Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 23.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. із грубим порушенням діючого законодавства, нехтуючи вимоги ЦК України, було вчинено виконавчий напис №3243 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 11339 грн. 00 коп. На підставі зазначеного виконавчого напису 25.10.20219 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. з порушенням принципів територіальності було відкрито виконавче провадження №60420155. Відповідно до постанов приватного виконавця Ярошенко К.Ю. від 25.10.2019 року з неї підлягає стягненню, окрім заборгованості, ще і винагорода у розмірі 1253,60 грн. та витрати у сумі 200,00 грн., при цьому винесено постанови приватним виконавцем про стягнення додаткових витрат на суму 169 грн. Відповідачем не вказується в заяві на примусове виконання 1200 грн., як стягнуту з неї плату за вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом. Всього загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 14161,60 грн. Про наявність у неї заборгованості перед відповідачем на вказану вище суму вона дізналася, коли прийшла постанова про стягнення з її зарплати боргу за місцем її роботи - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області. Саме тоді їй стало відомо, що на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва і надійшли до бухгалтерії її місця роботи для стягнення суми боргу із її зарплати у розмірі 20% щомісячно до повного погашення суми боргу. Кошти утримуються по сьогоднішній день. До цієї дати вона не отримувала від приватного нотаріуса та від відповідача будь-яких повідомлень про наявність у неї заборгованості перед відповідачем на зазначену суму. Вона не згодна з наявністю у неї заборгованості перед відповідачем на зазначену суму у виконавчому написі №3243 від 23.10.2019р. Заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною, а стягнення суми, які проводяться із її зарплати є грубим порушенням її прав. З вказаних підстав вона не визнає розмірів заборгованості, нарахованих відповідачем, у тому числі відсотків, пені та комісії. Сума, що підлягає стягненню, є надмірно великою та необґрунтованою. Вважає, що виконавчий напис №3243 від 23.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. є таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та з підстав неправомірності вимог стягувача. Позивач просить суд позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просить зменшити розмір судових витрат позивача в сумі 725,00грн. у зв`язку з тим, що ЦПК не передбачено відшкодування вказаних позивачем витрат. Також надав відзив на позовну заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі та відмовити позивачу в повному обсязі в задоволенні позову. Посилається на те, що відповідно до укладеного договору №181218-2578-1 від 18.12.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] , позивач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту кожен день користування та 2,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення, кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою позивача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі по тексту - Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір був підписаний Позивачем 18.12.2018 року о 00 год. 56 хв. 54 сек. шляхом введення одноразового ідентифікатора 438815 в особистому кабінеті на веб-сайті Відповідача в мережі Інтері https://monetka.ua. Кредитні кошти були відправлені Позивачу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком №119469361 від 18.12.2018 року. Крім цього, позивачем було пролонговано договір №181218-2578-1 від 18.12.2018 року шляхом сплати комісії у розмірі 250 грн., що підтверджується чеком №125518827 від 16.01.2019 року. Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме 18.12.2018 року надав Позивачу кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, в порушення умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 04.08.2021 року заборгованість за Договором №181218-2578-1 від 18.12.2018р. погашено в повному обсязі. Таким чином, у Відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі. Надані відповідачем додатки до відзиву підтверджують безспірність суми заборгованості за Договором №181218-2578-1 від 18.12.2018 року та законність дій щодо стягнення заборгованості на підставі Виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 23.10.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №3243. Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, вважає виконавчий напис таким, що підлягає конанню. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з`явився, надав належним чином завірені копії виконавчого напису та матеріали, на підставі яких вчинявся вищезазначений виконавчий напис. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернутий конверт з повідомленням та довідкою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, директор ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Чуловського В.А. із заявою, в якій просить вчинити виконавчий напис для стягнення заборгованості у розмірі 11339,00 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» з боржника [PERSON] (а.с.106). Згідно рахунку заборгованості боржника [PERSON] по договору №181218-2578-1 від 18.12.2018р. станом на 22.10.2019 року заборгованість становить 11339,00 грн. (а.с.109). 23.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3243, яким запропоновано стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованість в розмірі 11339,00грн. (а.с.105). Директором ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» на адресу [PERSON] 18.10.2019 року була направлена письмова претензія, в якому вимагають від неї виконати зобов`язання протягом 7 днів перед ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» за Договором №181218-2578-1 від 18.12.2018р., а саме негайно в строк до 28.10.2019 року погасити заборгованість по кредиту та відсоткам у розмірі 11339,00 грн. (а.с.112). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Договір позивача з відповідачам не є нотаріально посвідченим. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем,,тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. (Постанова ВС України від 20.05.2021 року по справі №756/8279/18). Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 150 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу; а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до положень абз.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису взяв до уваги розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками Відповідача, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо (Постанова Верховного Суду від 28.03.2018р. №910/3033/17). Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі №750/1627/18. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Наведене вище свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Тому суд вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в сумі 725,00 грн., суд вважає, що в цій частині слід відмовити, постільки ЦПК не передбачено відшкодування витрат за таку процесуальну дію, як «роздруківка, обробка та копіювання позовної заяви та додатків до неї», як за процесуальні дії, які б прямо були передбачені ЦПК, тому вважає, що такі витрати не можуть бути враховані, як такі, що підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial