Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати укладений між сторонами шлюб, який зареєстрований 10.02.2007р. Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис №2. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки шлюбні відносини фактично припинені і з червня 2017 року вони проживають окремо, бо вони з чоловіком мають різні погляди на шлюб та сім'ю. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та зазначила, що підтримує позовні вимоги. Також позивач просила не відшкодовувати понесені нею судові витрати за рахунок відповідача та після розірвання шлюбу не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Відповідач надав суду заяву, в якій також просив розглянути справу без його участі і зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи сторони визнають, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України суд вважає їх доведеними. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що 10.02.2007р. сторони уклали шлюб /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] 05.06.2015р.н. /а.с.7/. та доньку Єлізавету,25.07.2007р.н. /а.с.6/. Протягом останніх років відносини сторін погіршувались, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на шлюб та сімю і на ґрунті цього між ними виникають сварки, що негативно впливає на психічний стан дітей. З червня 2017 року сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства, у зв'язку з чим шлюб між ними носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам сторін. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. На теперішній час спору з приводу місця проживання та порядку участі батьків у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей між сторонами також немає. В добровільному порядку відповідач відмовляється від розірвання шлюбу, а тому позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Тож спір між сторонами виник із шлюбних відносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на характер спірних відносин, зміст позовних вимог, враховуючи положення ст.ст.24, 110, 112 СК, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд, зважаючи на вимоги ст.111 СК, вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням сторін, це не відповідатиме їх інтересам і не матиме результату, бо вони дійшли остаточного висновку про неможливість спільного проживання та перебування у шлюбних відносинах. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за необхідне її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved