Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10787 від 08.07.2020 р. вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з неї боргу на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» за кредитним договором у розмірі 47 997,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.09.2020 року вона дізналась про наявність виконавчого провадження. Під час ознайомлення її представником у приватного виконавця Дорошкевич В.Л. із виконавчим провадженням № 62606528 було встановлено, що на виконанні знаходиться виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований у реєстрі № 10787, відповідно якого з неї на користь відповідача стягнуто кошти у розмірі 47 997,00 грн., що складаються із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 9 000 грн. та простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 38 997 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис є протизаконний, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що вчинений з порушенням діючого законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій, зокрема ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» нотаріусу не було надано документів, що доводять факт безспірності її заборгованості перед відповідачем, а графік платежів не є доказом безспірності заборгованості. Також договір про надання кредиту № 3005547 від 12.12.2019 року та графік платежів до договору нею не підписаний, що дає підстави вважати, що відповідач шляхом фальсифікації намагається у протизаконний спосіб стягнути з неї кошти (а.с. 19-21). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків (а.с. 15). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 23-25). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву. 16.03.2021 р. від відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до суду надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що позов [PERSON] є необґрунтованим та безпідставним. Зазначено, що відповідачем було направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту, яка отримана [PERSON] , але не виконана, будь яких заперечень не надано, що свідчить про визнання вимоги ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» в повному обсязі, в результаті чого відповідач звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису на договорі. Для цього приватному нотаріусу було надано, зокрема оригінал договору про надання кредиту, укладений між позивачем та відповідачем з додатками до нього і засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Сума заборгованості була зазначена з урахуванням здійснених позивачем платежів (у разі наявності таких). З виписки нотаріусом встановлено, що заборгованість за договором існує, її розмір, здійснення позичальником платежів на погашення суми заборгованості та те, що не минуло три роки з дня виникнення права вимоги. На момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» чи про втрату її чинності внесено не було, будь-які публікації у вигляді постанов Кабінету Міністрів України в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні. Тож на підставі отриманих документів, які в повному обсязі відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. (яка має статус на офіційному веб-порталі ВРУ - чинна), приватний нотаріус вчинив виконавчий напис. На доведення твердження позивача, що ніби то приватному нотаріусу не було надано належних документів для вчинення виконавчого напису, жодних доказів не надано. У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2, 3 вказаної статті регламентують, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін. При цьому згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Таким чином, суд з урахуванням предмету спору, наданих сторонами доказів, вважає за доцільне у даній справі проведення спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08 липня 2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10787, за яким із [PERSON] звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором 3005547 від 12.12.2019 р. укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», ідентифікаційний код юридичної особи 41346335, за період з 11 січня 2020 року по 31 січня 2020 року у розмірі 47 997,00 грн., в тому числі: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 9 000 грн., прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 38 997,00 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату із стягувача в розмірі 1 800 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 49 797,00 грн. (а.с. 6). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 20.07.2020 року відкрите виконавче провадження (ВП № 62606528) з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с. 5). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 08.07.2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 08.07.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Укладений 12.12.2019 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» договір про надання кредиту № 3005547, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений без відповідних правових підстав, що є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову (а.с. 7-9). В обґрунтування позовних вимог позивач у тому числі посилається на те, що кредитний договір та графік платежів до нього вона не підписувала, проте жодних доказів щодо цього суду не надано. Як убачається із матеріалів справи, вищевказаний договір про надання кредиту № 3005547 є електронним правочином. Позивач суду не надала будь яких доказів на підтвердження факту не укладення нею кредитного договору чи визнання цього договору недійсним у встановленому законом порядку. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також критично ставиться на посилання відповідача у відзиві на позов на ті обставини, що позовна заява не оформлена у відповідності до вимог ст. 177 ЦПК України, оскільки не надано документ на підтвердження повноважень представника позивача, яким підписаний позов. Так, зокрема, у матеріалах справи наявні копія ордеру серія КВ № 452397 від 02.09.2020 на надання правової допомоги позивачу [PERSON] адвокатом Шокуровим Ю.Л., яким були підписані початково подана позовна заява від 23.10.2020, заява від 04.11.2020 на виконання ухвали суду від 02.11.2020 про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви та позовна заява від 04.11.2020 з доповненнями (а.с. 10). Також суду надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю виданого на ім`я Шокурова Ю.Л. , копію договору про надання правової допомоги від 02.09.2020 укладеного між позивачем та адвокатом Шокуровим Ю.Л. (а.с. 11, 12). Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь позивача слід стягнути сплачений [PERSON] судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн. (а.с. 4).

Outcome: approved