Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 2 698,65 грн. і витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут». В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що [PERSON] є мешканцем будинку [ADDRESS] Дніпропетровської області. Згідно п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон «Про житлово-комунальні послуги»), споживач зобов'язаний зокрема: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а згідно п.п. 17, 29 Постанови КМУ № 2246 від 09 грудня 1999 р. «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» (далі - Правила) Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, а саме не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01 липня 2015 року постачання природного газу споживачам Дніпропетровської області здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Позивач постачав на адресу відповідача природний газ. Скарг від відповідача щодо якості наданих послуг не надходило. Відповідач систематично не виконує свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, чим порушує норми законодавства та права позивача. 29 квітня 2015 року за адресою споживача було припинено газопостачання методом пломбування, що підтверджено Актом № 33546 від 29 квітня 2015 року. 11 січня 2016 року за адресою споживача службовими особами позивача виявлено самовільне відновлення газопостачання, про що складено Акт про порушення. В період з січня 2016 року по лютий 2016 року Боржник мав сплатити за послуги газопостачання суму в розмірі 2 698,65 грн. У вказаний проміжок часу оплата послуг споживачем не проводилась. В результаті цього станом на 30 серпня 2016 року загальна сума заборгованості за послуги газопостачання складає 2 698,65 грн. Неодноразові нагадування боржнику з боку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про необхідність погасити заборгованість за спожитий природний газ залишилися без реагування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Вказав на факт надання послуг. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та, як визнано сторонами є споживачем послуг з газопостачання. На ім`я відповідача позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Договору про надання послуг з газопостачання між позивачем та відповідачем не укладено. Згідно п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон «Про житлово-комунальні послуги»), споживач зобов'язаний зокрема: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а згідно п.п. 17, 29 Постанови КМУ № 2246 від 09 грудня 1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» (далі - Правила), Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, а саме не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Ст.68 Житлового Кодексу України (далі - ЖК України) передбачено обов'язок наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як визначено в Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, «згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01 липня 2015 року постачання природного газу споживачам Дніпропетровської області здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Сторонами визнано, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором та безперебійно надавав відповідачу послуги з газопостачання, натомість відповідач умови договору належним не виконує, має заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 8038,25 грн., яка у відповідності до наданого позивачем розрахунку складається з заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 2698,65 грн. ( заборгованість, що виникла за споживання природного газу за період: січень-лютий 2016 року) та збитків, завданих позивачу відповідачем внаслідок несанкціонованого відновлення газопостачання в розмірі 5339,60 грн., донарахованих позивачем за актом-розрахунком не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості 29 лютого 2016 року. При цьому, з наданих позивачем доказів вбачається, що 29 квітня 2015 року за адресою споживача було припинено газопостачання методом пломбування, що підтверджено Актом № 33546. 11 січня 2016 року за адресою споживача виявлено самовільне відновлення газопостачання, про що складено Акт про порушення № 320058064. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом. Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість за отримані послуги з постачання природного газу в розмірі 2698,65 грн., що виникла станом на 30 серпня 2016 грн., не заявляючи вимоги щодо стягнення з відповідача збитків, завданих позивачу відповідачем внаслідок несанкціонованого відновлення газопостачання суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved