Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання права власності на 1 / 3 частку квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у 1996 році її батько [PERSON] заборгував гроші, щоб розрахуватись з боргами [PERSON] та мати позивача [PERSON] вирішили продати автомобіль, дачу, а також квартиру [ADDRESS] де вони мешкали на той час та яка належала на праві сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 22.06.1996 р. квартиру № 5 продали на Харківській товарній біржі на підставі договору купівлі - продажу гр. [PERSON] На час укладення цього договору позивач була неповнолітньою, підписувала його під впливом та у присутності батька, якому тоді цілком довіряла, на той час батько був главою сім*ї та його думка обговоренню не підлягала. У правових питання позивач обізнаною не була, під час продажу квартири закінчувала середню школу, в першу чергу її турбували випускні екзамени та випускний вечір, крім того не одноразово чула, як батько запевняв матір про те, що у зв'язку із продажем квартири на вулиці їх сім*я не залишиться. Позивач не усвідомлювала той факт, що втратила право власності, тим більш це поняття на той час було новим та малознайомим. На різницю яка залишилась після розрахунків батька з кредиторами була придбана двокімнатна квартира [ADDRESS]. Придбанням цієї квартир займався відповідач. Позивач з батьками одразу переїхали мешкати в квартиру № 6. Згодом поведінка батька змінилась, він став зловживати спиртними напоями, вчиняти вдома скандали та бійки, у зв'язку з чим позивач вимушена була звертатись до міліції. Така поведінка [PERSON] призвела до розірвання шлюбу з [PERSON] та погіршенню відносин з донькою [PERSON] У зв'язку з чим позивач почала підшукувати варіанти для окремого проживання. В ході пошуку позивачу випадково в кінці квітня 2014 року стало відомо, що квартира № 6 в якій вони живуть належить виключно [PERSON] За таких обставин право власності позивача було порушено, оскільки купівля квартири [ADDRESS] відбулась за гроші виручені після продажу квартири [ADDRESS] де позивачу належала 1/3 частини. Крім того, позивач майже 18 років приймала участь в утриманні квартири, оплачувала комунальні послуги та за свої гроші робила ремонт. Позивач та представник позивача підтримали позов, просили його задовольнити та надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову з підстав викладених у позові, проте в судових дебатах позивач зазначив, що дійсно право власності позивача було порушено та [PERSON] належить 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Третя особа в судовому засідання підтримала позов та надала пояснення відповідно до змісту позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників та третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості Н3-420 від 22.06.1996 р. укладений між [PERSON] [PERSON], [PERSON], від імені неповнолітньої [PERSON] діє [PERSON] на підставі рішення Київського РВК м. Харкова від 21.05.1996 р. по реєстру № 119-1 та [PERSON] уклали договір про те, що [PERSON] [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до договору купівлі-продажу № Н3-719 від 27.06.1996 р. продавець [PERSON] продав, а покупець [PERSON] купив двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] також свідчить про знаходження цієї квартири у власності лише [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - ч. 1 ст. 392 ЦПК України. Аналізуючи досліджені по справі докази, з урахуванням позиції відповідача, який заперечував проти позову, але з його пояснень та виступу в дебатах вбачається, що він фактично визнав наявність порушення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], суд дійшов висновку про те, що позов є доведений, обґрунтований та підлягає задоволенню . Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved