Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 28.09.2016 року за усним договором позики він передав відповідачу для здійснення підприємницької діяльності грошові кошти в сумі 27500 грн, з яких 11000 грн було переведено дружині відповідача [PERSON], а 16500 грн передано відповідачу особисто. У строк, визначений усним договором, грошові кошти повернуті не були, в зв`язку з чим ним було ініційовано складання боргової розписки (розписка 1) від 28.10.2016 року, відповідно до якої відповідач зобов'язався повернути борг з нарахованими штрафними санкціями в наступному порядку: 52000 грн - до 29.10.2016 року включно та 250 доларів США - до 01.11.2016 року включно. Враховуючи, що умови договору позики відповідачем не були виконані у встановлені терміни, позивач ініціював складання повторної боргової розписки (розписка 334) від 28.11.2016 року з уточненням умов та розміру штрафних санкцій, а саме: 30000 грн відповідач мав повернути до 10.12.2016 року до 24 год 00 хв включно, а 2250 доларів США - до 10.12.2016 року до 24 год 00 хв включно. Загальна сума боргу з урахуванням курсу долара станом на 06.02.2017 року склала 90930 грн. З урахуванням індексу інфляції, штрафних санкцій та пені сума боргу становить 101390 грн 02 коп. Просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму. В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 90930 грн без урахування штрафних санкцій та індексу інфляції. Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням зменшення їх розміру та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04.11.2010 року відповідач взяв у позивача в позику суму грошових коштів в розмірі 27500 грн, з яких 11000 грн було переведено дружині відповідача [PERSON] на її рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк», а 16500 грн передано відповідачу особисто. 28.10.2016 року відповідач видав позивачу розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути борг з нарахованими штрафними санкціями в наступному порядку: 52000 грн - до 29.10.2016 року включно та 250 доларів США - до 01.11.2016 року включно. 28.11.2016 року сторонами було складено боргову розписку №334, відповідно до якої 30000 грн відповідач мав повернути до 10.12.2016 року до 24 год 00 хв включно, а 2250 доларів США - до 10.12.2016 року до 24 год 00 хв включно. Крім того, сторони передбачили нарахування пені за кожен день прострочення платежу, 3% річних, інфляційних втрат та процентів за користування позиченими коштами. У зазначені у розписці від 28.11.2016 року терміни відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1048 ч.1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно ст.1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно розписки від 28.11.2016 року відповідач зобов'язався до 30.12.2016 року повернути позивачу суму боргу в розмірі 30000 грн та 2250 доларів США. Станом на 06.02.2017 року курс гривні до долара США становить 27 грн 08 коп за 1 долар США. Відповідно, 2250 доларів США в гривневому еквіваленті становить суму 60930 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача становить 90930 грн. Так як відповідач у визначений сторонами строк борг не повернув, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача 90930 грн в судовому порядку. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 909 грн 30 коп пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, та

Outcome: approved