overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2006 року. Сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов»язаний це робити, а власного матеріального достатку не вистачає, у зв»язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначаючи дані обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку. В судове засідання позивач не з»вилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання обов»язку щодо утримання свого неповнолітнього сина, не здійснює матеріальне забезпечення побутових потреб дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням викладеного, а також положень ст. 182 СК України, яка встановлює питання, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, суд вважає необхідним стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі по 11.08.2017 року. Сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов»язаний це робити, а власного матеріального достатку не вистачає, у зв»язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначаючи дані обставини, позивач, з урахуванням поданих уточнень, просить стягувати з відповідача аліменти в сумі 1000 грн. щомісячно. Сторони в судове засідання не з»явились. Позивач надала заяву про можливість слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяв про можливість слухання справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] - є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання обов»язку щодо утримання своєї неповнолітньої доньки, не здійснює матеріальне забезпечення побутових потреб дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням викладеного, а також положень ст. 182 СК України, яка встановлює питання, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, суд вважає необхідним стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з грудня 2007 року вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Стверджує, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину, матеріальну допомогу на її утримання не надає. У зв'язку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх доходів, але не менш 30% від встановленого законодавством прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 714, батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.10.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, за актовим записом № 467, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою малолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання, дитина проживає зі своєю матір'ю - [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим позов задовольнити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що її батько [PERSON] в 1997 році отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0119488 по реформованому КСП «Старокотельнянське» с.Стара Котельня Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, і за ним рахується земельна ділянка площею 3.89 умовних кадастрових гектарах вартістю 15 828 грн. В даному сертифікаті були невірно вказані анкетні дані її батька. У видачі нового сертифікату або його дублікату їй відмовляють, тому вона змушена звернутись до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу без участі їх представника. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що батько позивача - [PERSON] в 1997 році отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0119488 по реформованому КСП «Старокотельнянське» с. Стара Котельня Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, і за ним рахується земельна ділянка площею 3.89 умовних кадастрових гектарах вартістю 15 828 грн. В даному сертифікаті були невірно вказані анкетні дані її батька. Як видно з свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть правильним по батькові батька позивача є «Арсентійович», тому суд встановлює даний факт. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»№ 666/94 від 10 листопада 1994 року право на земельну частку (пай) являється обєктом успадкування. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст.256 ч.2ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладено, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що на праві приватної власності є власниками квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу квартири [NUMBER] від 30.03.2006 року. В спірній зареєстрований відповідач по справі, донька позивачки [PERSON]. Відповідач в березні 2008 року виїхала та не проживає в [ADDRESS] особистих речей і документів відповідача в квартирі немає, її місцезнаходження позивачу невідоме. У зв'язку з тим, відповідач відмовилась добровільно знятись з реєстрації, позивач просить усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідача такими, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач не проживає в [ADDRESS], його особистих речей у спірній квартирі немає. Вислухавши пояснення, перевірив докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні позивачі є власниками квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу квартири [NUMBER] від 30.03.2006 року (а.с.9-10). Згідно довідки від 05.07.2018 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрована [PERSON] [INFO] (а.с.14). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що на праві приватної власності є власником будинку [ADDRESS], на підставі договору дарування житлового будинку від 22.03.2012 року. В спірному будинку зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], батько позивача. Відповідач не проживає в будинку [ADDRESS], особистих речей і документів відповідача в будинку немає, його місцезнаходження позивачу невідоме. У зв'язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації, позивач просить усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS], його особистих речей у спірному будинку немає. Вислухавши пояснення, перевірив докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні позивачка є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 22.03.2012 року посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області Алейніковою Н.О. (а.с.7-8). Згідно довідки від 12.07.2018 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрований, але не проживає [PERSON] [INFO] (а.с.13). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що на праві приватної власності є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2001 року. В спірному будинку зареєстрований відповідач по справі - [PERSON]. Відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] особистих речей і документів відповідача в будинку немає, її місцезнаходження позивачу невідоме. У зв'язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації, позивач просить усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] її особистих речей у спірному будинку немає. Вислухавши пояснення, перевірив докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні позивачка є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2001 року посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області Сосіменко Ю.П. (а.с.7). Згідно довідки № 48 від 16.08.2018 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрована, але не проживає [PERSON] [INFO] (а.с.13). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що на праві приватної власності є власником будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2007 року. В спірному будинку зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], колишній чоловік доньки позивача. Відповідач не проживає в будинку [ADDRESS], особистих речей і документів відповідача в будинку немає, його місцезнаходження позивачу невідоме. У зв'язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації, позивач просить усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS], його особистих речей у спірному будинку немає. Вислухавши пояснення, перевірив докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні позивачка є власником будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2007 року посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області Горловою Ю.М. (а.с.10-13). Згідно довідки від 25.10.2018 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрований [PERSON] [INFO] (а.с.17). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що на праві приватної власності є власником будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області Нечипуренко Г.Ф. В спірному будинку зареєстрований відповідач по справі - [PERSON]. Відповідач ніколи не проживав та не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS], особистих речей і документів відповідача в будинку немає, його місцезнаходження відповідачу невідоме. У зв'язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації, позивач просить усунути перешкоди в реалізації свого права власності, визнавши відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням будинком за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримавла, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS], його особистих речей у спірному будинку немає. Вислухавши пояснення, перевірив докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні позивачка є власником будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області Нечипуренко Г.Ф. (а.с.14-18). Згідно довідки від 05.05.2018 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрований [PERSON] [INFO] (а.с.31). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved