Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 84837,45 грн. В обгрунтування позову зазначила, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 25.04.2013 р. по справі стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2013 р. і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення, судом видано виконавчий лист, який пред'явлений до примусового виконання до державної виконавчої служби. Всупереч вимогам закону, відповідач узхилявся від участі в утриманні дитини та належного виконання рішення суду, сплачував аліменти несвоєчасно. Так, аліменти за період з червня 2015 року по липаень 2017 року сплачені не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 березня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що доданий позивачем розрахунок пені по аліментах не грунтується на чинних правових нормах і складений із порушенням норм матеріального права, оскільки розмір пені позивачем нараховується не на кількість днів місяця в якому відбулось прострочення, а за всю кількість днів із моменту прострочення і до моменту подання позову, що є незаконним. Крім того, вказує, що у відповідача на утриманні є малолітня дитина [PERSON], [INFO], який перебуває на обліку як дитина-інвалід з дитинства з діагнощом ДЦП. Вказаний діагноз змушує відповідача витрачати значні кошти для належного підтримання здоров'я [PERSON], що у свою чергу має наслідком неспроможності у повній мірі виконувати свій обов'язок щодо сплати аліментів на утримання [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 25.04.2013 року по справі №666/1424/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2013 р. і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення суду 03 червня 2013 року видано виконавчий лист. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №400013021 від 12.12.2017 р. заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 17.10.2017 року становить 15607,43 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). При визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів суд враховує правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015року та по справі №6-535цс16 від 01.06.2016 року.

Outcome: partial