Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що працювала на посаді оператора в ПрАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» до 28.11.2014 року, після чого була звільнена. Однак, по даний час відповідач не сплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 4091,03 грн., тому просить стягнути вказану суму, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 41812,59 грн., та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові, пояснила, що на даний час розрахунок при звільненні з нею не проведено, розмір заборгованості по заробітній платі не змінився. Представник відповідача, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 94 КЗпП України\~роботодавець зобовязаний регулярно виплачувати працівникам заробітну плату. Відповідно до ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на посаді оператора 3 розряду в гірничо дробильному цеху ПрАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс», наказом № 660 від 28.11.2014 року звільнена з посади згідно п.2 ст. 36 КЗпП України у звязку із закінченням строку трудового договору, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Відповідно до довідки ПрАТ «Шепетівськийгранкарєр «Пронекс» за. № 114/07-16 від 18.07.2016 року, станом на 01.07.2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON]І за період з жовтня 2014 року по листопад 2014 року становить 4091,03 грн. Враховуючи те, що заробітна плата [PERSON] була нарахована, але не виплачена з вини відповідача, з останнього слід стягнути дану заборгованість. Крім того, згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденний заробіток позивача для обрахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає відповідно до підпункту л) пункту 1, абзацу 3 пункту 2, абзацу 1 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з даних уточненої довідки про доходи №139/08-16 від 23.08.2016 року, заробітна плата за повні два місяці роботи [PERSON] перед звільненням становила 3230,36 грн. (у вересні 2014 року 1579,29 грн., у жовтні 2014 року 1651,07 грн.), фактично за вказаний період позивач відпрацювала 45 робочих днів. Таким чином її середньоденний заробіток складає 71 грн. 79 коп. (3230,36 грн. : на 45 р.д). Період затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 28.11.2014 року по день ухвалення рішення 25.08.2016 року становить 429 робочих днів, а розмір заробітку, що підлягає стягненню за вказаний період становить 30797,91 грн. (429 р.д. х 71,79 грн.) Таким чином заборгованість розрахунку при звільненні позивача складається із заборгованості по заробітній платі в сумі 4091,03 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 30797,91 грн., а всього 34888,94 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Враховуючи те, що відповідачем порушено гарантоване ст. 43 Конституції України\~ право позивача на своєчасне отримання винагороди за працю, в результаті чого остання була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що їй завдано моральну шкоду. З урахуванням обставин справи, характеру та глибини душевних страждань, періоду та розміру заборгованості, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд знаходить стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Судових збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial