Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових коштів, які вона витрачає на навчання спільного сина сторін [PERSON], і позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони із відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO]. З відповідача стягувалися аліменти до досягнення сина повноліття, відповідно до рішення суду. На даний час син вже досяг повноліття і, починаючи з 01.09.2013 року, навчається на денному відділенні Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м.Житомира, де стипендія йому не нараховується. У відповідності до Договору про навчання укладеного між навчальним закладом та позивачем. Позивач починаючи з вересня 2013 року по січень 2017 року повинна вносити кошти за навчання сина. У зв'язку з тим, що Відповідач не надає належної грошової допомоги на утримання сина, а він потребує матеріальної допомоги на навчання, просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з Відповідача на її користь додаткові витрати на дитину що навчається. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач з позовними вимогами не погодився, сплачувати дані кошти відмовляється. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає до задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі в період з 31.08.1996 року по 21.05.2010 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають повнолітнього сина-[PERSON], [INFO], який з 01.09.2013 року навчається у на денному відділенні Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м.Житомира, за контрактом, яке передбачає закінчити 30.06.2017 року. Позивачем був укладений відповідний договор з навчальним закладом на навчання сина, і за навчання сина в Університеті та проживання в гуртожитку позивачем було сплачено кошти, що підтверджується відповідними чеками банківських установ. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України, на яку посилається позивач, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений розділом 16 СК України, в зазначеній главі не міститься норми про обов'язок батьків нести додаткові витрати, матеріальна допомога на додаткові витрати не є обовязком. Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину встановлені ст. 185 СК України, яка міститься у главі 15 СК України та поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків з утримання неповнолітніх дітей, а тому її правила не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між повнолітньою дитиною та її батьком. Як видно з рішення Радомишльського районного суду від 25.04.2017 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] були стягнуті аліменти з відповідача на користь [PERSON] на час його навчання. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення. До того ж, з урахуванням положень ст.ст. 627, 638 ЦК України, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача частини витрат на навчання, оскільки відповідач не є стороною (боржником) за укладеним договором №18 від 02.08.2013 року про навчання [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed