Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що вона 29.04.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільного сімейного життя між сторонами не склалося, рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.05.2014 шлюб розірвано, неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з позивачкою. Зазначає, що з того часу і на день звернення до суду вона самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача, піклується про їхню дитину. Відповідач не піклується про них, не забезпечує необхідного медичного догляду. Вважає, що таке ставлення відповідача є ухилення від виховання дитини. Просить суд стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їхнього неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.05.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишено на проживання з матір`ю. Таким чином судом встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру витрат на утримання дитини. Також суду не надано належних та допустимих доказів щодо отримання доходу відповідачем та його розміру. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, враховуючи рекомендований розмір, визначений законодавством, що забезпечить дитину встановленим прожитковим мінімумом, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 гривень щомісячно, починаючи з 25 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial