Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій посилається на те, що з 1977 року по 20.05.2013 року вона працювала у ВАТ «ХБК». На день звільнення адміністрація підприємства не розрахувалась з позивачем, в зв'язку з чим, на теперішній час заборгованість по заробітній платі складає 18575,67грн. В добровільному порядку відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі. Вважає, що відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 7 місяців затримки розрахунку з 21.05.2014 року по 21.12.2014 року в сумі 7560,90грн. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7560,90грн. та судові витрати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила слухати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. В зв'язку з наведеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно трудової книжки, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем, з 27.09.1977 року прийнята на роботу, наказ №39 від 26.09.1977 року, звільнена 20.05.2013 року, за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією підприємства, наказ №31-К від 20.05.2013 року. Відповідно до довідки ВАТ «ХБК» №4/34/25-14-770 від 20.05.2013 року, на день звільнення з підприємства 20.05.2013р. [PERSON] підлягає до видачі на руки сума в розмірі 18575,67грн. по оплаті праці; 203,84грн. по оплаті простоїв. Згідно довідки ВАТ «ХБК» №4/34/25-14-815 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 38,81грн. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 26.05.2014 року на користь [PERSON] стягнуто 18575,67грн.заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12961,50грн. за період з 20.05.2013 року по 20.05.2014 року. Згідно наданого позивачем розрахунку, середній заробіток за час затримки ВАТ «ХБК» виплати позивачу заробітної плати з 21.05.2014 року по 21.12.2014 року складає 7560,90грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 20.05.2013 року звільнилася з ВАТ «ХБК», яке вчасно не виплатило належних працівнику сум в добровільному порядку, що дає підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7560,90грн. за період з 21.05.2014 року по 21.12.2014 року та судового збору в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved