Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернулась\~в суд\~з позовом,\~в якому\~просить визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою: місто Кропивницький провулок Харківський за номером 5- а обєктом права спільної сумісної власності як такий, що набутий за час шлюбу нею та відповідачем; та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позов обґрунтовує тим, що з 28.08.1981 року по 24.06.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають вже повнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та Олександра, [INFO]. Під час перебування у шлюбі, на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 19.05.1982 року, посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою08.06.1982 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1730, укладеного з Ленінським райкомунвідділом з відповідачем була надана в безстрокове постійне користування земельна ділянка загальною 600,0 кв.м. в м. Кіровограді по провулку Харківський, 5а на якій він зобовязався протягом 3-х років здійснити будівництво одноповерхового житлового будинку площею 51,92 кв.м. з 3-х кімнат та звести господарські будівлі. Будівництво будинку здійснювалося ними, як подружжям з 1982 по 1985 роки за спільні кошти та спільною працею. Побудований ними житловий будинок по провулку Харківський,5-а був введений в експлуатацію по Акту приймання в експлуатацію житлового будинку та господарських будівель від 25.07.2000 року, затверджений рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 09.08.2000 року № 1005. Відповідно до Акту приймання в експлуатацію житлового будинку та господарських будівель від 25.07.2000 року забудова земельної ділянки розпочата в 1982 році, закінчена в 1985 році. Первісна державна реєстрація права власності будинку на імя відповідача проводилася ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» запис: 22324 у реєстровій книзі: 147 на підставі вищезазначених документів. В липні 2018 року відповідач звернувся з відповідною заявою і здійснив реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так як шлюбні відносини між ними не склались, 24.06.2011 року вони розлучились і вона переїхала із їх спільного будинку та має намір розпорядитись своєю часткою у спільному майні, посилаючись на вимоги діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали, не заперечують проти його задоволення, надали суду клопотання про звільнення від сплати судового збору. Відповідач зазначив, що він є пенсіонером, отримує не велику пенсію і судові витрати для нього є значною сумою. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.08.1981 року. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та Олександра, [INFO]. Під час перебування у шлюбі, на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 19.05.1982 року, посвідченого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою08.06.1982 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1730, укладеного з Ленінським райкомунвідділом з [PERSON], йому була надана в безстрокове постійне користування земельна ділянка загальною 600,0 кв.м. в м. Кіровограді (тепер Кропивницький) по провулку Харківський, 5а на якій він зобовязався протягом 3-х років здійснити будівництво одноповерхового житлового будинку площею 51,92 кв.м. з 3-х кімнат та звести господарські будівлі. Будівництво будинку здійснювалося подружжям [PERSON] з 1982 по 1985 роки за спільні кошти та спільною працею. Побудований нами житловий будинок по провулку Харківський, 5-а був введений в експлуатацію по Акту приймання в експлуатацію житлового будинку та господарських будівель від 25.07.2000 року, затверджений рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 09.08.2000 року № 1005. Відповідно до Акту приймання в експлуатацію житлового будинку та господарських будівель від 25.07.2000 року, забудова земельної ділянки розпочата в 1982 році, закінчена в 1985 році. Первісна державна реєстрація права власності будинку на імя [PERSON] проводилася ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» запис: 22324 у реєстровій книзі: 147 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 08.06.1982 року № 4-1730 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора) та Акту готовності від 09.08.2000 року № 1005. В липні 2018 року [PERSON] звернувся з відповідною заявою і здійснив реєстрацію права власності на житловий будинок в м. Кропивницький по провулку Харківський, 5а на підставі Акту готовності серія та номер 1005, виданий 09.08.2000 року, видавник: Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За технічними характеристиками домоволодіння, його загальна площа складає 72,8 кв.м, житлова площа - 51,5 кв.м. Опис обєкта нерухомого майна: Ааа1 - житловий будинок; Б - літня кухня; б - сарай; В - убиральня; А1 - погріб; Г - гараж; г - зливна яма, огорожа вимощення. Як вбачається з [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, доданий до позовної заяви - відомості про державну реєстрацію житлового будинку були внесені (перенесені) [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно без зміни будь-яких реєстраційних відомостей та технічних характеристик побудованого у шлюбі житла. Відповідно до вимог ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, який діяв на час виникнення правовідносин щодо права власності, майно набуте подружжям за час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому випадку, якщо один з них був занятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або по іншим поважним причинам не мав самостійного заробітку. Вказані положення кореспондуються нормами ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, відповідно до якої майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Кодексом про шлюб та сімю України (ст.28), Цивільним кодексом України (ст.372) та Сімейним кодексом України (ст.70) встановлена рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на майно. Відповідно частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на житловий будинок № 5-а по провулку Харківський в м. Кропивницькому є рівними і складають по 1/2 частки кожному із співвласників. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 24.06.2011 року. Статтею 68 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Законодавцем встановлено, що якщо не здійснено поділ спільної сумісної власності подружжя або якщо не визначено часток у праві цієї власності, воно належить кожному з колишнього подружжя і при цьому відносини, повязані з правом спільної сумісної власності зберігаються. Згідно ч.2 ст.68 СК України, розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України ст.ст. 368-372 ЦК України. Зважаючи на наведені прямі законодавчі норми ст. 68 Сімейного кодексу України з врахуванням вимог ст.346 Цивільного кодексу України (підстави припинення права власності) - право спільної сумісної власності на житловий будинок в м. Кропивницький пров. Харківський, 5-а у [PERSON] та [PERSON] припинено. Частиною 2 ст.317 ЦК України, встановлено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, а тому позивач має всі правові підстави на здійснення права спільної сумісної власності в порядку встановленому ст.ст. 368-372 ЦК України. Право позивача не оспорюється відповідачем в судовому засіданні. Згідно ч.ч.1,2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Нормами ч.1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю, як такого що набутий за час шлюбу та визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку поділу спільного майна подружжя підлягають задоволенню. За заявою позивача, в порядку забезпечення позову, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2018 року, накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку № 5-а по провулку Харківський в місті Кропивницькому, який належить [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст.\~158\~ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. На теперішній час необхідність у накладенні арешту на 1/2 частину житлового будинку № 5-а по провулку Харківський в місті Кропивницькому, який належить [PERSON] відсутня, а тому суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову в суд позивачем сплачено судовий збір в сумі 2\~100,00 грн. та 352,40 грн. (а.с. 1,2). Враховуючи, що позов [PERSON] задоволено, вказані судові витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивач. При цьому, суд враховує, що як позивач так і відповідач є людьми пенсійного віку, отримують пенсію, позивач має незадовільний стан здоровя, відповідач вагомих причин для звільнення його від спали судового збору не надав. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved