Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 21.02.2009 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони з липня 2019 припинили подружні стосунки. Позивач разом з дітьми переїхали до іншого місця проживання. Відповідач лише декілька разів надавав кошти на утримання дітей. Діти знаходяться на повному утриманні позивача, але її доходів не вистачає. Відповідач має можливість надавати кошти на утримання дітей, оскільки офіційно працевлаштований, його заробітна плата складає близько 9000 грн. на місяць. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 1500 грн. на кожну дитину до їх повноліття. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 березня 2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2020 року призначено судове засідання з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засіданнявідповідач [PERSON] не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив відносно позовних вимог не подав, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в мінімальному розмірі аліментів на дитину відповідного віку. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21.02.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 28 ( а.с.6). Позивач та відповідач є батьками дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.7,8). Діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем, що підтверджується актом депутата Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області від 24.01.2020 ( а.с.9) та вказана обставина сторонами не заперечується. Позивач [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Згідно частин 8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своєї дитини, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України на 2020р.» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з з 1 січня 2020 року -1779 гривень, з 1 липня -1859 гривень, з 1 грудня -1921 гривень. Від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; За вимогами ч.3 ст.181 СК України оскільки діти проживають з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати в твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184). При визначенні розміру аліментів суд враховує наступне. Позивач здійснює догляд за дітьми, відповідач за віком є працездатним, інвалідом не являється, законом на відповідача покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дітей. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний гарантований розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів в сумі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, які просить стягнути з відповідача, оскільки позивач не надала суду доказів про розмір витрат, які вона несе на утримання дітей, а також даних про свої доходи. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на їх утримання в такому розмірі. Відповідач в обгрунтування своїх доводів не скориставсь наділеними правами та не надав жодного належного та допустимого доказу щодо свого матеріального становища. Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1300,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до їх повноліття. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на дітей відповідає вимогам виваженості та справедливості. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави . В зв`язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 840,80 грн. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 04.02.2020. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial