Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 31 серпня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 569. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач з відповідачем не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства більше 6 місяців. Таким чином, шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим остання просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 13 лютого 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, за клопотанням відповідача про вжиття заходів щодо примирення подружжя та надання строку для примирення, сторонам надано строк для примирення до 22 червня 2020 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, оскільки шлюбні стосунки припинено, а формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач після спливу строку на примирення у судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 31 серпня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 569, що підтверджується належним чином завіреною копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] .. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1404. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, строк наданий судом для примирення не зберіг родини. Спір про поділ майна та визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що сторонам було надано строк, протягом якого останні не досягли примирення і позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. При цьому, суд звертає увагу, що примушення одного з подружжя до збереження шлюбу, при наявності на це його категоричного заперечення, буде суперечити вимогам статей 24, 55 та 56 СК України. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в позовній заяві не заявлено клопотання про стягнення з відповідача судового збору на її користь, на підставі чого суд вважає можливим в порядку ст.141 ЦПК України покласти судові витрати по справі на позивача.

Outcome: approved