Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого у неї народилась дитина [PERSON], [INFO]., батьком якої вважає відповідача. Зазначила, що у 2011-2012рр у неї з відповідачем були відносини, в результаті яких вона завагітніла, і народилась вказана дитина. Вказала, що коли відповідач дізнався про вагітність, спочатку зрадів, а пізніше став відмовлятися. У свідоцтві про народження дитини запис про батька дитини зроблений відповідно до ст. 135 СК України, тобто прізвище позивача, та ім,я та по-батькові дитини зі слів позивача. Оскільки вона бажає, щоб у дитини був батько, то звернулась до суду задля встановлення батьківства відповідача, та стягнення аліментів ? частини від доходів відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала, зазначила, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]., оскільки в 2011-2012р. у неї були відносини лише з відповідачем. Завагітніла в листопаді 2011р. Просила задовольнити позов, та визнати відповідача батьком [PERSON], та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з його доходів. Пояснила, що повідомляла відповідачу про вагітність, він їй допомагав; після народження дитини показувала йому дитину. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що мав статеві відносини з позивачем декілька разів на рік, в т.ч. і в 2011р., засобами контрацепції з позивачем не користувався, вважає, що дитина не від нього. Вважає, що він не зобов,язаний приймати участь в проведенні експертизи. Представник відповідача просив суд відмовити у позові повністю. Зазначив, що відсутні будь-які докази відношення дитини до відповідача, експертиза не була проведена, відповідач має законну дружину та дитину. Просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Аліменти вважав неможливим стягувати, оскільки відповідач не батько дитини позивача. Представник третьої особи до суду не з,явилась, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти позову. Позивач, допитана в якості свідка, пояснила суду, що з відповідачем мала статеві відносини з 2007р., в 2011р. завагітніла, вона повідомила відповідача про вагітність, на що він повідомив, що буде їй допомагати. Під час вагітності приходив до неї до-дому. Він дзвонив до неї коли вона була в пологовому будинку. Після народження дитини відповідач приїздив, допомагав їй, купляв іграшки, дитяче харчування. Після придбання відповідачем нового автомобіля, вона його просила придбати стіл для харчування для дитини. З цього моменту погіршились стосунки. Зазначила, що група крові 2 позитивна, як у відповідача, так і у дитини. Свідок [PERSON], пояснила, що вона мати позивача, пояснила, що позивач завагітніла, народила дитину [PERSON], та їй повідомила, що батько дитини [PERSON] Зазначила, що після народження дитини, вона познайомилась з відповідачем. Пояснила, що відповідач допомагав після народження дитини позивачу грошима. Свідок [PERSON] пояснила, що вона подруга позивача. Вона неодноразово в 2011 році бачила позивача та відповідача разом, в тому числі коли позивач була вагітна. Знала, що позивач з відповідачем зустрічаються, він її забирав з роботи, привозив на роботу. Знає зі слів позивача, що батько [PERSON] відповідач. Бачила як відповідач біля парку на мкрн Інгулець брав на руки дитину, він балакав з позивачем, потім поїхав. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює в аптеці, та коли позивач була вагітна, позивач заходила в аптеку за вітамінами. У позивача не вистачило грошей на вітаміни, до аптеки зайшов [PERSON] та заплатив за вітаміни. Взимку коли позивач була вагітна, вона бачила як відповідач привіз позивача до їх спільних знайомих. Після народження дитини позивач повідомляла їй, що відповідач допомагає їй та дитині. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, суд дійшов наступного. [INFO]. народився [PERSON], батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5), згідно витягу з Державного реєстру від 18.03.2016р., актовий запис про народження зроблено відповідно до ст.. 135 СК України зі слів матері (а.с.70-71). Позивач та дитина [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідач [PERSON] одружений, та має доньку [PERSON], 1992р.н. (а.с.53-59). Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою від 16.03.2016р. було призначено судово-генетичну експертизу. 11.04.2016р. експертиза не була проведена, оскільки не з,явились позивач та відповідач. 16.05.2016р. та 13.06.2016р. позивач з дитиною з,являлись до експертної установи, але експертиза не була проведена оскільки відповідач не з,явився. Ухвала повернута без виконання. Суд критично відноситься до невизнання відповідачем себе батьком дитини, оскільки дане твердження не знайшло підтвердження в судовому засідання, спростовується поясненнями позивача, показами свідків, крім того відповідач не оспорював існування інтимних стосунків між ним та позивачем в 2011р., і те, що мав такі відносини без контрацептивів. Суд вважає невизнання відповідачем свого батьківства, щодо [PERSON] - бажанням уникнути відповідальності, що дана обставина за собою тягне, - а саме небажання сплачувати аліменти, утримувати дитину, піклуватися про неї, брати участь у додаткових витратах на дитину. Суд зазначає, що відповідач не з,явився до експертної установи на судово-генетичну експертизу, зазначив суду, що не був повідомлений належним чином. Таке твердження відповідача є надуманим, оскільки в судових засіданнях оголошувалось повідомлення з експертної установи про дату та час, місце, куди сторонам необхідно з,явитись для проведення експертизи. Тобто видно явне ухилення відповідача від участі в судово-генетичній експертизі. Після повернення ухвали без виконання, - клопотань про призначення судово-генетичних експертиз не надходило. Клопотань про привід відповідача до експертної установи не надходило. Відповідно до Постанови Пленума ВСУ №3 від 2006р., питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПКможе визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Таким чином, враховуючи, що відповідач ухилявся від участі в судово-генетичній експертизі, проведення якої неможливо без нього, суд вважає можливим визнати факт, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Позивач працює інженером у РЗФ-2 ПАТ ІнГЗК, проживає разом з дитиною [PERSON] Потребує матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] Відповідач проживає окремо від позивача та дитини, матеріально не допомагає, працює провідним інженером в Управлінні у Відділі головного механіка ПАТ ІнГЗК, отримує середньомісячний заробіток 9406,21грн. На стан здоров,я не скаржився. Має дружину, повнолітню доньку, інші аліментні зобов,язання відсутні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідач працює, та може сплачувати аліменти, відомостей щодо інвалідності, або інших аліментних зобов,язань суду не надав, інвалідності не має, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частки з усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо застосування строку позовної давності, заявлене представником відповідача, то суд зазначає, що відповідно до ст. 20 СК України, позовна давність не застосовується до вимог, що випливають із сімейних відносин. Таким чином позовна давність не застосовується в даному випадку. Позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Оскільки позов задоволено, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати: судовий збір 551,20 грн, та на користь держави судовий збір.

Outcome: approved