Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернувся суд з позовом до відповідачів про тлумачення заповіту. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 26.12.2003 року його мати, [PERSON] , склала заповіт, який зареєстровано в реєстрі за № 171, посвідчений секретарем Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яким на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження, а саме: належні їй земельну ділянку та майновий пай, які знаходяться в оренді ДАП «Геліос», заповіла йому. Вказаний заповіт не змінювався і не скасовувався. Після смерті його матері, яка настала [INFO] , він звернувся до приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Магас О.Є. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, йому було відмовлено в оформленні спадкових прав за заповітом у зв`язку з тим, що не вказано яке саме майно заповідається, де воно знаходиться та сам заповіт не відповідає формі. Вважає, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти йому земельну ділянку, на яку спадкодавець на момент складання заповіту набув право власності, підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 23.11.2006 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за [NUMBER] , а саме земельну ділянку площею 0,65 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі «Вежа» Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області з кадастровим номером [NUMBER] . Інших державних актів на право власності на земельну ділянку на ім`я спадкодавця не зареєстровано. Тому вважає, що спадкодавець могла заповісти йому тільки вказану земельну ділянку. Просив здійснити тлумачення заповіту. Позивач в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Від них надійшли заяви, у яких вони просили справу розглядати без їх участі, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , склала 26.12.2003 року заповіт, посвідчений секретарем Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області за реєстровим № 171, яким належну їй земельну ділянку та майновий пай, які знаходяться в оренді ДАП «Геліос», заповіла позивачу. Після смерті спадкодавця позивач прийняв спадщину у порядку ст.1269 ЦК України, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Магас О.Є. Остання відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що у заповіті не вказано яке саме майно заповідається, де воно знаходиться та сам заповіт не відповідає формі. Судом встановлено, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти позивачу земельну ділянку, на яку спадкодавець на момент складання заповіту набув право власності. Спадкодавець була власником земельної ділянки площею 0,65 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі «Вежа» Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області з кадастровим номером [NUMBER] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 23.11.2006 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010631200304. Інших державних актів на право власності на земельну ділянку на ім`я спадкодавця не зареєстровано. Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно вимог ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. З огляду на те, що вказані вище неточності у заповіті перешкоджають позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 213, 1233, 1256 ЦК України,

Outcome: approved