Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS], в якому зареєстрована відповідач - її донька [PERSON] та внуки - [PERSON] неповнолітня [PERSON], [INFO]. Зазначає, що[PERSON], неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] з квітня 2014 року за місцем реєстрації не проживають та не користуються спірним приміщенням. У зв'язку з цим просять суд визнати [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі та про підтримання позову. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, подали заяви про визнання позову, копії документів про місце реєстрацію відповідачів, про реєстрацію неповнолітньої дитини, та про розгляд справи у їх відсутності (а.с.38-42, 43-45). Представник третьої особи, залученої до участі у справі ухвалою суду, в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про проведення судового засідання без її участі та про відсутність заперечень проти позову, за наявності іншого житла у користуванні неповнолітньою дитиною (а.с.36). Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.4-6). Відповідно до відомостей, вказаних у копії паспорта, виданого 8 липня 2015 року міграційним відділом УФМС Росії по Тверській області у Торжокському районі, [PERSON], [INFO], зареєстрована з 19 листопада 2015 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.39-40). Відповідно до копії паспорта, виданого 25 серпня 2016 року міграційним пунктом №104 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу та Ленінградській області в Гатчинському районі, [PERSON], [INFO], зареєстрована з 19 листопада 2015 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.41-42). Відповідно до копії паспорта, виданого 8 липня 2015 року відділом УФМС Росії по Тверській області в Торжокському районі [PERSON], [INFO], зареєстрована з 19 листопада 2015 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.44-45). Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до відомостей з домової книги для реєстрації громадян, які проживають у [ADDRESS], у вказаному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.10-12). Актом обстеження приміщення, складеним 18 липня 2017 року комісією в складі голови квартального комітету мікрорайон «Цветмет» , секретаря комітету, голови квартального комітету №23, та сусідами, стверджується, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та неповнолітня [PERSON], [INFO], не проживають за місцем своєї реєстрації з квітня 2014 року (а.с.8). Листом КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» від 6 вересня 2017 року №4443 стверджується, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], за амбулаторною допомогою до КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» не зверталися, у списках санпропускників та травмпункту не значаться (а.с.34). Згідно з інформацією, наданою Бахмутським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, лист №20830/201/01-2017 від 7 вересня 2017 року, за даними обліку Бахмутського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області [PERSON] з приводу чинення їй перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення її чи її доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до будинку [ADDRESS] не зверталась (а.с.35). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Суду представлено докази наявності у [PERSON], [INFO] іншого житла, яким вона користується та у якому проживає. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач та її доньки, одна з яких неповнолітня, забезпечені іншим житлом, не проживають за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved