Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. Окрім неї в квартирі зареєстровані: її донька [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON]. На сьогоднішній день в квартирі проживає лише позивач [PERSON] та її онука [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з грудня 2011 року виїхали з квартири та добровільно в ній не проживають. Куди саме вони виїхали невідомо, координати засобів спілкування їй невідомі, оскільки спілкування між ними припинено. Факт непроживання відповідачів підтверджується відповідним актом. Внаслідок реєстрації відповідачів позивач несе додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги та обмежена в праві розпорядження своєю власністю. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви, відповідно до яких вони підтримують заявлені позовні вимоги та просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилась, за останньою відомою адресою місця проживання вони відсутні. Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились. Представником органу опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради подана до суду заява, згідно якої представник покладається на розсуд суду при вирішенні справи. 15.02.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 5-6). Також судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] вселились в [ADDRESS] у встановленому законом порядку та проживали в ньому якості членів сім'ї власника, що крім змісту позовної заяви, підтверджується копією довідки про склад сім'ї (а.с. 9). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно копії свідоцтва про народження матір'ю відповідач [PERSON], [INFO] року, є [PERSON] (а.с. 12). Відповідачі [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], в спірній квартирі не проживають з грудня 2011 року по теперішній час, їх особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджується актом про непроживання осіб (а.с. 10). Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В ч. 3 ст. 29 ЦК України Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Встановлені судом обставини свідчать про те, що батьки неповнолітнього відповідача [PERSON], проживають не в спірній квартирі, а за іншою адресою разом з ним з грудня 2011 року по теперішній час. Відповідно, місцем його проживання не може бути квартира за адресою: [ADDRESS]. Суд встановив з наявних в справі доказів, що відповідачі з власної ініціативи покинули спірне жиле приміщення і більше року в ньому не проживають без поважних причин, що окрім змісту позовної заяви, підтверджується доданими до позову документами. Жодних доказів наявності поважних причин непроживання відповідачів в цьому будинку, або наявності інших домовленостей між ними та власником житлового приміщення щодо умов його відсутності у спірному житловому приміщенні під час судового розгляду справи не встановлено. За таких обставин суд вважає, що відповідачі, які були відсутні в спірному жилому приміщенні без поважних причин більше року, втратили право на жилу площу в житловому приміщенні - квартирі, та відсутні достовірні підстави для визнання поважними причини їх відсутності в зазначеному житловому приміщенні. Суд встановив, що реєстрація відповідачів в спірному житловому приміщенні, порушує законні права позивача на житло, гарантовані чч.1, 3 ст.47 Конституції України. Тому суд вважає позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на жилу площу, законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, чч.1, 3 ст.47 Конституції України, ст. 29, ч.2 ст.405 ЦК України, ст. 160 СК України,

Outcome: approved