Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що до 23 грудня 2011 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від сумісного життя з відповідачем сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає з нею, її матеріальним становищем відповідач не цікавиться, жодної майнової допомоги добровільно не надає. Просила суд задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, відповідно до якої вона підтримує заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду згідно ст. 130 ЦПК України, в судове засідання не зявився, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надходило. 08.05.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с.2). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, досліджених доказів, наданих учасниками справи в обґрунтування своїх вимог, суд визнає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст.180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved