Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом та уточненнями, в яких просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 26219,45 доларів США, що за курсом НБУ становить 413218,53грн. за кредитним договором від 15.11.2007р., звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок [ADDRESS] та виселити відповідачів з даного будинку. Свої вимоги мотивує наступним. 15.11.2007р. між сторонами укладено договір, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 19940 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 13.11.2021р. Для забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором,15.11.2007р. між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого, відповідач надала в іпотеку вищевказаний житловий будинок. [PERSON] порушила умови кредитного договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 29.12.2014р. складає 26219,45 доларів США. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали. Навели суду обставини, викладені в позові. Представник відповідачів - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав. Подав заперечення проти позову, в яких зазначив, що відповідачів не може бути виселено без надання іншого житла. Позивачем не вказано в яке саме житло має бути виселено останніх з метою їх подальшого проживання. Вислухавши представника позивача та представника відповідачів, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. З договору №CGR0GА0000000055 від 15.11.2007р. вбачається, що банком надано [PERSON] кредит у сумі 17000 доларів США на придбання нерухомості та 2940 доларів США на сплату строкових платежів, зі сплатою 0,92% на місяць (11,04% на рік) за користування кредитом, а також інших платежів в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором передбачено укладення іпотечного договору. З іпотечного договору від 15.11.2007р. вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з вищевказаного договору кредиту, [PERSON] передала банку в іпотеку житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 98,1кв.м,, житловою площею 62,70кв.м. Заставна вартість на день укладення договору, за погодженням сторін складає 126250грн. Позивач набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань, вони не будуть виконані та у разі невиконання ряду інших зобов'язань договору іпотечного кредиту. З технічного паспорта та свідоцтва про право приватної власності вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] З розрахунку вбачається, що станом на 29.12.2014р. заборгованість [PERSON] за вищевказаним договором іпотечного кредиту становить 26219,45 доларів США, з яких: - заборгованість за кредитом - 18906,18 доларів США; - заборгованість за відсотками - 3818,30 доларів США; - заборгованість з комісії - 645,52 доларів США; - пеня - 2849,45 доларів США; Станом на 29.12.2014р., офіційний курс гривні до долара США становить 1576,8556грн. за 100 доларів США. З повідомлення від 10.06.2014р. вбачається що [PERSON] та [PERSON] повідомлено про наявність заборгованості за кредитом та заявлено вимогу про звільнення вищевказаного житлового будинку, який є предметом іпотеки. Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] порушив свої зобов'язання за договором іпотечного кредиту. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» регламентовано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи те, що основне зобов'язання за договором іпотечного кредиту не виконується, в добровільному порядку заборгованість не погашена, суд приходить до висновку про підставність вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, суд не погоджується з визначеним банком розміром пені, оскільки така повинна бути виражена у гривні. Так, згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. В порушення вищезазначених вимог, пеня банком розрахована з 22.05.2008р. по 29.12.2014р. (уточнені позовні вимоги). З таким розрахунком суд не погоджується та приходить до висновку, що пеня підлягає нарахуванню лише в межах одного року до дня пред'явлення уточнених вимог. Суд враховує і ту обставину, що відповідачем частково погашався кредит, значна частина тіла кредиту відповідачем погашена, що стверджується розрахунком заборгованості та виписки з рахунку. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є особами пенсійного віку, в спірному будинку проживає вісім осіб, в тому числі неповнолітня [PERSON] Тому, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, зменшує розмір пені до 5000грн. Що стосується вимоги банку виселити відповідачів, то така не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ч.2 ст.109 ЖК Української РСР, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, який надано відповідачами в іпотеку не придбано за кошти, отримані в кредит. Тому, у випадку виселення відповідачів із спірного житлового будинку, їм повинно надаватися інше постійне житло. Позивачем не вказано куди необхідно виселити відповідачів, а тому дана вимога є безпідставною. Висновок з цього приводу наведено в постанові Верховного суду України від 18.03.2015р. у справі №6-39цс15. Також, враховуючи Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Тому, суд приходить до висновку про зупинення виконання рішення на період дії зазначеного закону.

Outcome: partial