Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач, звернувшись з даним позовом до суду, посилається на те, що рішенням Товмачицької сільської ради від 23.01.1992 року № 2 вирішено виділити йому земельну ділянку площею 0,12 га на площі біля [PERSON] для будівництва житлового будинку. 16.02.1993 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, про що представником архітектури складено акт виносу в натурі меж земельної ділянки. На підставі вказаного рішення ним було виготовлено будівельний паспорт. Крім того, рішенням Товмачицької сільської ради від 23.04.1992 року № 14 вирішено виділити йому присадибну земельну ділянку площею 0,28 га (урочище біля [PERSON]). Відповідно до акту від 16.02.1993 року вказана земельна ділянка відведена в натурі. Звернувшись до сільської ради із заявою про приватизацію вказаних земельних ділянок, однак отримав відповідь про те, що земельна ділянка площею 0,12 га йому в натурі не виділялась а її межі винесені в натурі в частині земельної ділянки площею 0,28 га. Також вказує, що рішенням Іванівецької сільської ради від 27.04.2014 року № 259-30/2014 вирішено надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,42 га в [ADDRESS] (урочище біля [PERSON]), в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства 0,30 га (0,16 га якою користувався він та 0,14 га якою користувалась його мати, [PERSON]) в межах населеного пункту для передачі її у власність. Як йому стало відомо, рішенням Товмачицької сільської ради від 23.04.1992 року № 14 вирішено виділити [PERSON] присадибну земельну ділянку площею 0,09 га (урочище біля [PERSON]). Рішенням Іванівецької сільської ради від 27.04.2014 року № 256-30/2014 вирішено надати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної докментації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого підсобного господарства площею 0,09 га в [ADDRESS]. Вважає рішення Іванівецької сільської ради від 27.04.2014 року № 259-30/2014 про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рішення Товмачицької сільської ради від 23.04.1992 року № 14 про виділення [PERSON] земельної ділянки та рішення Іванівецької сільської ради від 27.04.2014 року № 256-30/2014 про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою незаконними та просить суд визнати їх незаконними та скасувати. Представник Іванівецької сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги заперечила та пояснила, що [PERSON] не виділялися земельні ділянки площею 0,28 га та 0,12 га, а тільки площею 0,28 га згідно рішення виконкому Товмачицької сільської ради від 23.04.1992 року. Ствердила, що вказана земельна ділянка площею 0,28 га включає в себе земельну ділянку площею 0,12 га. Тому просить в позові відмовити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали письмове заперечення на позовну заяву та пояснили, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19.03.2013 року визнано недійсним рішення сільської ради та державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 814469 виданий [PERSON] Під час вирішення вказаної справи було встановлено, що дійсно частина земельної ділянки [PERSON] накладається на земельну ділянку позивача і тому у власності [PERSON] залишилась земельна ділянка площею 0,09 га замість 0,1921 га. Після вступу рішення в законну силу [PERSON] звернулась до Іванівецької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку і рішенням Іванівецької сільської ради від 27.04.2014 року № 256-30/2014 такий дозвіл буо надано. Вважають, що вказане рішення жодним чином не порушує прав позивача, а тому просять в задоволенні позову в цій частині відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву з проханням справу розглядати без його участі, а в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Товмачицької сільської ради від 23.01.1992 року № 2 вирішено виділити [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га на площі біля [PERSON] для будівництва житлового будинку. 16.02.1993 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, про що представником архітектури складено акт виносу в натурі меж земельної ділянки. На підставі вказаного рішення позивачем було виготовлено будівельний паспорт, який зареєстрований 23.03.1992 року за № 353. Пізніше, рішенням Товмачицької сільської ради від 23.04.1992 року № 14 вирішено виділити [PERSON] присадибну земельну ділянку площею 0,28 га (урочище біля [PERSON]) і відповідно до акту від 16.02.1993 року вказана земельна ділянка відведена в натурі. Рішенням Іванівецької сільської ради від 27.04.2014 року № 259-30/2014 вирішено надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,42 га в [ADDRESS] (урочище біля [PERSON]), в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства 0,30 га (0,16 га якою користувався [PERSON] та 0,14 га якою користувалась його мати, [PERSON]) в межах населеного пункту для передачі її у власність. Рішенням Товмачицької сільської ради від 23 квітня 1992 року № 14 про виділено [PERSON] присадибної земельної ділянки площею 0,09 га (урочище біля [PERSON]). Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 березня 2013 року, що набрало законної сили, визнано незаконним рішення Іванівецької сільської ради від 02 березня 2007 року про передачу в приватну власність земельної ділянки [PERSON] Визнано недійсним Державний акт про право приватної власності на землю серії ЯД № 814469 виданий [PERSON] 25.09.2007 року. Рішення Іванівецької сільської ради № 256-30/2014 від 27 квітня 2014 року, надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого підсобного господарства орієнтовною площею 0,09 га, яка знаходиться в [ADDRESS] із земель комунальної власності. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він в 1992 році працював головою Іванівецької сільської ради. Оскільки пройшло багато часу, не памятає, які земельні ділянки надавалися [PERSON] Також не пригадує, чи підписував Акт виносу в натурі земельної ділянки площею 0,12 га, однак вказав, що підпис на вказаному акті схоже його. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] В 1992 році була свідком, як роздавали ділянки в урочищі Царина в с. Іванівці. Вказала, що земельні ділянки ділили весною 1992 року, однак площу і цільове призначення земельних ділянок, які надавлися зокрема [PERSON] не пригадує. У відповідності до ст. 155 ч.1 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Посилання представника відповідача Іванівецької сільської ради про те, що позивачу надавалася одна земельна ділянка площею 0,28 га спростовуються матеріалами справи, а саме: рішенням Товмачицької сільської ради від 23.01.1992 року № 2 вирішено виділити [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га на площі біля [PERSON] для будівництва житлового будинку.( а.с. 9). Вказане рішення з вказанням площі земельної ділянки 0,12 га зазначене і в будівельному паспорті (акт виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель (а.с. 15). Крім того, вказана земельна ділянка під забудову площею 0,12 га зазначена також в Акті відводу земельної ділянки в натурі 16 лютого 1993 року (а.с. 18). Суд критично оцінює посилання представника Іванівецької сільської ради на те, що надана земельна ділянка площею 0,28 га згідно рішення Товмачицької сільської ради від 23.04.1992 року № 14 включає в себе земельну ділянку під забудову площею 0,12 га, оскільки цільове призначення земельної ділянки площею 0,28 га- присадибна діялнка для ведення особистого селянського господарства, а цільове призначення земельної ділянки площею 0,12 гадля будівництва житлового будинку. Згідно висновку № 008/ЗТ-14 судової земельно-технічної експертизи (а.с.12), вставнолено, що станом на час проведення експертного дослідження дійсний розмір земельної ділянки землекористування будинковолодіння по вказаних рішеннях повинно становити площу 0,12 га для будівництва та обслуговування жилих і господарських споруд та 0,28 га для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] у відповідності до вимог ч.1 ст. 23 ЗК України в ред. 1990 року правомірно набув право користування земельними ділянками площею 0,12 га та 0,28 га. Представник Іванівецької сільської ради та відповідач [PERSON] визнали ту обставину, що земельна ділянка площею 0,09 га щодо встановлення меж якої 27 квтня 2014 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації, повинна знаходитись з правої сторони від земельних ділянок площею 0,12 та 0,28 га наданих в користування [PERSON] і до межі із [PERSON] Їх посилання на заочнен рішення Коломийського міськрайонного суду від 19.03.2013 року суд відхиляє, оскільки зазначеним рішеннямвизнано державний акт про право приватної власності на землю серії ЯД № 814469 виданий [PERSON] 25.09.2007 року. недійсним в цілому. Інших будь-яких доказів на обгрунтування свої заперечень відповідачі не надали. Як вбачається з Акту відводу земельної ділянки в натурі (а.с. 18), загальна площа земельних ділянок, наданих [PERSON] 0,12 га + 0,28 га, що становить 0,40 га відповідає її конфігурації по периметру. Тому земельна ділянка площею 0,12 га ніяк не може входити в загальну площу 0,28 га. Відповідно до ст. ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Крім того, відповідно до ст. 20 ЗК Уркаїни, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (ст. 21 ЗК України). Отже, [PERSON] надано 0,12 га для будівництва та 0,28 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Цих положень закону орган місцевого самоврядування- Іванівецька сільська рада при прийнятті рішення № 256-30/2014 від 27 квітня 2014 року та Товмачицька сільська рада при прийнятті рішення від 23 квітня 1992 року № 14 не дотримались. В результаті цих незаконних рішень органів місцевого самоврядування всупереч вимог ст.ст. 20, 21 ЗК України, [PERSON] замість земельної ділянки площею 0,28 га неправомірно надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,16 га без вилучення іншої її частини, що перебуває в його користуванні, у спосіб передбачений законом, тому суд доходить висновку про визнання незаконним та скасування рішення Іванівецької сільської ради від 27 квітня 2014 року № 259-30/2014 про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] (урочище біля [PERSON]) недійсним в частині 0,16 га для ведення особистого селянського господарства. За таких обставин оспорювані рішення порушують права позивача щодо володіння, користування та розпорядження належними йому земельними ділянками, а тому підлягають скасуванню. На підставі наведеного та ст. ст. 12, 116, 152, 155 ЗК України,

Outcome: approved