Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона разом з відповідачами є співвласниками автомобіля марки «ВАЗ-21063», 1989 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та вона з 2008 року по 2012 рік включно за рахунок своїх особистих коштів в повному обсязі утримує вказане рухоме майно, здійснює платежі по його утриманню та обслуговуванню, оскільки відповідачі ухиляються від виконання зобов'язань по утриманню та обслуговуванню своїх часток у вказаному автомобілі. При зверненні до відповідачів з вимогами про відшкодування витрат понесених на утримання автомобіля, які є співвласниками останнього їй було відмовлено в цьому, у зв'язку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 9758,52грн. в рахунок відшкодування витрат на утримання рухомого майна, стягнути судові витрати. Неодноразово уточнюючи заявлені вимоги позивач, за підставами вказаними у позові остаточно просила стягнути з [PERSON] 7148,66грн., а з [PERSON] 3449,33грн. в рахунок відшкодування витрат на утримання автомобіля та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, які просив задовольнити з підстав викладених в позові та доповненнях до нього. В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю. Вказав, що позивач без попередньої домовленості та згоди відповідачів експлуатувала автомобіль, здійснювала його утримання та ремонт. Зазначив, що позивач володіє та користується майном для особистих потреб та амортизація автомобілю обумовлюється внаслідок використання автомобілю особисто позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями майна - автомобілю ВАЗ-21063, 1989 року випуску, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] після смерті [PERSON]; позивач є власником 1/4 частини автомобіля марки ВАЗ-21063, 1989 року випуску, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Суворовським ВРЕА ДАІ УВС м.Херсона 14.09.1989р., іншими співвласниками автомобіля є відповідачі - 1/2 частина вищевказаного автомобіля належить [PERSON], 1/4 частина вищевказаного автомобіля належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.07.2008р., виданого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Васильковою О.В., за реєстр.№1-3078. Позивач за рахунок особистих коштів у повному обсязі утримувала з вересня 2008 року по 2012 рік включно вказаний автомобіль, що підтверджується договорами оренди та розписками від 05.09.2008р., 30.12.2008р., 01.06.2009р., 30.09.2009р., 01.10.2009р., 01.01.2010р., 29.04.2010р., 01.09.2010р., 01.01.2011р., 30.04.2011р., 01.08.2011р., 30.12.2012р., окрім того квитанціями на паливо, тосол, запчастини та технічний ремонт, на загальну суму 14797,37грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Укладаючи договори оренди гаражу з метою зберігання автомобіля позивач такі дії не узгодила з іншими співвласниками. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить садовий будинок з гаражем, що свідчить про те, що у сторін малось місце для зберігання автомобіля, і бажання позивача прикладати зусилля для зберігання його в іншому місці не створює відповідачам обов'язку приймати в них участь, в зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення коштів за оренду гаражу необґрунтованими. Понесені позивачем витрати по ремонту автомобіля, технічне обслуговування, витрати на паливо, суд відносить до витрат, пов'язаних з експлуатацією позивачем вказаного автомобіля, а не як витрати на управління, утримання та збереження спільного спадкового майна, в розумінні ст.360 ЦК України, у зв'язку з чим підстав для задоволення позовних вимог в цій частині також не находить.

Outcome: dismissed