Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення та розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу, сторони по справі, мають двох дітей: повнолітню доньку, [PERSON] [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/3985/17 від 05.10.2017 року на утримання дітей стягнуто 2000 грн. починаючи з 21.06.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З часу ухвалення вищевказаного судового рішення змінився матеріальний стан позивачки, також суттєво підвищився розмір прожиткового мінімуму. Грошових коштів, які на даний час сплачує відповідач за вищевказаним рішенням на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , не достатньо для повноцінного утримання доньки. Просить суд змінити спосіб присудження аліментів та збільшити розмір аліментів, який стягується за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2017 року та у подальшому стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Крім того, окрім звичайних витрат, на щоденні потреби, з початку 2019 року [PERSON] та [PERSON] потребували щомісячного медичного обстеження і лікування у стоматолога, ортодонта і офтальмолога. Відповідач у вказаних витратах участі не приймав. З урахуванням зазначеного, просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дітей за минулий період (з 13.02.2019 року по 04.04.2019 року) у розмірі 5002,50 грн. (1/2 частина витрат на стоматологічне лікування [PERSON] ) та у розмірі 3385,51 грн. (1/2 частина витрат на офтальмологічне та стоматологічне лікування [PERSON] ). Представники позивач - адвокат Серболова Н.М. у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав вкладених у позовній заяві. Відповідача, у судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував, щодо збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , однак, не погодився зі стягненням з нього додаткових витрат на утримання доньок у розмірі 8338 грн., оскільки постійно надає додаткові кошти на дітей. Розглянувши та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/3985/17 від 05.10.2017 року з [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 2000 грн. починаючи з 21.06.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. З часу ухвалення вищевказаного судового рішення змінився матеріальний стан позивачки, також суттєво підвищився розмір прожиткового мінімуму. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На разі в ст. 182 СК України внесені відповідні зміни, згідно з якими мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, для забезпечення беззаперечного права дитини на утримання аліментів на своє життя, існують всі підстави для збільшення розміру аліментів. При визначенні величини аліментного платежу у збільшеному вигляді суд враховує, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством та положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне збільшити розмір аліментів з твердої грошової суми до 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Щодо стягнення, з відповідача на користь позивача додаткових витрати на дітей за минулий період (з 13.02.2019 року по 04.04.2019 року) у розмірі 5002,50 грн. (1/2 частина витрат на стоматологічне лікування [PERSON] ) та у розмірі 3385,51 грн. (1/2 частина витрат на офтальмологічне та стоматологічне лікування [PERSON] ), суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2 ст. 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Позивач зазначила, що нею були понесені витрати на лікування дітей у період з 13.02.2019 року по 04.04.2019 року. На підтвердження вимог позивачем надано квитанції про оплату медичних послуг стоматолога та квитанцію на придбання контактних лінз. Однак, позивачем не надано доказів того, що понесені нею витрати були зумовлені особливими обставинами, та того, що саме ці витрати, в тому числі витрати на придбання коштовних контактних лінз, були обґрунтовані істотними передумовами. При цьому, суд приймає до уваги свідчення [PERSON] , відповідно до яких, окремо від аліментів, ним постійно передавались кошти для забезпечення додаткових витрат на доньок. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial