Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 травня 2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Однак сімейне життя з відповідачем не склалось, з 2013 року вони спільно не проживають, припинили шлюбні відносини, а тому збереження шлюбу вважає неможливим, а надання строку для примирення недоцільним. Батько дітей у їх утриманні участі не приймає. У зв'язку з чим позивач просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 600 гривень на кожну дитину, щомісячно. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався, сторони за час окремого проживання мали можливість примиритись. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника, тощо, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні (а.с.4-5). Також встановлено з пояснень сторін, що відповідач не має інших утриманців, його стан здоров'я дозволяє працювати, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати понесені позивачем в сумі 487,20 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. В частині судових витрат від оплати яких позивач звільнена за вимогу про стягнення аліментів на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved