Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після смерті якої відкрилась спадщина на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що право власності на 1/5 частку квартири не було зареєстровано. Позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], Івано-Франківської області. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю, відмовляється від своєї частки у спірному майні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю, відмовляється від своєї частки у спірному майні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак законний представник [PERSON] подав в суд заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають повністю, відмовляються від своєї частки у спірному майні. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено,що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 вересня 2011 року [PERSON] належала 1/5 частка квартири в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, про що 09 червня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 293, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 09 червня 2014 року серія [NUMBER] (а.с. 5). Позивач, як дочка спадкодавця [PERSON], є спадкоємцем за законом, крім неї, спадкоємцями за законом є відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились. Постановою приватного нотаріуса від 24 грудня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності (а.с. 8). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якше інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 174 ЦПК, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності підлягають до часткового задоволення, зокрема, суд вважає, що за [PERSON], слід визнати право власності на спадкове майно, а саме на 1/5 частку квартири [ADDRESS], оскільки саме така частка належала померлій, і на таку частку відкрилась спадщина, а у решті позов слід відмовити, оскільки суд не вправі позбавляти права власності відповідачів. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1261 ЦК України та

Outcome: partial