Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені по аліментам. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням суду від 21.02.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання спільного сина [PERSON] у розмірі 643 грн., щомісячно, починаючи з 13.09.2016 і до досягнення дитиною 23 років. Позивач зазначає, що рішення суду боржником [PERSON] вчасно не було виконано, аліменти щомісячно не сплачувались, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 13 вересня 2016 року по квітень 2017 року в розмірі 3608 грн. 52 коп., за період з квітня 2017 року по червень 2017 року в розмірі 1557 грн. 94 коп. Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за несплачені аліменти за вказані періоди в загальному розмірі 5166,46 грн. В судове засідання 18.01.2018 року позивач [PERSON] не з»явилася, просила слухати справу в її відсутність. В судове засідання 18.01.2018 року третя особа [PERSON] не з»явився, був повідомлений належним чином. В судовому засіданні 18.01.2018 року представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити повністю. 01.02.2018 року позивач у судове засідання не з»явилася, просила слухати справу в її відсутність. 01.02.2018 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, пояснивши, що підстав для стягнення пені не існує, оскільки відповідач надає матеріальну допомогу та сплачує аліменти. Крім того, відповідач та його представник надали суду розрахунок заборгованості від 05.04.2017 року, обчисленого державним виконавцем Деснянського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Поповою А.О., по аліментам в розмірі 4243 грн. 80 коп., яка була погашена 27 квітня 2017 року згідно квитанції, а також надали суду копію квитанції від 22 червня 2017 року по сплаті боргу по аліментам в сумі 1280 грн. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] 01.02.2018 року в судове засідання не з»явилися, були повідомлені належним чином. Приймаючи до уваги предмет позову, строк перебування справи в провадженні суду без вирішення, суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача, третьої особи та представника третьої особи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Згідно рішення Деснянського районного суду м.Києва від 21.02.2017 року стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 643 грн., щомісячно, починаючи з 13.09.2016 року і до досягнення [PERSON] 23 років, до закінчення навчання за умови його продовження. (а.с.26). 13.03.2017 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 643 грн. щомісячно, починаючи з 13.09.2016 року до досягнення [PERSON] 23 років, до закінчення навчання за умови його продовження. 05.04.2017 року державним виконавцем Деснянського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Поповою А.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по даному виконавчому листу (а.с. 27). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 05.04.2017 року, станом на 01.04.2017 року заборгованість відповідача по аліментам становила 4243,80 грн. (а.с.28). 27.04.2017 року відповідачем сплачено заборгованість відповідно до вказаного розрахунку в розмірі 4243,80 грн. (а.с.29). Також, відповідно до квитанції від 22.06.2017 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 1280,00 грн. (а.с.29). У відповідності до довідки-розрахунку від 02.08.2017 року по аліментам, виданої Деснянським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві, заборгованість [PERSON] станом на 31.07.2017 становить 1353 грн. (а.с.4). Відповідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.. Тобто, згідно з ч.1 ст.196 СК України, правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України, зокрема, в постановах від 16.03.2016 року (Справа №6-2589), від 16.09.2016 року (Справа №6-300цс16). Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до вимог чинного законодавства, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача набрало законної сили 06.03.2017 року, виконавчий лист на виконання рішення видано 13.03.2017 року, виконавче провадження з виконання даного виконавчого листа відкрито 05.04.2017 року і в цей же день державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам в розмірі 4243,80 грн (а.с.27, 28). Зазначене свідчить про те, що рішення суду про стягнення аліментів почало виконуватися з часу відкриття виконавчого провадження, що має значення для вирішення питання про ухилення відповідача від сплати аліментів, а також періоду такого ухилення, оскільки за змістом ч.1 ст.196 СК України пеня нараховується з часу невиконання рішення суду. З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що розмір заборгованості за період з 13 вересня 2016 року по 01 квітня 2017 року відповідачем погашено 27.04.2017 року в повному обсязі на підставі розрахунку державного виконавця, здійсненого під час відкриття виконавчого провадження 05.04.2017 року по виконанню рішення суду про стягнення аліментів, суд приходить до висновку про те, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені) по аліментам за вищевказаний період, а тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Однак, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасної сплати відповідачем аліментів за квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року. Таким чином, з урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з квітня 2017 року по червень 2017 року, яка становить 585 грн. 13 коп., виходячи з наступного розрахунку: квітень 2017 року = 643 грн.*1%*30 днів = 192 грн. 90 коп.; травень 2017 року = 643 грн.*1%*31 день = 199 грн. 33 коп.; червень 2017 року = 643 грн.*1%*30 днів = 192 грн. 90 коп. Таким чином, суд не погоджується з розрахунком неустойки, наданим позивачем, а тому задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 585 грн. 13 коп. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то згідно ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial