Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, шлюб між сторонами розірвано. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, а відповідач як батько дитини коштів на утримання сина\~не надає, хоча є фізично працездатною особою, працює та отримує регулярний дохід, інших утриманців немає, а тому позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача на утримання сина, [PERSON] , [INFO] в твердому грошовому розмірі по 4000,00грн щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання 21.12.2020 не з`явилася. Представник позивача, [PERSON] , через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, де вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.29). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення повісток на зареєстровану у встановленому порядку адресу реєстрації місця проживання та телефонограмою, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов станом на день винесення судового рішення до суду не надійшло. Відповідно до частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень\~ст.280 ЦПК України,\~суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 15.09.2012 зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.9). Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.11). Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16.05.2019 (а.с.10). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст\~глави 15 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору суд враховує те, що неповнолітня дитина проживає та перебуває на утриманні у матері, відповідач є молодою та фізично здоровою людиною, доказів про його доходи стороною позивача не представлено, інших утриманців у нього не має, доказів протилежного до справи не подано. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається\~Законом України «Про Державний бюджет України»\~на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому,\~статтею 184 СК України\~врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч.4\~ст.263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті\~182\~та\~184 СК України\~слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі, ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз.2 ч.2\~ст.182 СК України. На момент ухвалення судом рішення неповнолітній дитині - [PERSON] , [INFO] , виповнилось шість років, дитина є шкільного віку, а отже потребує від батьків матеріальних витрат на її утримання з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, забезпечення належного рівня її життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку, придбання шкільного приладдя та лікування. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дитини сторін у забезпеченні належного матеріального її утримання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1800,00 гривень щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливим та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав малолітньої дитини в даній справі. Відповідно до вимог\~ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 30.09.2020. В решті вимог позову слід відмовити. Розподіл судових витрат підлягає згідно із\~ст.141 ЦПК України. Тому з відповідача слід стягнути 840,80 грн судового збору в доход державного бюджету.

Outcome: partial