Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 16.11.2000 року. В обгрунтування позовних вимог, позивач вказала, що сімейне життя не склалось, відповідач зловживає спирними напоями, рік тому залишив позивача з дітьми, наразі проживає з своїми батьками, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено. 29.01.2019 року від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до оригінала свідоцтва про шлюб серії І-ТП №068007, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16.11.2000 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1561 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 51 Конституції України\~ та\~ ст. 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. На підставі викладеного, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до квитанції № 38 від 16.08.2018 року позивач сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову, тобто 352,40 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved