Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулався до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 31.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис №139. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через сварки, непорозуміння. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подала заяву, в якій зазначає що позовні вимоги підтримує повністю та просить проводити розгляд справи у її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій позов визнає повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З наданого суду свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2010 року. З дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO]. В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є сварки, непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Сторони не підтримують подружніх відносин, примирюватись не бажають. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім'ї. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сім'я сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підтвердження понесених судових витрат позивач надав суду квитанцію про спату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 17.01.2014 р. на суму 300 грн. Оскільки позов задоволено повністю, тому судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., котрий документально підтверджений, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Водночас, суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 300 грн. виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 1, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Враховуючи те, що позивач на судовий розгляд справи не надав суду договір про надання правової допомоги, в якому б визначався гонорар в розмірі 300 грн., порядок його обчислення і внесення, тому не підлягають стягненню із відповідача на користь позивача 300 грн. витрат на правову допомогу, так як вони документально не підтвердженні. При цьому, надана суду квитанція до прибуткового касового ордера, не підтверджує витрати позивача на правову допомогу в розмірі 300 грн. у даній справі, оскільки в цьому документі не вказано за які послуги та у якій справі здійснено оплату.

Outcome: approved