Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з 02.07.2016 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку F [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, через відсутність спільної мови, порозуміння, мають різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги, відсутні будь-які спільні інтереси. Шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб існує лише формально, протягом останніх декілька місяців проживають окремо.Наміру зберегти шлюб між ними немає. Позивач вважає, що подальше продовження спільного життя суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. Сторони дійшли згоди щодо встановлення місця проживання доньки. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем, прізвище залишити без змін F [PERSON]. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 20 березня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08 год. 30 хв. 10 квітня 2019 року. 10.04.2019 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 25 квітня 2019 року. У зв'язку з перебуванням судді у відпустці, слухання справи було відкладено на 10 год. 30 хв. 14 травня 2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання, 14.05.2019 року, не з'явилась, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання, 14.05.2019 року повторно, не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Заперечень на позов, або заяв про відкладення розгляду справи, від нього не надходило. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У звFязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно зFясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обFєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбу, який зареєстрований 02 липня 2016 року Слов'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис F 231, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО F 446652, виданого 02.07.2016 року ( а.с. 4). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину F [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО F731134, виданого 27.12.2016 року Слов'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ( а.с. 6). Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя тривалий час разом не проживає, зберігати сім'ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача та їх малолітньої дитини. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови F 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, тому, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім'ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. У відповідності до ст. ст. 24, 55,56,105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved