Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в звязку з чим вона просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 2000,00 гривень щомісячно до повноліття дитини, в тому числі і за минулий час, а саме починаючи з березня 2015 року. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач має можливість працювати, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обовязку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є дещо завищений. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Однак, позивачем суду належними та допустимими доказами, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не доведено факту вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача за період з березня 2015 року до подачі даного позову до суду. А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 27 травня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial