Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , в якому просить визнати останню такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Наразі, по вказаній квартирі зареєстрована також донька позивача [PERSON] , яка з січня 2019 року виїхала з батьком [PERSON] на постійне місце проживання до Франції, де навчається у вищій шкоді (Академія Версаль). Особистих речей [PERSON] у вказаній квартирі не має, повертатися для проживання в квартиру не має намірів. Ухвалою суду від 09.09.202 року по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 26.10.2020 року. 26.10.2020 року підготовче засідання відкладене на 26.11.2020 року у зв`язку з неякою сторін. 26.11.2020 року судом залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Приморського районної адміністрації Одеської міської ради, підготовче провадження відкладено на 02.02.2021 року. 02.02.2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01.04.2021 року. 01.04.2021 року слухання справи відкладено на 27.05.2021 року у зв`язку з не явкою сторін. У судове засідання 27.05.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримано. Не заперечено проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте рекомендовані повідомлення поверталися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 12.12.2011 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради. Відповідно до листа Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 28.07.2020 року на вказаній житловій площі зареєстрована 1 особа. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданому 19.08.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані: батько - [PERSON] (громадянин Франції), мати - [PERSON] (громадянка України). Згідно довідки від 04.06.2020 року Академії Версаль за 2019-2020 навчальний рік, [PERSON] , [INFO] числиться в списку учнів закладу та відвідує його на регулярній основі. Позивач посилається на те, що [PERSON] є такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , внаслідок відсутності на вказаній житловій площі понад один рік, у зв`язку з тим, що остання з січня 2019 року проживає разом з батьком у Франції, де навчається. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, відносини власника майна та членів його сім`ї щодо користування квартирою власника врегульовані наступними нормами. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому, норми житлового законодавства України (ст. 71 ЖК України) визначають поважними причинами відсутності члена сім`ї наймача, такі причини як тимчасовий виїзд з постійного місця проживання у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Згідно ч.4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто, характер даних правовідносин вимагає оцінки судом, як обставин відсутності перебування неповнолітньої дитини позивачки на спірній житловій площі більше одного року, так і оцінка наданого органом опіки та піклування висновку, щодо доцільності визнання неповнолітньої дитини, такою, що втратила право користування житловою площею. Згідно ст. 76-81 ЦПК України, на підтвердження обставин, на які посилається сторона у справі, ця сторона повинена надати суду належні, достовірні, достатні та допустимі докази. Суд враховує те, що позивачем не надано доказів реєстрації [PERSON] по квартирі [ADDRESS] , при цьому, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 07.12.2020 року, зазначена особа по місту Одесі та Одеській області зареєстрованою не значиться. Крім того, з наданих суду доказів вбачається лише те, що станом на 04.06.2020 року [PERSON] на регулярній основі відвідує освітній заклад Академія Версаль в Нейі-сюр-Сен, Франція. Однак, жодних доказів періоду перебування у цьому навчальному закладі позивачем не на дано, як і не надано відповідних доказів того, що [PERSON] відсутня на вказаній житловій площі понад один рік без поважних причин. Також, суду не надано висновку органу опіки та піклування, щодо доцільності визнання неповнолітньої дитини, такою, що втратила право користування житловою площею. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню повністю. Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то у разі залишення позову без задоволення судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed