Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є наймачем зазначеної квартири, яку згідно рішення № 357 виконавчого комітету Лозівської міської ради народних депутатів від 07 липня 1986 року було виділено її вітчиму - [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті вона з матір»ю залишилася проживати в даній квартирі, де зареєстрована з 19 грудня 1991 року. 25 вересня 1993 року вона вступила в шлюб з відповідачем, який з того часу зареєстрований за вказаною адресою. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області 10 червня 2007 року шлюб між ними було розірвано. З того часу відповідач не проживає в даній квартирі, не приймає участь в її утриманні - не сплачує комунальні платежі, не робить капітальних та поточних ремонтів, квартирою не цікавиться та не з»являється в ній. Знятися з реєстрації відповідач не бажає. З дня розлучення їй доводиться самостійно щомісячно сплачувати за відповідача квартирну плату. З травня 2012 року її матеріальне становище погіршилося, так як стався вибух газового балону в житловому будинку, під час якого вона постраждала і їй було призначено пенсію по інвалідності в розмірі 990 грн. 23 коп., яка є єдиним її доходом. Відповідач фактично в квартирі не проживає більше 6 років, а тому не має права на користування спірною квартирою. Позивач у судове засідання не з»явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, просила не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно понад 6 років не проживає у спірній квартирі та не сплачує комунальні платежі. Представник третьої особи у судове засідання не з»явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо, зокрема, вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Як вбачається з матеріалів справи та стверджується належними доказами, квартира [ADDRESS] є неприватизованою, в ній на даний час зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). Зазначену квартиру згідно рішення № 357 виконавчого комітету Лозівської міської ради народних депутатів від 07 липня 1986 року було виділено вітчиму позивача - [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 8,7). Після його смерті позивач з матір»ю залишилася проживати в даній квартирі, де зареєстрована з 19 грудня 1991 року (а.с.5). 25 вересня 1993 року позивач вступила в шлюб з відповідачем, який з того часу зареєстрований у квартирі [ADDRESS] за вказаною адресою. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2007 року шлюб між ними було розірвано (а.с.9). Відповідач фактично не проживає у спірній квартирі з червня 2007 року, що підтверджується його поясненнями у заяві. Доказів того, що відповідач не втратив інтересу до спірної квартири, матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в спірній квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад шість місяців. Щодо позовних вимог про зобов'язання органа реєстрації зняти відповідача з реєстрації у спірній квартирі, то суд вважає ці вимоги передчасними, оскільки за вимогами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині зобов'язання зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягають. Позивач є інвалідом 1 групи загального захворювання, при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. У своїй заяві просила не стягувати з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 128 грн. 90 коп. (243,6-114,7).

Outcome: partial