Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про продовження строку на прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що її батько [PERSON] помер 11 грудня 1997 року. Її мати [PERSON] померла 19 грудня 2004 року. Батьки заповіту не залишили, однак вона, будучи їх рідною донькою, являється спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців першої черги не має. Батьки все життя працювали в колгоспі та при реформуванні агропромислового комплексу їм були надані земельні ділянки (паї), що підтверджується державними актами на право власності на землю серія ВН № 04311 та серія ВН № 04312. Вказане нерухоме майно увійшло до складу спадкового майна. Проте реалізувати своєчасно свої права на спадщину по смерті батьків позивач не змогла, так як постійно хворіла, періодично і систематично перебувала на стаціонарному лікуванні, у звязку з чим витрачались значні суми грошових коштів, що й зумовило пропуск строку для прийняття спадщини, який визначений законодавцем у шість місяців. Ураховуючи наведені обставини, позивач просила суд визначити їй додатковий достатній строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки вважає, що пропущений цей строк з поважних, незалежних від неї причин. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, однак у заяві, яку надала суду вказала про підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Представники відповідача сільський голова Білянської сільської ради Липовецького району в судове засідання не зявився, в заяві, що адресував суду вказав про неможливість явки до суду, не заперечував проти задоволення заяви, просив розгляд справи проводити у відсутності представника. Ураховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, в загальному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 грудня 1997 року в селі Біла Липовецького району Вінницької області помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ №291786. 19.12.2004 року в селі Біла Липовецького району померла [PERSON], в підтвердження чого є свідоцтво про смерть серія І-АМ №256147. У відповідності до правових висновків наведених ВСУ у постанові Пленуму від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування, судом було витребувано матеріали спадкових справ до майна померлих, однак згідно отриманої інформації Спадкові справи до майна померлих: помер [PERSON] та [PERSON] не заведені. Як убачається із свідоцтва про народження серія І-АМ №024250 та свідоцтва про одруження, позивач [PERSON] є дочкою померлих. Як вказала вона у позовній заяві, причиною пропуску строку послугував її поганий стан здоровя, у звязку із чим вона періодично і систематично перебувала на стаціонарному лікуванні, на що витрачались значні суми грошових коштів, що й зумовило пропуск строку для прийняття спадщини, який визначений законодавцем у шість місяців. Позивач, вважаючи пропущений нею строк для прийняття спадщини з поважних причин, звернувся до суду із даним позовом. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами є спадковими, відтак прийнявши до уваги, що спадщина відкрилась як до так і після 01.01.2004 року, до даних правовідносин слід застосовувати правила ЦК УРСР та ЦК України. За правилами ст.550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу у шість місяців, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У Листі ВССУ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 висловлено наступну правову позицію. У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред'явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні. Статтею 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, особа яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що позивач спадщини після смерті батька, у відповідності до діючого на той час законодавства, а саме: фактично не прийняла, також не проживала із матірю на момент відкриття спадщини, що давало б їй право на прийняття спадщини у відповідності до ст.1268 ЦК України, тобто позивач вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини після смерті обох батьків. Однак наведені позивачем обставини, що зумовили пропуск строку для подання нею заяв про прийняття спадщини після смерті її батьків є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тому суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved