Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що 27.09.2000 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, у звязку з чим 30.11.2006 року вони розлучились. З цього часу відповідач не бере участі в житті сім'ї, ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину. Він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а витрачає їх на свої потреби, життям сім'ї не цікавиться. Донька навчається за кордоном у Польщі та потребує значних коштів для проживання та навчання. За даними позивача, відповідач працює на постійній основі на автомийці в м. Івано-Франківськ, крім цього, відомо, що він володіє дорогим авто та нерухомістю, яку збудував за власні кошти. У звязку з наведеним просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1500грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, визначеного державою для відповідної категорії дітей, щомісячно до досягнення нею повноліття, а у разі навчання до досягнення 23-річного віку, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, та покласти на відповідача судові витрати по справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з мотивів викладених у позовній заяві, просили його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили, зокрема відповідач пояснив він офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, крім цього в нього 13.11.2015 року народилась дитина [PERSON], яку він також зобов'язаний утримувати. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заслухавши відповідача та його представника, враховуючи думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-НМ № 056313 (а.с.5 на звороті). Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-НМ № 123035 (а.с.5), яка проживає з позивачем [PERSON] Неповнолітня [PERSON], [INFO], навчається за кордоном - у Польщі, а саме у Загальноосвітньому Ліцеї у Комплексі Загальноосвітніх Шкіл №3 ім. Станіслава Висп'янського в Жешові, є ученицею 1аЛ классу VIII Загальноосвітнього Ліцею у Комплексі Загальноосвітніх Шкіл №3 ім. Станіслава Висп'янського в Жешові, прийнята на навчання з 01.09.2017 року (а.с.62,63), у зв'язку з чим [PERSON] переказує дитині грошові кошти, про що надала копії виписок по рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.60,61). Позивач працює в приватному порядку та отримує щомісячний дохід у розмірі 4000-5000 гривень. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] в підтведження пояснень надав суду копію трудової книжки, а також копію свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO] (а.с.65,66). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 31 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача у разі навчання дитини до досягнення нею 23-річного віку, суд вважає що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають оскільки вони є передчасними. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 640 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial