Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 05.10.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що був зроблено актовий запис № 236 та про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала до канцелярії суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та задовольнити їх. Наслідки задоволення позову їй відомо. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте до початку судового засідання надав письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, позов визнає у повному обсязі, з наслідками визнання позову ознайомлений. Заяв та клопотань не має. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з позовної заяви, 05.10.2001 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб, про що був зроблено актовий запис № 236 та про що видано відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Спільне життя з відповідачем не склалося, так як чоловік перестав дбати про позивача та їхнього сина, надмірно вживає алкоголь, що призводить до сімейних сварок. 18.02.2021 року після чергової безпідставної сварки відповідач вигнав з дому позивача з сином, а тому вони знаходяться у пошуках тимчасового житла. З того дня позивач із відповідачем не ведуть спільне господарство і позивач вимушена утримувати та виховувати сина самостійно. Примирення між ними, а також спільне життя позивач вважає не можливим. Тому позивач звернулась до суду із даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ст.. 113 Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом ст. 55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Outcome: approved