Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 09.07.2004 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач свій обовязок щодо утримання своєї дитини не виконує, вона змушена сама утримувати дітей. Тому просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частини кожній дитині (всього 1/2 частки) щомісяця, з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити в повному обсязі. Суду пояснила, що шлюб зареєстрований між нею та відповідачем вже розірваний. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав частково, суду пояснив, що він не проти сплачувати аліменти на утримання дітей, але хотів би їх сплачувати у твердій грошовій сумі, оскільки має мінливий дохід. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON]є матірю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 4,5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також, судом встановлено, що з 09.07.2004 року сторони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюбі, актовий запис №208 (а.с. 2). Доказів того, що шлюбу між сторонами розірваний сторони суду не надали. Суд зауважує, що відповідно до ч.7, 8\~ст.7 СК\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України,Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тож з метою забезпечення стабільності, впевненості та передбачуваності у питаннях визначення матеріального ресурсу, який має надаватись відповідачем на забезпечення потреб його дітей, суд вважає за можливе визначити певний конкретний розмір щомісячних витрат відповідача, які матимуть цільове використання - аліменти. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати, є особою працездатного віку. Позивачем в судовому засіданні не обгрунтовано необхідність стягнення із [PERSON] аліментів у розмірі саме 1/2 частини його доходу. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивача. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.. На підставі викладеного, та

Outcome: partial