Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 серпня 1992 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Відділом запису актів громадського стану Московського району м.Харкова (свідоцтво серії ІV-ВЛ №281554 від 21.08.1992), актовий запис №1162. Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося, у звязку з тим, що вони мають різні погляди на життя, через що виникають непорозуміння, вирішення багатьох життєвих питань для сторін мирно не досягається. Це у свою чергу привело до відчуження, втрати почуттів кохання та поваги. Між ними шлюбні стосунки припинено з грудня 2016 року. Спільне господарство вони не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливе та суперечить інтересам позивача. В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. В заяві позивач також зазначила, що просить залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу «Земляна», та підтвердила, що шлюбні відносини між сторонами було припинено з грудня 2016 року. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно до ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104, 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21 серпня 1992 року Відділом запису актів громадського стану Московського району м.Харкова, актовий запис №1162, про що свідчить оригінал свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-ВЛ №281554 від 21.08.1992, виданого 21.08.1992 року Відділом запису актів громадського стану Московського району м.Харкова. Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №191504, виданого 23 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, на підставі актового запису №85. Судом встановлено, що сім'я існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Відповідно дост.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище, яке змінено у звязку з реєстрацією шлюбу, суд відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, задовольняє цю вимогу та залишає останній прізвище, яке набуте нею у звязку з реєстрацією шлюбу «Землана». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved