Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, вказуючи на те, що [INFO] року помер її двоюрідний брат [PERSON] і вона як спадкоємець 09.02.2017 року отримала у спадщину частку належного йому майна - Ѕ частку земельної ділянки, яка розташованої на території Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, площею 4,9292. Іншу частину - Ѕ частку даної земельної ділянки отримав у спадщину її Брат [PERSON]. Підставою для набуття права власності на цю земельну ділянку за позивачем стало видача Свідоцтва про право на спадщину за законом. Під час оформлення всіх необхідних документів, виявилось, що між покійним [PERSON] (спадкодавцем) та ДП «Агрофірма «Байс-Агро» ТОВ «Агро Посівна Компанія» 10 лютого 2013 року було укладено договір оренди земельної ділянки за №336 строком на 10 років. Відповідно до п.1 Договору вбачається, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адмінмежах Вишнопільської сільської ради. Пунктом 9 Договору оренди землі передбачено, що орендна плата становить 7056 грн. 54 коп. При звернення позивача до відповідача по питанню сплати орендної плати за землю, позивачу було відмовлено на підставі того що позивач відмовилась підписувати додаткову угоду. З урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків від простроченої суми, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 8753 грн. 04 коп., яка складається: 7056 грн. 54 коп. - заборгованість за орендною платою за 2016-2017 роки; 1696 грн. 52 коп. - відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за 2016-2017 роки. Крім того, відповідно до п.37 Договору оренди умовами розірвання договору в односторонньому порядку є систематична несплата орендної плати. На вимогу однієї із сторін договору оренди землі може бути розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків передбачених Законом України «Про оренду землі» та умовами договору. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, є обставиною та підставою для розірвання такого договору. Станом на день звернення до суду відповідач порушує умови Договору оренди земельної ділянки шляхом систематичної несплати орендної плати. Саме тому, вищезазначені обставини є підставою для розірвання такого договору, що і змусило позивача звернутись до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та просили суд задовольнити його на підставах викладених в позовній заяві. Крім того, просили стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені під час розгляду справи. Представник відповідача надав заперечення на позовну заяву де вказав, що вважає вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню посилаючись на те, що 10.02.2013 року між [PERSON] та ДП «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно - виробничої фірми «Байс» було укладено договір оренди землі №336, щодо земельної ділянки площею 4,9242, яка знаходиться в адміністративних межах Вишнопільської сільської ради Тальнівського району, Черкаської області. 18.04.2016 року [PERSON] помер, власниками земельної ділянки в порядку спадкування стали [PERSON] та [PERSON]. Посилання позивача про невиплату орендної плати за договором про оренду землі не відповідає дійсності так як [PERSON] орендну плату за 2016 рік отримав самостійно згідно Платіжної відомості №5 від 23 березня 2016 року в сумі 2641 грн. та Платіжної відомості №8 від 6 квітня 2016 року в сумі 2641 грн. (копії відомостей надані до суду). Оренду плату за 2017 рік відповідач виплатив позивачу в розмірі 4323 грн. 75 коп., відповідно до розрахунку заборгованості викладеному в позовній заяві позивача. Тому затримка виплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати. З вищевказаних підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив в задоволенні позову оскільки при задоволенні позову будуть порушені його права. Орендну плату згідно договору оренди землі №336 від 10.02.2013 року отримує своєчасно. Орендар свої зобов'язання виконує належним чином, претензій до нього немає, а тому твердження позивачки, що не виконується умови договору №336 від 10.02.2013 року є безпідставними. Крім того в судовому засіданні він повідомив, що особисто бачив як [PERSON] отримував гроші за оренду землі у 2016 році. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що при звернення до відповідача їм пояснили що грошей нема, все отримав спадкодавець згідно відомостей. Позивач орендну плату за 2016-2017 роки від відповідача не отримувала. Вислухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, встановивши обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] (спадкодавцем) та ДП «Агрофірма «Байс-Агро» ТОВ «Агро Посівна Компанія» 10 лютого 2013 року було укладено договір оренди земельної ділянки за №336 строком на 10 років Договір оренди землі №336 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису 8778416 від 18.02.2015 року. Відповідно до п.1 Договору вбачається, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адмінмежах Вишнопільської сільської ради. Пунктом 9 Договору оренди землі передбачено, що орендна плата становить 7056 грн. 54 коп. Згідно п.11 Договору Орендна плата вноситься у такі строки: 1-31 серпня, остаточний розрахунок до 31 грудня поточного року. Пункт 37 Договору визначає, що систематична несплата орендної плати. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків передбачених Законом України «Про оренду землі» та умовами договору. [INFO] року орендодавець [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 20 квітня 2016 року. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 9 лютого 2017 року, спадкоємцями [PERSON] є його двоюрідний брат [PERSON] у розмірі Ѕ частки спадщини та двоюрідна сестра [PERSON] у розмірі Ѕ частки у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво складається з земельної ділянки, розташованої на адмінтериторії Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, площею 4,9292 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Тальнівською районною державною адміністрацією 27 вересня 2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 712408121001330. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, ч.1 ст.1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення статті 1226 Цивільного кодексу України передбачають, що спадкування це перехід не тільки прав, але й обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ч. 1,3,4 ст.148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (уразі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручаєтьсяй ому особисто під розписку. За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Таким чином, за договором оренди земельної ділянки позивачем набуто не тільки права, але й обов'язки, які полягали в необхідності дотримання умов Договору, що укладений спадкодавцем [PERSON] з ДП «Агрофірма «Байс-Агро» ТОВ «Агро Посівна Компанія», у тому числі не створювати перешкоди при виконанні умов договору. Суд звертає увагу на ту обставину, що ні позивачем ні його представником не надано відповідних доказів виконання вимог ст.148-1 ЗК України щодо повідомлення Орендаря в місячний строк про зміну власника земельної ділянки. До суду надано тільки Заяву позивача до відповідача про виплату орендної плату за землю за 2016-2017 роки. Посилання позивача та його представника на обставину несплати орендної плати як на підставу розірвання Договору, то суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходить з наступного. Як вбачається зі змісту ст.141 ЗК України, заявляючи позов про дострокове припинення договору оренди землі з підстави несплати орендної плати, законодавець чітко зазначив, що така несплата має бути систематичною. Ця стаття не містить альтернативних положень «якщо інше не передбачено договором», з її змісту чітко вбачається обов'язковість наявності систематичності. Отже, якщо у договорі оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки, то систематичність її несплати матиме місце у випадку порушення такого зобов'язання хоча б за два роки. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 р., а також висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.l ч.l ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2012 р. Зазначені документи містять висновки Верховного суду України стосовно того, що договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. В межах справи, яка переглядалась Верховним Судом України та за результатами якого прийнята постанова від 12.12.2012 р., судами зазначено, що затримка виплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати. В матеріалах справи в наявності відомості по сплаті орендної плати Орендодавця в порядку передбаченому умовами п.11 Договору. Так, згідно Платіжної відомості від 23 березня 2016 року та Платіжної відомості від 6 квітня 2016 року, Орендодавець отримав в рахунок орендної плати по 2641 грн., що в сумі становить 5282 грн. про що свідчить підпис у відповідних графах навпроти прізвища. Дана обставина в судовому засіданні була підтверджена третьою стороною [PERSON] та не спростована позивачем. Тягар доказування в даному випадку щодо неотримання орендної плати лежить на стороні позивача, однак нею не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції. Орендна плата за договором землі за 2017 рік була сплачена позивачу в повному обсязі відповідно до заявлених вимог позивача, що в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено Платіжним дорученням №1928 від 05.11.2018 року та не заперечувалось позивачем. Таким чином, позивачем та його представником не доведено факт систематичної несплати орендної плати Орендарем ДП «Агрофірма «Байс-Агро» ТОВ «Агро Посівна Компанія», оскільки матеріали справи доводять протилежне. Матеріали справи повністю спростовують твердження позивача та його представника щодо несплати відповідачем орендної плати, а тому дана обставина не може бути покладена в основу рішення як на підставу для задоволення позовних вимог. Інших підстав для розірвання Договору позивачем в позовній заяві не наведено, а тому інші істотні умови договору оренди земельної ділянки не можуть бути предметом дослідження в рамках даної цивільної справи. Що стосується вимог представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов'язаних із наданням правової допомоги, то в цій частині заявлених вимог також необхідно відмовити виходячи з наступного. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До останніх зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.137, ч.2 ст.141 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Оскільки, рішення по справі прийнято не на користь позивача, то вимога його представника про стягнення судових витрат з відповідача задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed