Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на обставини спадкування майна, після смерті [PERSON], просила суд визначити розмір часток у спільній частковій власності, співвласників житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] по 8/100 частині кожному, та визнати за позивачем право власності на 16/100 частин вказаного будинку, що набуте нею у порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], посилаючись на відсутність можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку. В судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце її розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник Одеської міської ради звернувся до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, вирішення спору залишила на розсуд суду. Третя особа [PERSON] про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зважаючи на те, що особисто представник відповідача в судове засідання не зявилась, пояснень щодо суті спору та оцінки відповідачем обставин справи не надала, суд доходить висновку про можливість розгляду справи у заочному порядку, що відповідає приписам ст. 224, 226 ЦПК України. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Кореспондуючі розяснення містить п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про спадкування», - у випадку відмови нотаріуса в оформленні спадщини, особа-спадкоємець з метою прийняття спадщини може звернутися до суду за загальними правилами цивільного провадження. Відповідно до п. 3.1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання (ст. 392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту. При цьому Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, відповідно до Cвідоцтва про право власності на житло, видане Державним геологічним підприємством Прічерноморгеологія 29.11.1994 року за №3433, зареєстровано МБТІ під № 929 стор.104 кн.59 пр. - 286/1000 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: місто Одеса, Фонтанська дорога (колишня вулиця Перекопської дивізії)[ADDRESS], належать на правах спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Співвласниці 280/1000 частин житлового будинку [PERSON]. Згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2014 року (Справа № 520/17558/13-ц), зі спільного нерухомого майно - житлового будинку під літ. «А», який розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, 155, було виділено частку, що складається з квартири під № 7, загальною площею 228,8 кв.м., житловою площею 103 кв.м., в натурі, - у самостійний об'єкт нерухомості та припинено право спільної часткової власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, 155. Таким чином на теперішній час розміри часток співвласників на вказаний житловий будинок в сумі не дорівнюють одиниці. За заявою [PERSON], ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» провело розрахунок часток в житловому будинку № 155 по Фонтанській дорозі у м. Одесі, про що видано довідку № 1407/06-16 від 07.06.2016 р., згідно якої позивачу [PERSON] та членам її сім'ї на правах спільної сумісної власності належить 32/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 112 ЦК Української РСР (ред.1963 р., що був чинним на час виникнення прав власності) майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Статтею 115 ЦК Української РСР (ред.1963 р. що був чинним на час виникнення прав власності) встановлено, що кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Аналогічні положення встановлюються ЦК України від 16.01.2003 року. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З такого, суд, вирішуючи питання про визначення частки у спірному майні, що належала померлій та входить до складу спадщини, суд виходить із рівності часток [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] ,оскільки будь-яких доказів наявності підстав для відступлення від наведеної презумпції рівності часток до суду не надано. Таким чином, частки кожного із названих співвласників становлять по 8/100 часток. [PERSON], батько позивача помер 02.11.2006 р.,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 073432 виданим 03.11.2006 р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 9933. [PERSON], мати позивача, померла 19.08.2014 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 383768 виданим 19.08.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 8516. Зі змісту постанови нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори від 19.02.2016 р. (спадкова справа № 605/2015) про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] видати неможливо, оскільки спадкодавець, мати позивача - [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер 02.11.2006 р але не оформила своїх спадкових прав належним чином. Позивач єдина спадкоємиця першої черги, в установлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується долученими до матеріалів справи Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] проживала разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини ( 02.11.2006 р.), та була його дружиною, спадкоємцем по закону першої черги, про відмову від спадщини не заявляла та на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, а позивач [PERSON] в свою чергу прийняла спадщину за законом після матері- Бугай [PERSON] ( померлої 19.08.2014 р.). Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення вимог позову.

Outcome: approved