Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, 31.05.2010 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач надала [PERSON] безпроцентну позику в сумі 40\~000 грн. на строк 8 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше 10.02.2011 року. 10.02.2011 року до договору позики від 31.05.2010 року укладено додаткову угоду, за умовами якої [PERSON] зобовязується повернути суму боргу, яка з урахуванням штрафних санкцій складає 100\~000 грн., не пізніше 10.02.2016 року. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором позики від 31.05.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором позики від 31.05.2010 року передано в заставу наступне майно: автомобіль Subaru Legasy, рік\~ випуску 2005, державний\~ номер [NUMBER], який\~ належить [PERSON] на праві власності. 10.06.2015 року позивачеві стало відомо, що на все рухоме майно [PERSON], в тому числі і майно, яке передане [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 31.05.2010 року, державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого провадження № 33592623, державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] у виконавчому провадженні № 39300661. Вищезазначений арешт, накладений постановами державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження порушує права позивача щодо реалізації предмета застави, оскільки виникнув факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за договором позики, та існування зазначеного арешту унеможливлює проведення дій щодо звернення та реалізації заставленого майна, в порядку передбаченого чинним законодавством України, в тому числі позасудовим способом. Відповідно до умов договору застави строк дії договору минає при виконанні заставодавцем умов договору позики, забезпеченого заставою. Заборгованість [PERSON] за договором позики станом 31.05.2015 року складає 100\~000 грн., а отже строк дії застави не припинено. Звернення стягнення за договором застави від 31.05.2010 року на заставне майно автомобіль Subaru Legasy, рік\~ випуску 2005, державний\~ номер [NUMBER] , яке\~ належить [PERSON]В, на праві власності у встановленому порядку позивач не здійснювала, виконавчий документ про стягнення боргу за рахунок заставного майна на її користь у матеріалах виконавчого провадження відсутній. Позивач просить суд зняти накладений державними виконавцями арешт з заставного майна. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представник Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиціїв судовому засіданні проти позову не заперечував. Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 31.05.2010 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач надала [PERSON] безпроцентну позику в сумі 40\~000 грн. на строк 8 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше 10.02.2011 року. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором позики від 31.05.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором позики від 31.05.2010 року передано в заставу наступне майно: автомобіль Subaru Legasy, рік\~ випуску 2005, державний\~ номер [NUMBER] , яке\~ належить [PERSON]В, на праві власності. Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] постановою від 13 лютого 2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] (виконавче провадження № 39300661). На все рухоме майно [PERSON], в тому числі і майно, яке передане [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 31.05.2010 року, державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого провадження № 33592623. Вищезазначені арешти, накладені постановами державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження порушує права заставодержателя щодо реалізації предмета застави. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяження зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно зі встановленим пріоритетом. Позивач як заставодержатель має першочергове право на реалізацію предмета застави в разі порушення основного зобовязання відповідно до умов договору застави провести реалізацію предмета застави в рахунок погашення заборгованості за зобовязанням [PERSON], а існування арешту на заставне майно, порушує права позивача як заставодержателя відносно реалізації предмета застави при наявності фактів невиконання зобовязань [PERSON] за договором. Отже, державний виконавець при накладенні арешту при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження відносно [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу за наказом виданим господарським судом Запорізької області в порушення ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» наклав арешт не на майно боржника, а на майно заставодавця(автомобіль Subaru Legasy, рік\~ випуску 2005, державний\~ номер [NUMBER]), що є порушенням прав позивача, як заставодержателя. Прийнявши до уваги визнання позову відповідачами, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. \~

Outcome: approved