Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що будинок [ADDRESS] , у якому знаходиться квартира [ADDRESS] , перебуває на обслуговуванні та балансі ЛКП «Магістральне». Нарахування за житлово-комунальні послуги проводилось до грудня 2014 року відповідно до рішення №561 ЛМР. Станом на день звернення до суду нарахування за житлово-комунальні послуги здійснюється у відповідності до рішення №184 ЛМР від 18.03.2016 року. Відповідачі не у повному обсязі проводять оплату за житлово-комунальні послуги, отримані від ЛКП «Магістральне», відтак утворилась заборгованість у розмірі 7\~742,54 грн. Згідно з розрахунками, станом на 17.02.2017 року, заборгованість за житлово-комунальні послуги становить: утримання будинку та прибудинкової території 1\~103,61 грн., центральне опалення 1\~648,26 грн., холодна вода 1\~216,59 грн., гаряча вода 3\~774,08 грн. Між сторонами був укладений усний типовий договір відповідно до Постанови №529 від 20.05.2009 року Кабінету міністрів України. Враховуючи наведене вище, просить задовольнити позов та стягнути з відповідачів суму заборгованості та суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. На адресу суду 19.04.2019 року надійшло заперечення відповідачів на позовну заяву про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та заява про застосування строків позовної давності, внаслідок чого, просять відмовити у задоволенні позову. Представником позивача у свою чергу подано до суду 06.11.2017 року клопотання про поновлення строків позовної давності. В обґрунтування заяви покликається на те, що в період з січня 2014 року по лютий 2017 року відповідачі лише частково здійснювали оплату за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на день звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі 7\~742,54 грн. ЛКП «Магістральне» з 31.08.2015 року зверталося до суду з заявами про видачу судового наказу з метою стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Відтак, дана обставина є підставою для переривання строків позовної давності. Крім того, представником відповідачів 13.06.2019 року подано до суду відповідь на заперечення позивача. Зазначається, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 21.01.2015 року у справі №6-214цс14, відповідно до якої подання заяви позивачем про видачу судового наказу позовного провадження перериває перебіг строку позовної давності. ЛКП «Магістральне» 31.08.2015 року подано заяву до Франківського районного суду м. Львова подано заяву про видачу судового наказу з метою стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що свідчить про переривання терміну позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву від 17.06.2021 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяву від 17.06.2021 року про розгляд справи без їх участі. Зазначили, що свої заперечення на позов підтримують у повному обсязі. Звернули увагу суду на те, що позивач не надав доказ, підтверджуючі не здійснення оплати відповідачами за житлово-комунальні послуги, а також не надав доказів про надання таких послуг. Про відсутність таких доказів свідчить Ухвала Франківського районного суду м. Львова від 25.09.2015 року про відмову у прийнятті заяви ЛКП «Магістральне» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів у справі №465/5910/15-ц. На підставі вищевказаного, просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку Частиною першою статті 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно частини третьої статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої\~статті 89ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 17.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Квартира за адресою [ADDRESS] перебуває на балансі та обслуговуванні ЛКП «Магістральне». Відповідно до відомостей про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, сума боргу станом на 17.02.2017 року вбачається, що заборгованість становить 7\~742,54 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ст.68\~ЖК України вбачається, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.09.2015 року відмовлено у прийнятті заяви ЛКП «Магістральне» про видачу судового наказу про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з [PERSON] , [PERSON] . Звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою (ВП ВС у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.). Відповідно до статтей 256, 267\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відтак вказана позивачем заборгованість, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст.\~257\~ЦК України строку позовної давності з урахуванням загального порядку обрахування строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] долучили ряд квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг на рахунок ЛКП «Магістральне». Крім того, згідно доданих відповідачами квитанцій, засвідчується відсутність заборгованості на суму, на яку посилається представник ЛКП «Магістральне». Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України). Статтею 11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1ст. 901 ЦК України). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3ст. 509 ЦК України). Як визначено частиною першою статті 627 ЦК України, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу приписів пункту 2 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1ст. 7 цього Закону). Частинами першою і другою статті 12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Частиною другою статті 8 Основного Закону передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1ст. 19 Конституції України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відтак, оскільки, представником ЛКП «Магістральне» не доведено належним чином наявності у відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 7\~742,54 грн., а також, враховуючи, що відповідачами надано докази про сплату нарахованих їм квитанцій за надання житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: dismissed