Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований 09.08.2013 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 272, укладений з відповідачем. За змістом позову: від шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю - [PERSON] . Подружні відносини між сторонами фактично припинені з причин різних поглядів на сімейне життя, суперечок, неможливості спільного вирішення побутових питань, відсутності взаємоповаги. Сторони не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Позивач зазначає, що подальше спільне подружнє життя з відповідачем неможливе через відсутність почуттів любові та взаємопорозуміння. Після розірвання шлюбу, позивачка просить залишити за нею прізвище - [PERSON] . Позивачка надала в судове засідання заяву про розгляд справи за її відсутності наполягала на задоволенні позову. Відповідач надав в судове засідання заяву про визнання позовних вимог, наполягалав на розірванні шлюбу. Крім того, в заяві зазначив, що спільна дитина - [PERSON] , [INFO] проживає з ним, а дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю - [PERSON] , на щописьмових доказів суду не надано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 09.08.2013 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 272. Від шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю - [PERSON] . Подружні стосунки та спільне господарство між сторонами припинені, сторони мешкають окремо, діти проживають з позивачкою. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини. Збереження сім`ї при існуючих обставинах є недоцільним, адже суперечить інтересам та порушує права кожного з подружжя. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе залишити позивачці за її клопотання після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 118 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вказане узгоджується з нормами ст.. 142 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачем подано письмову заяву про визнання позову, позивачу [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 420,40 грн. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved