Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 05.07.2019 року мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №386 від 19.04.2006 року. Від спільного проживання у них є син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 10.05.2005 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач ухиляється від обов`язку, щодо сплати аліментів на утримання дитини внаслідок цього за період з 25.03.2005 року по 31.05.2019 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 60316,82 грн. Проте, відповідач провів у 2009 року часткову сплату аліментів, а саме 10592,35 грн., у 2010 році - 2450,00 грн. та у 2011 році - 245,00 грн. Заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, а тому вона має право на отримання неустойки (пені), в зв`язку з цим просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 25.03.2005 року по 31.05.2019 року. 26.07.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 13.09.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник позивача, за довіреністю, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, 15.10.2019 року надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.5,6,9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Також, встановлено, що на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 10.05.2005 року було видано виконавчий лист №2-3536/2005, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно, починаючи з 25.03.2005 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11), який перебуває на примусовому виконанні у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №566 від 30.05.2019 року, виданого Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.12-13), по вказаному виконавчому листу рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 31.05.2019 року становить 59528,82 грн. Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014 року № 6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідач зобов`язаний рішенням суду сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісяця, щомісячно, починаючи з 25.03.2005 року на утримання дитини та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання, в тому числі, повідомляти державного виконавця про місце проживання, місце роботи та доходи. Як вбачається з довідки-розрахунку по аліментам, яка видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, відповідачу було відомо про відкрите виконавче провадження, він частково сплачував аліменти, однак не в повній мірі і не кожного місяця, тому утворилась заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти відповідно до рішення суду щомісячно у визначному розмірі, як і сплатити заборгованість по аліментам, однак таких дій не вчинив. Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення. Суд, перевіривши розрахунок позивача, прийшов до висновку, що сума неустойки (пені) з 25.03.2005 року по 31.05.2019 року складає 20745,58 грн.: з25 березня 2005 року - 1,3 грн., квітень 2005 року - 28,40 грн., травень 2005 року - 29,35 грн., червень 2005 року - 28,40 грн., липень 2005 року - 29.35 грн., серпень 2005 року - 29,35 грн., вересень 2005 року - 28,40 грн., жовтень 2005 року 38,85 грн., листопад 2005 року - 37,60 грн., грудень 2005 року - 38,85 грн., січень 2006 року - 38.85 грн., лютий 2006 року - 35.09 грн., березень 2006 року - 38,85 грн., квітень 2006 року - 37,60 грн., травень 2006 року - 38,85 грн., червень 2006 року - 37,60 грн., липень 2006 року - 38,85 грн., серпень 2006 року - 38,85 грн., вересень 2006 року - 37,60 грн., жовтень 2006 року - 38,85 грн., листопад 2006 року - 37,60 грн., грудень 2006 року - 38,85 грн..,січень 2007 року - 38.85 грн., лютий 2007 року - 35,09 грн., березень 2007 року - 38,85 грн., квітень 2007 року - 52,40 грн., травень 2007 року - 54,15 грн., червень 2007 року - 61,80 грн., липень 2007 року - 64,69 грн., серпень 2007 року - 65,51 грн., вересень 2007 року - 64,40 грн., жовтень 2007 року - 68,82 грн., листопад 2007 року - 68,60 грн., грудень 2007 року - 76,26 грн.,січень 2008 року - 69,65 грн., лютий 2008 року - 69,99 грн., березень 2008 року - 74,81 грн., квітень 2008 року - 72,40 грн., травень 2008 року - 74,81 грн., червень 2008 року - 72,40 грн., липень 2008 року - 74,81 грн., серпень 2008 року - 74,81 грн., вересень 2008 року - 72,40 грн., жовтень 2008 року - 74,81 грн., листопад 2008 року - 72,40 грн., грудень 2008 року - 74,81 грн.,січень 2009 року - 0,00 грн., лютий 2009 року - 67,57 грн., березень 2009 року - 0,00 грн., квітень 2009 року - 0,00 грн., травень 2009 року - 0,00 грн., червень 2009 року - 0,00 грн., липень 2009 року - 0,00 грн., серпень 2009 року - 0,00 грн., вересень 2009 року - 0,00 грн., жовтень 2009 року - 0,00 грн., листопад 2009 року - 0,00 грн., грудень 2009 року - 0,00 грн..,січень 2010 року - 0,00 грн., лютий 2010 року - 67,57 грн., березень 2010 року - 0,00 грн., квітень 2010 року - 0,00 грн., травень 2010 року - 0,00 грн., червень 2010 року - 0,00 грн., липень 2010 року - 6,30 грн., серпень 2010 року - 6,30 грн., вересень 2010 року - 6,10 грн., жовтень 2010 року - 82,25 грн., листопад 2010 року - 79,60 грн., грудень 2010 року - 6,30 грн., січень 2011 року - 82,25 грн., лютий 2011 року - 5,70 грн., березень 2011 року - 82,25 грн., квітень 2011 року - 79,60 грн., травень 2011 року - 82,25 грн., червень 2011 року - 79,60 грн., липень 2011 року - 82,25 грн., серпень 2011 року - 82,25 грн., вересень 2011 року - 96,00 грн., жовтень 2011 року - 99,20 грн., листопад 2011 року - 96,00 грн., грудень 2011 року - 99,20 грн., січень 2012 року - 99,20 грн., лютий 2012 року - 92,80 грн., березень 2012 року - 99,20 грн., квітень 2012 року - 96,00 грн., травень 2012 року - 99,20 грн., червень 2012 року - 96,00 грн., липень 2012 року - 99,20 грн., серпень 2012 року - 99,20 грн., вересень 2012 року - 96,00 грн., жовтень 2012 року - 99,20 грн., листопад 2012 року - 96,00 грн., грудень 2012 року - 99,20грн., січень 2013 року - 128,96 грн., лютий 2013 року - 116,48 грн., березень 2013 року - 128,96 грн., квітень 2013 року - 124,80 грн., травень 2013 року - 128,96 грн., червень 2013 року - 124,80 грн., липень 2013 року - 128,96 грн., серпень 2013 року - 138,67 грн., вересень 2013 року - 134,20 грн., жовтень 2013 року - 138,67 грн., листопад 2013 року - 136,60 грн., грудень 2013 року - 141,15 грн.,січень 2014 року - 138,88 грн., лютий 2014 року - 125,44 грн., березень 2014 року - 138,88 грн., квітень 2014 року - 134,40 грн., травень 2014 року - 138,88 грн., червень 2014 року - 134,40 грн., липень 2014 року - 138,88 грн., серпень 2014 року - 138,88 грн., вересень 2014 року - 134,40 грн., жовтень 2014 року - 138,88 грн., листопад 2014 року - 141,80 грн., грудень 2014 року - 146,53 грн.,січень 2015 року - 146,53 грн., лютий 2015 року - 134,96 грн., березень 2015 року - 149,42 грн., квітень 2015 року - 136,80 грн., травень 2015 року - 141,36 грн., червень 2015 року - 136,80 грн., липень 2015 року - 141,36 грн., серпень 2015 року - 141,36 грн., вересень 2015 року - 146,80 грн., жовтень 2015 року - 151,70 грн., листопад 2015 року - 155,00 грн., грудень 2015 року - 160,17 грн.,січень 2016 року - 160,17 грн., лютий 2016 року - 162,40 грн., березень 2016 року - 173,60 грн., квітень 2016 року - 168,00 грн., травень 2016 року - 188,89 грн., червень 2016 року - 182,80 грн., липень 2016 року - 188,89 грн., серпень 2016 року - 200,05 грн., вересень 2016 року - 193,60 грн., жовтень 2016 року - 200,05 грн., листопад 2017 року - 193,60 грн., грудень 2016 року - 208,11 грн.,січень 2017 року - 208,11 грн., лютий 2017 року - 187,97 грн., березень 2017 року - 215,35 грн., квітень 2017 року - 208,40 грн., травень 2017 року - 215,35 грн., червень 2017 року -260,60 грн., липень 2017 року - 269,29 грн., серпень 2017 року - 269,29 грн., вересень 2017 року - 281,80 грн., жовтень 2017 року - 291,19 грн., листопад 2017 року - 281,80 грн., грудень 2017 року - 300,29 грн.,січень 2018 року - 300,29 грн., лютий 2018 року - 271,23 грн., березень 2018 року - 328,60 грн., квітень 2018 року - 318,00 грн., травень 2018 року - 328,60 грн., червень 2018 року -318,00 грн., липень 2018 року - 328,60 грн., серпень 2018 року - 328,60 грн., вересень 2018 року - 346,05 грн., жовтень 2018 року - 357,59 грн., листопад 2018 року - 346,05 грн., грудень 2018 року - 357,59 грн.,січень 2019 року - 367,92 грн., лютий 2019 року - 365,91 грн.., березень 2019 року - 405,12 грн., квітень 2019 року - 392,05 грн., травень 2019 року - 405,12 грн.. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності,

Outcome: approved