Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину , що з 01 березня 1989 року вона почала спільно проживати з [PERSON] без реєстрації шлюбу за адресою [ADDRESS]. А з 21 вересня 1990 року вони зареєстрували шлюб . 19 жовтня 1989 року вони за їх спільні кошти в розмірі 26000 карбованців , 12000 карбованців з яких належали їй , придбали жилий будинок [ADDRESS]. Покупцем по договору був [PERSON] Після придбання вказаного будинку та під час шлюбу вони за їх спільні кошти побудували прибудову до нього і гараж які було введено в експлуатацію в 1992 році. Після реконструкції та прибудови будинок збільшив загальну та житлову площу. В будинок було заведено каналізацію і газ . За час шлюбу вартість будинку значно збільшилась. В 2014 році вона дізналась про те що [PERSON] подарував вказаний будинок , своєму сину від першого шлюбу [PERSON] Оскільки вказаний правочин був вчинений без намірів створити правові наслідки обумовлені ним та щодо їх спільного майна, згоду на відчуження якого вона не надавала , що порушує її права , просила суд визнати договір дарування укладений між відповідачами недійсним , визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні підтримала позов і просила суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в ньому. Представник позивача , за договором адвокат [PERSON] , до судового засідання не з'явився, про дату , час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ,подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою. Зі згоди позивача суд розглянув справу за його відсутності. Раніше допитаний в судовому засіданні представник позивача підтримав позов заявлений позивачем. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] , а також їх представник за довіреностями [PERSON] ,в судовому засіданні позов не визнали і просила суд відмовити в його задоволенні за не обґрунтованістю. Вислухавши сторони , свідків , дослідивши матеріали справи та матеріали інвентарної справи №4312 будинку [ADDRESS], суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 15 грудня 1988 року про що було проведено відповідний актовий запис № 685 Суворовським ВЗАГС м. Херсона та видано [PERSON] свідоцтво про розірвання шлюбу 25 травня 1989 року. За повідомленням Державного ощадбанку України від 24.09.2014 року слідує що [PERSON] 27 січня 1989 року відкрила рахунок на суму 6000 рублів який було закрито 24 квітня 1989 року у сумі 8034.55 рублів. Згідно до довідки Філії «Херсонського суднобудівного-судноремонтного заводу ім. Комінтерну»від 11 грудня 2014 року [PERSON] працював на ХССРЗ ім.. Комінтерна в цеху технічної експлуатації флоту з 01 листопада 1988 року по 31 березня 1989 року та з 20 червня 1989 року по 26 листопада 1989 року першим помічником капітана т/х «В.Затонський» , та згідно до партійного квитка № 06878626 за період з січня 1985 по травень 1990 року щомісячно сплачував партійні внески з заробітної плати. 17 червня 1989 року державним нотаріусом Третьої Херсонської держаної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено договір задатку , укладений між [PERSON] та [PERSON] відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] 3000 рублів в рахунок придбання за 26000 рублів житлового будинку [ADDRESS] який повинен бути оформлений до вересня 1989 року. Яка стала його власником , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 липня 1989 року. 19 жовтня 1989 року ,відповідно до договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори , [PERSON] придбав за 26000 крб. будинок [ADDRESS], який мав жилу площу 31 м.кв. 21 вересня 1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб , про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу видане Комсомольським ВЗАГС м. Херсона від 21.09.1990 року та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку [ADDRESS] на 23 липня 1987 року вказаний житловий будинок складався з приміщень : 1-3(коридор) площею 4.7 м.кв., 1-4(житлова) площею 9,0 м.кв., 1-5 (кухня) площею 9.2 м.кв., 1-6(жилова) площею 8.9 м.кв. ,1-7(жилова) площею 13.1 м.кв., приміщення 1 (сіни) площею 2.4 м.кв., 11(сіни) площею 1.5 м.кв. загальною площею 48.8 м.кв. та житловою 31.0 м.кв. 08 грудня 1989 року за №379 [PERSON] було надано Комсомольською районною радою в м. Херсоні дозвіл на будівництво службової прибудови розміром 7.5х3.5 та гаражу розміром 7.5х3.5 за адресою [ADDRESS]. Робочий проект на будівництво яких ( без дати оформлення ) було оформлено [PERSON] в Херсонському обласному управлінні побутового обслуговування РБУ, гараж на суму 2090.76 рублів , та прибудову на суму 2535.19 руб. А також відповідно до типового договору укладеного між [PERSON] та УРБУ в січня 1990 році У РБУ повинно було побудувати прибудову розміром 3.5х7.75 та терасу до цього ж будинку вартість цього будівництва була узгоджена розрахунковими відомостями затвердженими також у січня 1990 року. Згідно з договором на газифікацію вказаного будинку від 04 вересня 1990 року укладеного між кооперативом «Меридиан» та [PERSON] , будинок було газифіковано . Рішенням Комсомольської районної в м. Херсоні ради від 11 січня 1992 року за № 14 було оформлено документи [PERSON] на сарай розміром 3.2х2.9, збільшення житлової площі на 21.8 м.кв. за рахунок переобладнання в жилому будинку [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту виданого Херсонським ДБТІ 05 лютого 2007 року на житловий будинок [ADDRESS] та оцінювального акту складеного Херсонським ДБТІ на 29 січня 2008 року прибудова літ. «а» з ганком , гараж - майстерня літ. «Б», погріб під гаражем та частиною будинком ,господарська будівля (сарай) літ. «В» були побудовані та здані в експлуатацію в 1992 році. Згідно до робочого проекту затвердженого 15 вересня 1998 року складеного на ім'я [PERSON] в будинку було проведено каналізацію. Відповідно до копії заповіту від 22 серпня 1999 року [PERSON] заповідав [PERSON] належний йому будинок [ADDRESS] . А згідно до договору дарування укладеного 31 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар житловий будинок [ADDRESS], який зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 лютого 2008 року. Як встановлено судом , та проти чого не заперечували відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні , відповідач [PERSON] після укладення вказаного правочину не переїздив до спірного будинку, а ньому продовжують проживати [PERSON] та [PERSON] Положеннями ст. 112 ЦК УРСР ( яка була чинна на час правовідносин які розглядаються судом , а саме в редакції від 18 липня 1963 року) визначено що, майно може належати на праві власності двом чи кільком громадянам, однак з урахуванням положень ст. ст.100,101 ЦК УРСР в особистій власності громадян міг бути один жилий будинок ( або його частина). Як встановлено судом , і проти чого не заперечував в судовому засіданні відповідач [PERSON] після , розірвання його шлюбу з [PERSON] , з кінця 1988 року, він почав проживати , вести спільне господарство та займатись вихованням дитини [PERSON] від першого шлюбу , в частині будинку [ADDRESS] яка належала їй на праві власності, без реєстрації шлюбу. Оскільки вони планували разом спільне майбутнє то обговорювали питання придбання іншого жилого будинку. На реалізацію вказаних планів ними було прийнято рішення про придбання [ADDRESS] за спільні кошти , оскільки кожен з них на той час був офіційно працевлаштований та мав власні грошові заощадження, однак з урахуванням обмежень визначених ст. 101 ЦК УРСР , право власності на нього було оформлено на [PERSON] Після придбання зазначеного жилого будинку , оскільки він потребував ремонту та реконструкції , вони продовжуючи спільне проживання, в частині будинку [ADDRESS] , та ведення спільного господарства і бюджету , за спільні кошти та за рахунок їх індивідуальних та трудових зусиль , унаслідок яких вони одержували спільні та особисті доходи, які були ними об'єднані для ремонту , реконструкції їх спільного майна , а саме жилого будинку [ADDRESS], а також будівництва господарських будівель та споруд провели його реконструкцію шляхом будівництва прибудов до будинку та зміни планування будинку, що дало можливість збільшити його житлову площу, побудували господарські будівлі , газифікували будинок. 21 вересня 1990 року , сторони уклали шлюб та продовжували спільними зусиллями роботи по ремонту та будівництву цього ж будинку до 1992 року. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки допитані за клопотанням позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,[PERSON] [PERSON], та свідок [PERSON] допитаний за клопотанням відповідача які зазначили про те що, сторони з початку 1989 року почали спільно проживати , вести спільне господарство та бюджет. Оскільки та частина будинку [ADDRESS] була занадто мала , а вони планували подальше спільне життя , вони за спільні кошти придбали спірний будинок , який за допомогою власних зусиль та їх спільних коштів , а також при допомозі батьків [PERSON], які допомагали як грошовими коштами вирученими від продажу ранніх овочів так і власними трудовими зусиллями , відремонтували вказаний будинок в якому сторони проживають до теперішнього часу. У зв'язку з чим , та з урахуванням положень ст. 112 ЦК УРСР, суд вважає що житловий будинок [ADDRESS] є майном яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі чого позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину вказаного майна є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання в частині позовних вимог , щодо визнання договору дарування від 31 січня 2008 року не дійсним , суд вважає що вказані позовні вимоги є також обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню , з підстав визначених ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України , а саме оскільки зміст цього правочину суперечить вимогам ст.369 ЦК України та ст. 65 СК України , а саме без згоди одного з подружжя який є співвласником вказаного нерухомого майна, на яку , як на одну з підстав посилалась позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині. Оскільки належних та допустимих доказів , в порядку ст. 60 ЦПК України , фіктивності вказаного правочину , які визначені положеннями ст. 234 ЦК України суду не надано , суд вважає що посилання позивача та її представника в цій частині на його не дійсність є не переконливими і такими що не відповідають обставинам встановленим судом. Доводи відповідачів та їх представника , за довіреностями [PERSON] , та письмові докази надані ними в заперечення заявлених позивачем позовних вимог , а саме проектно-кошторисна документація складена на ім'я [PERSON] , копія договору задатку та квитанції на придбання будівельних матеріалів , про те що вказаний житловий будинок було придбано та проведеного його реконструкцію за особисті кошти [PERSON] , але в період його спільного проживання та ведення спільного господарства з [PERSON], проти чого не заперечував [PERSON] під час судового розгляду, судом визнаються не переконливими оскільки як проектно-кошторисна документація так і квитанції про придбання будівельних матеріалів не підтверджують цих обставин та не спростовують доводів позивача , а лише доводять той факт що на той період часу вказаний будинок , право власності на який , з урахуванням вимог ст. 101 ЦК УРСР було оформлено лише на [PERSON] був реконструйовано. Так само як покази свідка [PERSON] допитаної за клопотання відповідачів , в частині того що [PERSON] не була присутня при укладенні між нею та [PERSON] як при укладенні між ними договору задатку так і договору купівлі-продажу будинку не підтверджують доводів відповідачів та не спростовують доводів позивача. На підставі ч.6 ст. 154 ЦПК України суд вважає доцільним скасувати заходи забезпечення позову застосовані судом в порядку ст. ст. 151-153 ЦПК України .

Outcome: approved