Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання за Приватним акціонерним товариством «Володимирецька ПМК-173» права власності на будівлі та споруди за адресою смт.Володимирець, вул.Сагайдачного, 23. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказані будівлі булиспорудженігосподарським способом на відведеній для цього земельній ділянці, яка перебуває в користуванні ВАТ, обліковуються на балансі товариства. Документи, які б підтверджували право власності на будівлю, відсутні, в той же час право власності на будівлі здобуто законним шляхом. Оскільки відповідачі заперечують право власності товариства на зазначені обєкти, а в реєстрації права власності відмовлено, захистити свої права інакше, ніж в судовому порядку, позивач не може. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення в межах позову. Відповідачізаперечили проти позову, та пояснили, що будь-яких документів на виробничі будівлі у Товариства немає, тому підтвердити право власності позивач не може. Суд, заслухавши поясненняучасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, у відповідності до змісту ст.ст.327, 328 Цивільного Кодексу України право власності на майнонабувається на підставах, що не заборонені законом.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з пояснень сторін, письмових доказів, наданих сторонами, зокремадержавного акту на право постійного користування землею П-РВ №001890, технічних паспортів, інвентарних карток №№1-10, виробничі будівлі за адресою смт.Володимирець, вул..Сагайдачного, 23, перебувають на балансі ПАТ «Володимирецька ПМК-173», і розташовані на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні ВАТ «Володимирецька ПМК-173» Виходячи з аналізу письмових доказів, суд приходить до висновку, що спірні будівлі виробничі будинки ПАТ «Володимирецька ПМК-173» збудовані та перебувають у володінні та користуванні позивача протягом тривалого часу, а саме електропідстанція, столярний цех з 1951 року, пилорама з 1958 року, прохідна, ремонтна майстерня з 1962 року, склад та авто гаражі з 1963 року, мийка з 1982 року, зварювальний цех з1983 року. У відповідності до ст.344 Цивільного Кодексу України, особа, яка відкрито і безперешкодно володіє нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно за рішенням суду. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що виробничі будівлі позивача, зведені в період з 1951 по 1983 рр., на відведеній для цього земельній ділянці, і набули статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обовязкової реєстрації речових прав на будівлі. Крім того, позивач протягом понад десяти років відкрито, безперешкодно та добросовісно володіють та користуються нерухомим майном. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що майно, а саме обєкти нерухомості, набуто позивачем на законних підставах. У відповідності до ст.391 ЦК України власник вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці перешкоди і не були повязані з позбавленням володіння. Власник також вправі предявити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншими особами, в т.ч. і в разі втрати правовстановлюючих документів, як це передбачено ст.392 ЦК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved