57220 від 08 листопада 2016 року, суд вважає за потрібне на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути відповідну суму з відповідача на користь позивача. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок в дохід держави.

Outcome: approved