Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначила, що в період з березня 2012 року по серпень 2015 року працювала на посаді менеджера, головного бухгалтера ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» директором якого є [PERSON] В серпні вона зареєструвалась як приватний підприємець та в своїй діяльності зіштовхнулася з проблемами у співпраці з замовниками послуг, які отримали від відповідача листи з неправдивою інформацією, що підриває ділову репутацію позивача, принижує честь та гідність. Наведені у вказаних листах неправдиві відомості та безпідставні звинувачення завдали позивачу моральної шкоди, а тому позивач просить в судовому порядку визнати поширені [PERSON] в листах керівникам підприємств та фізичним особам-підприємцям відомості про [PERSON] такими, що принижують честь, гідність та підривають її ділову репутацію. Просить зобовязати відповідача не пізніше наступного дня від вступу рішення в законну силу спростувати вказану інформацію у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом направлення зазначеним в заяві підприємствам листів, стягнути моральну шкоду в розмірі 90000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, просив визнати поширені [PERSON] від імені ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» листах керівникам підприємств ТОВ «Автокомпоненти АВТЕК», ТОВ «КЕЛТІК» та ТОВ «Планета Пластік» відомості про [PERSON] щодо недобросовісного відношення останньої до своїх службових обовязків, привласнення комерційної інформації ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС», схильність позивача до обману такими, що принижують честь, гідність та підривають її ділову репутацію; зобовязати [PERSON], ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати викладену в зазначених вище листах інформацію у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом направлення вказаним в заяві підприємствам листів; стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 90000 грн. Пояснив, що позивач з березня 2012 року по серпень 2015 року працювала в ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» директором якого є [PERSON] менеджером, а потім головним бухгалтером. В липні 2015 року вона подала заяву на звільнення, відповідач [PERSON] сприйняла це вкрай негативно, почала безпідставно предявляти їй різні претензії, відмовлялась звільняти, між сторонами виникли неприязні стосунки. В серпні позивач зареєструвалась як приватний підприємець та почала здійснювати діяльність в сфері транспортних послуг. В цей час їй стало відомо що деякі підприємства з якими вона працювала отримали від директора ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» листи в яких зазначалась неправдива інформація про позивача, яка принижує її честь та гідність, ділову репутацію. Оскільки вказана інформація є недостовірною, порушує права позивача, заподіяла моральну шкоду. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач дійсно працювала в ТОВ та була звільнена за прогули. За час роботи позивач мала зауваження, помилки та недоліки в роботі про що свідчить складені нею звіти, виправлення до них, протоколи про адміністративні правопорушення. Через такі дії [PERSON] на підприємство неодноразово накладались фінансові санкції. Зауваження керівника на недоліки в роботі останньою залишались поза увагою. Визнав, що відповідачем, як керівником товариства, дійсно електронною поштою направлялись листи ТОВ «Автокомпоненти АВТЕК», ТОВ «КЕЛТІК» та ТОВ «Планета Пластік» з метою застерегти. Відомості у вказаних листах є достовірними оскільки позивач недобросовісно відносилась до своїх службових обовязків, привласнила комерційну інформації ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС», оскільки мала до неї доступ. Схильність позивача до обману мала місце оскільки остання кілька раз брала на себе зобовязання та не виконувала їх. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала пояснила, що є директором ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» та дійсно в грудні 2015 року направила електронною поштою листи керівникам деяких товариств з якими мала договірні відносини з метою убезпечити їх. [PERSON] колишній працівник ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС», яка звільнившись з вказаного підприємства зареєструвалась субєктом підприємницької діяльності для здійснення послуг в сфері транспортних послуг. Маючи доступ, позивач присвоїла комерційну інформацію товариства в якому працювала з метою використати її в розпочатій діяльності. Під час роботи в товаристві позивач недобросовісно відносилась до своїх службових обовязків, складала та подавала звіти, оформляла документи з помилками, періодично не виходила на роботу, її зауваження ігнорувала. Крім того обіцяла повернути кошти, витрачені ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» на її навчання, виправити недоліки в роботі однак цього так і не зробила, що свідчить про її схильність до обману. Причиною того, що підприємницька діяльність позивача не складається є те, що [PERSON] працює за спрощеним видом оподаткування, а фірми, які займаються транспортними перевезеннями надають перевагу субєктам, які працюють з ПДВ. Свідок [PERSON] пояснила суду, що стажується в ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС», директором якого є її матір та їй відомо, що позивач товаришує з дівчиною яка була раніше за неприємних обставин звільнена з ТОВ. [PERSON] мала доступ до конфіденційної інформації товариства і могла присвоїти її для використання в подальшій роботі. Про це свідчить підозріла поведінка позивача. Свідок [PERSON] суду пояснив, що товаришує з [PERSON] та йому відомо про стосунки останньої з [PERSON] Його добра знайома, яка мала досвід роботи в аудиті якось надавала поради позивачу, однак та до них не прислухалась. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 липня 2010 року є директором ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС». [PERSON] прийнята на посаду менеджера ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» з 01 березня 2012 року, а з 01 грудня 2012 року переведена на посаду головного бухгалтера товариства. З 05 серпня 2015 року Лимар І,Є. звільнена з займаної посади по п.4 ст.40 КЗпП України (за прогули). Вказані обставини підтверджуються копіями наказів ТОВ №01-К від 29.02.2012 року, №10-К від 30.11.2012 року та №5-К від 05 липня 2015 року, копією трудової книжки [PERSON] Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21.08.2015 року [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з основним видом економічної діяльності - Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту. Як вбачається з листа б/н та дати директор ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» [PERSON] керівникам підприємств та фізичним особам підприємствам повідомляє що з 31 серпня 2015 року її бувший працівник [PERSON] зареєструвалась як підприємець та ввела свої дані в інформаційну систему Ларді. З вказаного листа також вбачається, що за час роботи в товаристві [PERSON] недобросовісно відносилась до своїх службових обовязків допустила халатність при здійсненні облікових, звітних та інших функцій на підприємстві, що змусило її ініціювати аудиторську перевірку. Крім того, [PERSON] привласнила комерційну інформацію. [PERSON] також містить попередження про недобросовісність та схильність позивача до обману. Як встановлено в судовому засіданні і визнається сторонами вказаний лист позивач електронною поштою в грудні 2015 року направила керівникам ТОВ «Автокомпоненти АВТЕК», ТОВ «КЕЛТІК» та ТОВ «Планета Пластік». Відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Поняття гідності, честі та ділової репутації є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових службових, громадських чи інших обовязків. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використання інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах а також в іншій формі хоча б одній особі. . Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправильно, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважаться недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій - порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, тощо. Позивач звернулась до суду, як фізична особа та просила визнати поширені [PERSON] від імені ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» листах керівникам підприємств ТОВ «Автокомпоненти АВТЕК», ТОВ «КЕЛТІК» та ТОВ «Планета Пластік» відомості про неї, а саме щодо недобросовісного відношення останньої до своїх службових обовязків, привласнення комерційної інформації ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС», схильність позивача до обману такими, що принижують честь, гідність та підривають її ділову репутацію. Суд, оцінивши докази по справі в сукупності вважає, що зазначена в листі, направленому як попередження керівникам підприємств та фізичним особам-підприємцям інформація, поширена директором ТОВ, порушує особисте немайнове право позивача, є недостовірною та порочить гідність, честь та ділову репутацію [PERSON]. При цьому суд враховує, що відповідачі не довели суду достовірність зазначеної в листах інформації, яка є предметом розгляду і яка за характером є фактичним твердженням, а не оціночним судженням, як про це заявляли [PERSON] і представник ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС», містить фактичні дані і яка по суті може бути доведена або спростована. Посилання відповідачів, що позивач в роботі допускала помилки, зокрема, при здачі звітів та підготовці фінансових документів була не уважна, не приймала до уваги зауваження не підтверджує недобросовісне відношення до своїх службових обовязків в розумінні КЗпП України, оскільки будь-яких стягнень за порушення трудової дисципліни до звільнення позивач не мала. Схильність до обману та привласнення позивачем комерційної інформації не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи і ґрунтується виключно на припущеннях та субєктивному сприйнятті фактів відповідачами та свідками. Вирішуючи спір суд приймає до уваги, що [PERSON] поширила інформацію щодо [PERSON] як посадова особа товариства при виконанні своїх посадових обовязків, а тому належним відповідачем є юридична особа ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС». Вирішуючи позовні вимоги в частині способу спростування зазначеної інформації суд виходить з положень ч.5 ст.277 ЦК України, якою визначено спеціальний порядок спростування недостовірної інформації, яка набула поширення через документ, який видала юридична особа. У даному випадку документ, який містить таку інформацію має бути відкликаний. Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди». При визначенні розміру моральної шкоди заподіяної порушенням особистих немайнових прав позивача суд також виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності і враховуючи обсяг моральних страждань, вимушені зміни у житті позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача ТОВ «АНТЕЙ СЕРВІС» на користь позивача [PERSON] підлягають і судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial