Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 20 липня 1996 року між нею та відповідачем. В звязку із втратою оригіналу свідоцтва про одруження 20 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області видано свідоцтво про одруження серія І-ТП № 126251. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки. Крім того, зазначила, що відповідач після народження сина не надає матеріально підтримки, вільний час останній проводить зі своїми батьками, за таких обставин збереження шлюбу неможливе, адже сімя має лише формальний характер, а тому просить суд його розірвати. Сторони в судове засідання 11.06.2015 року не зявились. Позивач та відповідач надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримав, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 20 липня 1996 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, актовий запис № 12, серія І-ТП № 022369. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved