Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти для утримання сина [PERSON], [INFO]. Який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку щомісяця. В обгрунтування вимог позивач вказала, що [PERSON] навчається на четвертому курсі Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету. Відповідач всіляко відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, самостійно утримувати сина позивач не має змоги. Також позивач зазначила, що згоди щодо сплати аліментів між сторонами не досягнуто. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду не врученою, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки голови Житлово-будівельного кооперативу №2 від 19.08.2017 року за №1509 [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до відомостей довідки, виданої директором Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету від 18.08.2017 року за №10103, [PERSON] навчається у коледжі з 01.09.2014 року та закінчує навчання 30.06.2018 року (а.с. 7). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що між сторонам не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, беручи до уваги, що відповідач є батьком дитини і нарівні з матір'ю зобовязаний утримувати його, суд вважає за можливе задовольнити позов частково та стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Як передбачено ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial