Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку з чим вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, а тому їхній шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе. Стверджувала, що не має можливості утримувати дітей, які проживають разом з позивачем, виключно за власний рахунок, на утримані у відповідача нікого не має, а тому просила стягнути з останнього аліменти на утримання спільних дітей. В процесі судового розгляду справи позивач зменшила свої вимоги та просила суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. 00 коп. В судове засідання сторони не з'явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зменшені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зменшені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2011 року, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис № 1453. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні та в подальшому будуть проживати разом з матір'ю. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося із-за відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, в зв'язку з чим вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство та не проживають разом. За таких обставин їхній шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе, оскільки суперечитиме інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Згідно ст..184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно письмових пояснень позивачки, відповідач інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач в наданій суду заяві не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 4000 грн. щомісяця, що не порушить права сторін і буде відповідати інтересам їх спільних дітей. Вирішуючи позов таким чином, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 640 грн. судового збору.

Outcome: approved