Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 7330,00 грн. та збільшення розмірі стягуваних аліментів на утримання дитини до 2000,00 грн. Позов мотивується тим, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23.04.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. які є недостатніми для повного фізичного, культурного, соціального розвитку дитини. Також, відкрито виконавче провадження ВП №5562656 про примусове стягнення з відповідача аліментів. Розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 03.05.2018 року, за період з 26.01.2015 року по 01.05.2018 року, заборгованість станом на 01.05.2018 року складає 21329,03 грн. Відповідно до розрахунку розмір неустойки складає 7330,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач надав відзив на позов та в судовому засіданні його підтримав. У відзиві відповідач проти позову заперечує з підстав того, що з часу присудження аліментів добровільно допомагав дитині. Позивач тільки на початку 2018 року звернулась до виконавчої служби на примусове виконання рішення суду. Відповідач не відмовляється брати участь в утриманні дитини, у розмірі більшому ніж визначено рішенням суду, однак вважає, що 2000 грн. аліментів є забагато, враховуючи його заробітну плату 3461,50 грн. щомісячно. Судом встановлено: Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23.04.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. (а.с.12). Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів зроблено державним виконавцем 03.05.2018 року та становить з 26.01.2015 року по 01.05.2018 року - 21329,03 грн. (а.с.13). Довідкою ТОВ «ТРАНСОЙЛ ОДЕСА» від 16.10.2018 року визначено щомісячний дохід відповідача з січня 2018 року по вересень 2018 року - 4300,00 грн. (а.с.41). Виконавчий лист стягувачем поданий 25.01.2018 року (а.с.39). Фіскальні чеки (а.с.45) підтверджують добровільну сплату заборгованості по аліментам після відкриття виконавчого провадження та предмету спору не стосуються. Фіскальні чеки (а.с.47) стосуються добровільної участі відповідача в утриманні дитини в 2015, 2016 роках. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, вказаною нормою з боржника за рішенням суду може бути стягнута пеня за умови доведеності його вини у виникненні заборгованості по аліментам. Враховуючи час подання позивачем виконавчого листа на примусове виконання та відсутність доказів неналежної участі відповідача в утриманні дитини в період з дня винесення рішення про стягнення аліментів і до подання позову про стягнення неустойки по заборгованості по аліментам, тобто, що заборгованість по аліментам виникла поза волею відповідача, суд вважає що вина відповідача у виникненні заборгованості не доведена, а тому вимога про стягнення неустойки (пені) задоволенню не підлягає. Щодо збільшення розміру аліментів: В частині першій статті 192 СК України в становлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи фактичне визнання відповідачем підстав для збільшення розміру аліментів та незгоду його лише в розмірі їх збільшення, суд вважає 1500,00 гривень достатнім для участі відповідача в спільному утриманні дитини.

Outcome: partial