Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 1 в будинку № 120 по вулиці Гагаріна у селі Забарівка, Корюківського району Чернігівської області. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником вищезгаданої квартири на праві приватної власності. Відповідач, який не є її родичем, зареєстрований в її квартирі, добровільно не бажає знятись з реєстрації. За таких обставин позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Позивачці по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Забарівською сільською радою 04 листопада 2002 року, свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №152/2017) та свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №177/2017), виданих 20 листопада 2017 року державним нотаріусом Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Попередніми власниками вказаної квартири були батьки позивачки [PERSON], [PERSON] та сама позивачка, за дівочим прізвищем «Терещенко». 01 червня 2013 року позивачка вийшла заміж та змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка «Глушенок», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Згідно довідки про склад сімї виданої Забарівським старостинським округом Корюківської міської ради Чернігівської області від 21 вересня 2018 року вихідний №575 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] [INFO]; Дочка - [PERSON] - [INFO]; Не родич [PERSON] [INFO]. Зараз у позивачки виникла потреба із зняттям відповідача з реєстрації в її квартирі, бо він для неї є зовсім чужою людиною, не є членом сімї, ніде не працює, а вона має намір оформити субсидію. Відповідач продовжує всупереч волі позивачки проживати у зазначеній квартирі, і посилається на факт реєстрації у квартирі як на підставу для подальшого у ній проживання. Отже, факт реєстрації Відповідача в квартирі, що належить позивачці, порушує її право власності на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності. Так як відповідач добровільно не бажає знятись з реєстрації в квартирі, що належить позивачці на праві приватної власності, позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю і визнання відповідача таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.9\~ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Враховуючи зазначене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved