Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача, третіх осіб про зобов'язання передати малолітню дитину [PERSON] батькові [PERSON], зміну місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], із ним, як батьком, за його місцем проживання та відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 24 вересня 2018 року просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? від усіх видів доходів, але не менше розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що в період перебування у шлюбі із відповідачем [PERSON], у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2014 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] із її матір'ю [PERSON] за її місцем проживання. Вважає, що на даний час змінились обставини таким чином, що проживання його малолітньої доньки з матір'ю - суперечить інтересам дитини, тому наполягає на зміні місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком. Свою позицію аргументує тим, що мати дитини не працює, не має самостійного доходу, перебуває в гостях в іноземній державі. Додатково зазначає, що мати змушує доньку називати іншого чоловіка своїм батьком, що негативно випливає на розвиток та виховання його доньки, спотворює уяву розуміння дитини про батька, сім'ю. Крім того, мати залишає свою малолітню дитину без нагляду одну в помешканні. Знаючи про рішення суду від 03 липня 2015 року, яким встановлено базовий мінімум спілкування з донькою -мати одноосібно влаштувала режим дитини таким чином, що спілкування та побачення стали неможливими. У продовж трьох років мати та вітчим чинять на дитину психологічний тиск, маніпулюють свідомістю дитини, спотворюють уяву дитини про батька. Вважає, що передача малолітньої дитини на проживання з батьком - забезпечить проживання дитини в стабільних та належних умовах, а також її найвищі інтереси, що полягають серед іншого в необхідності забезпечити дитині такі умови проживання, розвитку та виховання, за яких дитина зможе у майбутньому самостійно реалізувати право на самоідентифікацію замовною та етнічною ознакою. Просить позов задоволити в повному обсязі. Ухвалою суду від 19.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. На адресу суду 08.08.2018 надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивач таким чином оскаржує законне рішення Личаківського районного суду від 03 липня 2015 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 грудня 2016 року, яким надано дозвіл малолітній дитині відповідача на тимчасовий виїзд за кордон терміном на три роки без згоди та супроводу батька та встановлено останньому графік побачень з дитиною. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 березня 2014 року місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з її матір'ю - [PERSON] за місцем проживання останньої. Відповідно до листа Посольства Україна у Французькій республіці Консульську посадову особу посольства було ознайомлено з умовами проживання, утримання та розвитку дітей, за наслідками чого встановлено, що донька сторін перебуває на території Французької республіки на підставі рішення суду, яким надано дозвіл на виїзд за кордон терміном три роки. Сім'я проживає у двокімнатній квартирі з усіма вигодами, [PERSON] та її молодша сестра мають власну кімнату та ігровий куток. [PERSON] добре навчається, висловлює щирий інтерес до процесу навчання та життя в середовищі. Дитина застрахована, перебуває на медичному огляді та має амбулаторну картку. Окрім того, постановою Верховного суду від 23 травня 2018 року в справі №463/1323/16-ц, встановлено, що вкрай несприятливими наслідками для малолітньої [PERSON] буде вимушена необхідність повністю змінити своє соціальне становище та зв'язки виключно для забезпечення участі у її вихованні батька, який не позбавлений можливості брати участь у такому під час проживання дитини за кордоном. Враховуючи вищенаведене просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, зазначає, що він позбавлений можливості брати участь у вихованні доньки, так як відповідач декілька років перебуває з дитиною за кордоном. Вважає що проживання дитини з матір'ю та вітчимом негативно відзначається на психічному стані дитини. Крім цього, позивач стверджує, що матір налаштовує дитину проти свого батька, надаючи перевагу вітчиму, вважає, що дочці значно комфортніше буде проживати у нього, де він та його матір зможуть кваліфіковано розвивати та виховувати її. На його думку доводи відповідача про те, що позивач не має можливості забезпечувати дитину матеріально на належному рівні, а також надавати медичну допомогу, не відповідають дійсності та не підтверджуються об'єктивними обставинами, а тому просить зобов'язати відповідачку передати малолітню доньку [PERSON] йому та визначити місце проживання дитини із батьком. Крім цього зазначив, що він категорично заперечує проти проживання його доньки за межами України. При цьому підтвердив, що його донька відвідує школу у Франції, забезпечена належним медичним доглядом та необхідними умовами проживання. Також повідомив суду, що він офіційно працевлаштований з 28.09.2018 р. на посаду касира в супермаркеті, до цього приблизно п'ятнадцять років ніде не працював, проживав за рахунок отримання соціальної допомоги, як інвалід 3-ї групи. Пояснив, що з моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем в 2012 р., дитина постійно проживає з матір'ю. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві, додатково зазначив, що жодних перешкод у спілкуванні батька з малолітньою [PERSON] ніхто не чинить, відповідач пропонувала відмовитись від стягнення з позивача аліментів з метою надання йому фінансової можливості відвідувати дитину у Франції, однак останній відмовився. Вважає, що позивач жодним чином не може забезпечити належні умови проживання та розвитку дитини, а при вирішенні даного спору потрібно в першу чергу враховувати інтереси дитини. В той же час відповідач забезпечує дитині належні умови проживання, жодних підстав для зміни місця проживання дитини позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а є лише голослівними поясненнями. Крім цього фактично всі мотиви позивача зводяться до захисту його прав, як батька. Питання визначення місця проживання дитини вже вирішено рішенням суду від 6 лютого 2014 року, жодних законодавчих та фактичних підстав для його зміни немає. Представник третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Сальвицький Р.І. в судовому засіданні проти позову заперечив, підтримав наданий висновок від 04.10.2018 р., № 2608-463. Вважає, що на даний момент відсутні підстави для зміни, раніше визначеного судом, місця проживання дитини. Представник третьої особи Уповноважений Президента України у справах дітей - Кулеба М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просить прийняти рішення

Outcome: dismissed