Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся із заявою, яку в судовому засіданні повністю підтримав та просив суд ухвалити рішення про виселення відповідачів із приміщення гуртожитку. Заявлений позов було обґрунтовано поданими суду та наявними у справі доказами. Представник ВЧ А1435 заявлений позов підтримав та просив суд задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали частково, однак будь-яких пояснень суду надавати не забажали. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно поданих позивачем доказів, приміщення гуртожитку, що в будівлі [ADDRESS] Житомирського району Житомирської області, знаходиться на балансі позивача та відповідач проходив військову службу у Збройних Силах України в певний час. Інших доказів суду надано не було. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 ЖК УРСР, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Надаване громадянам у зв'язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 ЖК УРСР. Осіб, які проживають у гуртожитках, виселяються також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення. Особи, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, виселяються із спеціальних гуртожитків після поліпшення їх житлових умов у порядку, передбаченому законодавством, або після звільнення їх жилої площі, тимчасово заселеної іншими особами, чи після проходження відповідного курсу лікування. Особам, які пройшли курс лікування і не мають іншої жилої площі, житло надається в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 132 ЖК УРСР). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону якими вони врегульовані, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог виходячи з наступного. Правових підстав для задоволення позову суду названо не було. Зазначені в заяві норми матеріального закону, як то ст. ст. 127 - 129 ЖК УРСР не регулюють даних правовідносин, адже є загальними нормами, надання гуртожитку тощо. Заявлені представником позивача в усній формі в судовому засіданні в ході судового розгляду справи правові підстави заявленого позову і визначені ст. 116 ЖК УРСР не можуть бути прийняті судом до уваги на підставі речення другого ч. 2 ст. 31 ЦПК України. Однак і останні норми не стосуються предмету спору адже спеціальними нормами є положення ст. 132 ЖК УРСР. В свою чергу, положеннями ст. 132 ЖК УРСР визначено вичерпний перелік правових підстав для виселення з гуртожитку наявність яких позивачем ані наведено ані доведено належними та допустимими доказами не було. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed