Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, від цього шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття любові, поваги та довіри, мають різні погляди на сімю та введення спільного господарства, проживають окремо, що в свою чергу призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків, не спілкуються та не підтримують звязок, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна, що є суспільної власністю не має. Позивач з дітьми мешкає окремо від відповідача, крім того діти знаходяться повністю на утримані матері. Відповідач допомогу на утримання синів не надає, хоча, як батько, зобовязаний це робити, та має таку матеріальну можливість оскільки працює офіціально несе службу в Прикордонних військах України, не має іншої родини та не має інших неповнолітніх та малолітніх дітей. Позивачу судове засідання зявилася, зазначила, що на сьогоднішній день малолітній [PERSON] проживає разом з батьком та знаходиться повністю на утримання останнього, а малолітній [PERSON] проживає з матірю та знаходиться повністю на її утримані. Виходячи з наведеного, позивач відмовилась від частини позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Крім того, позивач просила повернути їй дошлюбне прізвище Сльознік. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідач у судове засідання зявився, не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] та повернення позивачу дошлюбного прізвища. Суд заслухавши пояснення сторін та розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, від цього шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття любові, поваги та довіри, мають різні погляди на сімю та введення спільного господарства, проживають окремо, що в свою чергу призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків, не спілкуються та не підтримують звязок, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна, що є суспільної власністю не має. Малолітній [PERSON] проживає разом з батьком та знаходиться повністю на утримання останнього, а малолітній [PERSON] проживає з матірю та знаходиться повністю на її утримані. А тому спору про призначення аліментів між сторонами не має. Відповідно до ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно, поновити сімейні відносини неможливо. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 113 СК України, \~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved