Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в інтересах [PERSON], про позбавлення [PERSON], [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]., з тих підстав, що останні зареєстровані за вказаною адресою, як члени сім'ї колишнього власника, проте не проживають, особистих речей у ній не має. Реєстрація відповідачів у вказаному житловому приміщенні перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власність, у зв'язку з чим позивач просить суд, позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог та не заперечуючи проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не подавали. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, розгляд вказаної справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України - в порядку спрощеного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, а також у зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу що відповідає положенням ст. 247 ч.2, ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 10.04.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Червоненко Н.О., належить житлова квартира [ADDRESS]. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Як вбачається з Акту про фактичному проживанні громадян від 23.10.2017 р. складеного комісією в складі голови ЖБК 21 Спичак О.Г. та сусідів, при обстеженні квартири [ADDRESS], встановлено, що у вказаному житловому приміщенні зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проте проживає лише [PERSON] Відповідно до довідки Новокаховського ЖБК-21 від 18.10.2017 р., [PERSON], [INFO], є власником квартири [ADDRESS] та має склад сім'ї: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Під час судового розгляду встановлено та підтверджено письмові доказами, що позивач по справ [PERSON] є власником спірної квартири, натомість відповідачі по справі зареєстровані в ній як члени сім'ї колишнього власника житла, проте у житловому приміщенні не проживають. Враховуючи вищезазначене та оскільки між сторонами по справі відсутній будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, що під час судового розгляду відповідачами не спростовано, суд вважає що [PERSON], [PERSON] мають бути позбавленими права користування житловим приміщенням, а право позивача як власника підлягає захисту у судовому порядку.

Outcome: approved