Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з цим позовом, указав, що йому на праві приватної власності належить автомобіль ЗАЗ 110557-42 легковий пікап 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. 28 грудня 2015 року він за усною домовленістю з відповідачем передав йому автомобіль у користування. Того ж дня, близько об 11 год.30 хв., відповідач, керуючи цим автомобілем і рухаючись по вулиці Космічна в місті Дніпрі, не виконав вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, втратив контроль на керуванням та скоїв наїзд на електоропору, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а автомобіль ЗАЗ 110557-42 - механічні пошкодження. Матеріальна шкода, завдана внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП, становить відповідно до висновку експертного дослідження від 26.02.2016 року 50 629 гривень 36 коп. Уточнивши позовні вимоги заявою від 18.04.2017 року, позивач просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 47\~629, 36 коп,, оскільки пошкоджений автомобіль він здав на металобрухт, отримавши 3000 гривень, а також витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 900 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], позовні вимоги не визнав та зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не відповідають фактичним обставинам справи. Його довіритель [PERSON] перебував у трудових відносинах з представником позивача, працюючи менеджером на підприємстві «Ніколь». 28.12.2015 року останній передав йому автомобіль [NUMBER], на якому він разом із слюсарем поїхав за запчастинами та потрапив у ДТП. Оскільки [PERSON] був працівником цього підприємства, він не має нести цивільну відповідальність за шкоду , заподіяну під час виконання ним трудових обов*язків. Цивільно- правова відповідальність [PERSON] не застрахована. Представник відповідача просив суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог, у зв*язку з їх безпідставністю. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що працював заступником начальника автоколони в ТОВ «Дніпротранслогістика. Від підприємства «Ніколь», з яким вони працювали, приїздив представник, з яким вони контактували з приводу ремонту автомобілів. Потім йому стало відомо, що цей представник потрапив у ДПТ. Прізвище чоловіка, який приїздив як представник підприємства «Ніколь» , він назвати не може. З*ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 28.12.2015 року [PERSON] за усною домовленістю з [PERSON] передав останньому у користування автомобіль ЗАЗ 110557-42 легковий пікап 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідач , керуючи указаним автомобілем по вулиці Космічній в місті Дніпрі, не виконав вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, втратив контроль на керуванням та скоїв наїзд на електоропору, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а автомобіль ЗАЗ 110557-42 - механічні пошкодження. Зазначена обставина підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25.11.2016 року, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України, у зв*язку з примиренням з потерпілим. Даний факт не заперечується представником відповідача. Судом встановлено, що матеріальна шкода, завдана внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП, становить 50\~629, 36 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження від 26.02.2016 року № 26/16А ( а.с. 13-27). Представник позивача зазначив, що пошкоджений автомобіль позивач здав на металобрухт, отримавши 3000 гривень Витрати позивача на проведення експертного дослідження склали 900 гривень ( а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Частиною п*ятою цієї статті визначено, що особа,яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У абзаці першому пункту четвертого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов*язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв*язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки,- незалежно від наявності вини. Пунктом шостим цієї ж Постанови визначено, що особою, яка зобов*язані відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа або юридична особа, що на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об*єктом використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов*язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням встановленого та діючих норм законодавства, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки , за мінусом суми, отриманої від здачі автомобілю в металобрухт ( 50\~629, 36 грн. - 3000 грн.) - 47\~629 грн. 36 коп., а також витрати позивача, пов*язані з проведенням експертного дослідження, у розмірі 900 грн., а разом - 48\~529, 36 гривень. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача щодо безпідставності позовних вимог [PERSON]Г у зв*язку з находженням [PERSON] у трудових відносинах з позивачем, оскільки дане твердження з боку представника позивача належними та допустимими доказами у розумінні статей 58,59 ЦПК України не підтверджено та судом не встановлено. Свідчення ж гр. [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вони не є належним доказом знаходження особи у трудових відносинах з відповідним підприємством. Крім того, свідок, навіть, не міг назвати прізвище, ім.*я особи, про яку йдеться. За таких підстав заперечення представника відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмір 640 гривень.

Outcome: approved