Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с.128-132) просить зняти наступні арешти накладені на нерухоме майно - нежитлову будівлю цеху з розливу мінеральної води загальною площею 398,38 м2, яка розташована за адресою с.Ботієво Приазовського району Запорізької області вул. Карла Маркса, 57А: 1) реєстраційний номер обтяження 9755963 від 22.04.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №188111098 від 22.04.2010р. підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області; 2) реєстраційний номер обтяження 13310803 від 29.11.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника [PERSON] відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції № 35313998 від 29.11.2012 року. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що постановою господарського суду Запорізької області у справі № 29/5009/6395/11 від 03.11.2011р. товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Тортон визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого - [PERSON] Під час ліквідаційної процедури ліквідатором банкрута виявлене нерухоме майно нежитлова будівля цеху з розливу мінеральної води загальною площею 398,38 м2, яка розташована за адресою: с.Ботієво Приазовського району Запорізької області вул. Карла Маркса, 57А. Вказане майно передане засновником ТОВ Тортон [PERSON] у якості внеску до статутного капіталу товариства, але право власності не це майно не було зареєстроване за названим ТОВ. За зверненням ліквідатора банкрута до суду в межах ліквідаційної процедури, ухвалою господарського суду Запорізької області у справі № 29/5009/6395/11 від 05.12.2013 року на вказане нерухоме майно визнано право власності за ТОВ Тортон. Але, на звернення 12.09.2014року товариства Тортон до реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію права власності на будівлю, 25 вересня 2014 року державним реєстратором прийняте рішення про відмову у державній реєстрації права власності, так як заява подана після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, в межах двох відкритих виконавчих проваджень в інтересах стягувачів - публічного акціонерного товариства (ПАТ) [PERSON] Аваль і [PERSON], яких позивач вважає належними відповідачами у справі. Позивач посилаючись на ст.124 Конституції України щодо обов'язковості виконання рішень судів, зазначає про необхідність виконання вказаного вище рішення господарського суду про визнання права власності на будівлю за ТОВ Тортон, а також вважає накладення на це майно арешту обмежує право власності позивача, яке підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту на підставі ст.ст. 15, 16, 321, 328, 392 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не прибув, ліквідатор ТОВ Тортон [PERSON] надіслав клопотання, в якому просить розглянути справу у відсутності представника, зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.186). Відповідачу [PERSON] судова повістка надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку (довідка про реєстрацію місця проживання особи від 22.01.2015 року, а.с.36), але повернута до суду без вручення у зв'язку з відсутністю особи за такою адресою (а.с.177-180). Відповідно до ч.5ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик такій особі вручений належним чином. Відповідач [PERSON], який отримав судовий виклик, згідно поштового повідомлення 25.05.2015 року (а.с.175), до суду не з'явився по невідомій причині, заяв про розгляд справи за його відсутності або заперечень проти позову не надав. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ [PERSON] Аваль - [PERSON] заперечує проти позовних вимог, просить відмовити в задоволенні позову, так як вважає, що відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України, наведених у постанові його Пленуму від 07.02.2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, обставини встановлені під час розгляду справи за позовом про право на майно, не мають обов'язкової сили для осіб, які не брали участі у справі і які мають право на звернення до суду із самостійним позовом про право на це майно, а ПАТ [PERSON] Аваль не був залучений до участі у справі про визнання права власності на нерухоме майно за ТОВ Тортон, яка розглядалася господарським судом. Посилаючись на п.7 названої постанови та ставлячи під сумніви законність і взагалі існування ухвали господарського суду від 05.12.2013 року, представник відповідача вказав на те, що право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, і воно виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону, але право власності на спірну будівлю за ТОВ Тортон на день подачі позову не зареєстроване, власником нерухомого майна є [PERSON] - боржник у виконавчому провадженні щодо стягнення заборгованості на користь банку та виконавчого збору на користь держави, тому позивач не має права на вимоги щодо вказаного майна. Окрім того, вважає, що позивачем не обґрунтовано наявність порушень його прав з боку відповідачів [PERSON] і ПАТ [PERSON] Аваль, та товариству необхідно було оскаржувати відмову реєстраційної служби в реєстрації за ТОВ Тортон права власності на нерухомість (а.с.190-192). Представник третьої особи відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не прибув, начальник відділу надіслав інформацію і надав копії документів стосовно наявності виконавчих проваджень та обтяжень за ними відносно майна [PERSON] (а.с.40-65). При цьому вказав, що за виконавчим провадженням про солідарне стягнення із [PERSON] на користь ВАТ [PERSON] Аваль заборгованість повністю не погашена, підстав для зняття арешту з майна боржника немає, просить справу розглядати за відсутності представника відділу. Заслухавши заперечення представника відповідача ПАТ [PERSON] Аваль - [PERSON] і враховуючи раніше надані цим відповідачем письмові заперечення (а.с.94-96), а також інформацію представника третьої особи - начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Запорізькій області, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. На підставі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. За ч.3ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області у справі № 29/5009/6395/11 від 05.12.2013 року, позов арбітражного керуючого [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю Тортон до [PERSON] про визнання права власності на нежитлову будівлю повністю задоволено і визнано за ТОВ Тортон право власності на нежитлову будівлю цеху з розливу мінеральної води загальною площею 398,38 м2, розташованої за адресою: вулиця Карла Маркса, 57А село Ботієве Приазовського району Запорізької області (а.с.107-109). Згідно названої ухвали господарським судом, встановлено, що вказане нерухоме майно було передано засновником підприємства-банкрута [PERSON] у якості внеску до статутного капіталу товариства, що підтверджується актом оцінки майна від 10.07.2006р. і актом прийому-передачі майна у статутний фонд. Вказане рішення суду набрало законної сили 05.12.2013 року, відповідачі і третя сторона у цій справі дізналися про нього, отримавши копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів, але жодною стороною ухвала господарського суду у відповідності до ст.91 Господарського процесуального кодексу України не оскаржена, а тому вона є обов'язковою до виконання відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.4-5, 115 ГПК України та ч.1 ст.14 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.14 ЦК України обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. Жодна із сторін до суду з вимогами щодо спірного нерухомого майна із вказаних законом підстав не зверталася. На виконання рішення господарського суду позивач звернувся до державного реєстратора для реєстрації права власності на нерухоме майно. Але, згідно рішення № 16036355 від 25.09.2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Приазовського районного управління юстиції (а.с.11), товариству Тортон, відмовлено у державній реєстрації права власності на вищезазначену нежитлову будівлю на підставі ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та у зв'язку з раніше проведеною реєстрацією обтяжень на це майно. Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 34112481 від 25.02.2015 року (а.с.91) на невизначене все нерухоме майно [PERSON] зареєстровані два обтяження арешт нерухомого майна: 1) № 9755963 від 22.04.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №18811109 від 22.04.2010 року підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області; 2) № 13310803 від 29.11.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 35313998 від 29.11.2012 року [PERSON] відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Обставини обтяження майна за виконавчими документами підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 39454268 від 23.08.2013 року про стягнення в солідарному порядку, серед інших боржників, із [PERSON] на користь ВАТ [PERSON] Аваль суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 6779257,78 гривень (а.с.49) і постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.11.2012 року у виконавчому провадженні ВП № 35313998 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 1031550,38 грн. і судових витрат на оплату судового судового збору 3219,00 грн.(а.с.57). Тобто, реєстраційною службою не безпідставно відмовлено в проведенні реєстрації нерухомого майна за ТОВ Тортон та з наведеного слідує, що у позивача відсутні підстави для оскарження дій реєстратора, а заперечення відповідача ПАТ [PERSON] Аваль в цій частині не можуть бути прийняті до уваги. Окрім того, встановлено, що за останнім названим виконавчим провадженням ВП № 35313998 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві [PERSON] на підставі п.2ч.1ст.47 Закону України Про виконавче провадження. За положеннями ст. 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Всупереч цих вимог Закону у завершеному виконавчому провадженні ВП №35313998, накладений на майно боржника [PERSON], арешт не знятий. Але, право на звернення із скаргою на бездіяльність державного виконавця до суду, відповідно до ст.383 ЦПК України, мають тільки сторони виконавчого провадження, яким позивач не являється, а тому, його право потребує захисту відповідно до вибраного ним способу зняття арешту з майна, власником якого за рішенням суду визнаний ТОВ Тортон. Також частиною 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Проте, за таких обставин має бути встановлено факт порушення порядку накладення арешту - або безпосередньо відповідними посадовими особами або органами державної виконавчої служби або якщо визнано неправомірними дії державного виконавця, у відповідності до вимог статті 383 ЦПК України, у разі, якщо сторона виконавчого провадження звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, вважаючи, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи. Оскільки сторонами не зазначені обставини про факт порушення порядку накладення арештів на майно, а також ТОВ Тортон не є стороною виконавчих проваджень, то відсутні підстави для захисту позивачем свого права у такий спосіб. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК не підлягає доказуванню обставина про визнання права власності на спірну нежитлову будівлю за позивачем. Викладені представником відповідача ПАТ [PERSON] Аваль - [PERSON] висновки щодо необов'язковості врахуванням судом рішення господарського суду у іншій справі є помилковими і суперечать наведеній нормі ч.3 ст.61 ЦК України, а також роз'ясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, викладених у п.4 постанови № 5 від 07.02.2014 року, на яку посилається представник відповідача. Так, згідно цього пункту під час розгляду справи за позовом про право на майно суд враховує обставини раніше вирішеної справи про право на спірне майно незалежно від того, встановлені вони судовим рішенням, що набрало законної сили, у цивільній, господарській або адміністративній справі. Від правових висновків суду слід відрізняти судові рішення за перетворювальними позовами, які встановлюють, змінюють або припиняють права та обов'язки сторін. Зазначеним рішенням господарського суду встановлені права та обов'язки ТОВ Тортон, як визнаного судом власника нерухомого майна. Згідно із положеннями ч.4ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 391, 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, право власності є непорушним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, він володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд, відповідно до ст.4 ЦПК, захищає, зокрема, права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Право власності на зазначену нежитлову будівлю вже визнане ухвалою господарського суду, а тому, позивач у відповідності до вимог ст.ст. 3,4 ЦК України звернувся з цим позовом про захист свого права, визначивши єдиний можливий спосіб захисту про зняття арешту на нерухоме майно, на підставі ст.16 ЦК України. З огляду на обставини справи, суд вважає, що звернення ТОВ Тортон до суду з даним позовом не суперечить вищевикладеним принципам захисту прав та інтересів власника нерухомого майна, яким він визнаний за рішенням суду, обов'язковим для виконання відповідно до Конституції та законів України. З цих підстав підлягають задоволенню позовні вимоги в частині їх звернення до відповідача [PERSON], який відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 33239996 від 06.02.2015 року, зареєстрований власником вказаної вище будівлі цеху по розливу мінеральної води та є боржником у виконавчих провадженнях, за якими накладено арешт на його все нерухоме майно (а.с.90). Проте, такі позовні вимоги, які також заявлені до відповідачів - ПАТ [PERSON] Аваль і [PERSON], суд вважає необґрунтованими через те, що порушення прав позивача з боку вказаних осіб, які є стягувачами у виконавчих провадженнях, не було доведено, а отже в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ Тортон судові витрати, які складаються із судового збору за подачу позову в розмірі 243,60 грн., згідно квитанції № 1231 від 01.12.2014 р. (а.с.1) і за подачу заяви про забезпечення доказів, яка задоволена судом, в розмірі 121,80 грн., згідно квитанції № N11WF41476 від 05.02.2015р. (а.с.68), а всього в розмірі 365,40 грн.

Outcome: partial