Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України на період 3 місяці з 24.07.2014, без згоди батька [PERSON], для чого надати дозвіл на виготовлення дитячих проїзних документів. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.07.2012 між сторонами було розірвано шлюб, від якого вони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із матір'ю. Відповідач надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини відмовляється. Під час судового розгляду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позові. Зазначила, що її двоюрідний брат проживає в м. Хайфа, Ізраїль, та вислав запрошення для відпочинку її разом з дитиною. Позивач бажає скористатися вказаним запрошенням на період літніх канікул дитини, оскільки такий відпочинок позитивно вплине на здоров'я дитини та буде цікавим з пізнавальної та освітньої точки зору. Проти винесення заочного рішення позивач не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про місце, дату та час розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, причини неприбуття не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність чи інших заяв щодо розгляду справи не направив. Представник Відділу у справах дітей Алчевської міської ради позовні вимоги підтримала. Зазначила, що позов підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку виїзд дитини за межі України спрямовний на оздоровлення та відпочинок дитини. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За вказаних обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення у справі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Рішенням суду від 30.07.2012, яке набрало законної сили 10.08.2012, розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON]. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Як вбачається з довідки №1484 від 05.06.2014 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, на час розгляду справи неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю - позивачем у справі, за адресою [ADDRESS]. [PERSON], що проживає за адресою [ADDRESS], надіслав запрошення своїй двоюрідній сестрі [PERSON] та її малолітній доньці [PERSON], [INFO] Запрошення підписане 25.05.2014, дійсне протягом 12 місяців з дня його підписання. Придбані авіаквитки до Тель-Авіву та звортній до м. Донецьк на ім'я [PERSON] та [PERSON] Дата вильоту - 24.07.2014, дата повернення - 29.08.2014. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК україни фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з Україи і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України». Відповідно до ч. 4 вказаного Закону оформлення роїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 №57, з наступними змінами, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Пункти 2, 4 вказаних правил регламентують, що виїзд за межі України неповнолітніх громадян України здійснюється за проїзним документом дитини. Згідно п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995 №231, проїзний документ дитини (дитячий паспорт) може бути виготовлений на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пояснень позивача, дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини отримати у відповідача немає можливості, оскільки відповідач відмовляє у його наданні. Разом з цим, позивач має право виїхати з дитиною на відпочинок до Ізраїлю з матою відпочинку та оздоровлення дитини. За таких обставин, суд вважає, що з метою додержання інтересів дитини виїзд за межі України в Ізраїль буде сприяти забезпеченню її гармонійного духовного, морального розвитку та оздоровленню. На підставі викладеного, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved