Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітків та доходів щомісячно до повноліття дитини та 500 грн. додаткових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28.10.2011 р. між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не бере, приховує свій заробіток. Відповідач відзив на позов не надав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 28.10.2011 року, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про народження, який на даний час знаходиться на утриманні позивача і разом з нею проживає. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги позивача, в частині стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом тощо). Але суд вважає, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що мати несе витрати на дитину викликані особливими обставинами, у зв'язку із чим, в задоволенні вимог щодо стягнення додаткових витрат у розмірі 500 грн. суд вважає за необхідне відмовити. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до ЗУ «Про судови збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial