Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона з 06 вересня 2014 року знаходиться з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №441, в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося через різні характери, погляди на життя та побудову сімейних стосунків, що привело до втратою почуттів між ними та до припинення між ними сімейно-шлюбних стосунків в травні 2015 року і з цього часу вони проживають окремо. Подальше збереження сім'ї, примирення з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про поділ майна відсутній, дитина буде проживати з нею, а аліменти на її утримання стягнуті в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та прохала шлюб розірвати. Пояснила, що з відповідачем однією сім'єю не проживають з травня 2015 року, оскільки відповідач фактично не працював та не забезпечував сім'ю, у зв'язку з чим їх утримували батьки, а потім вони забезпечували проживання сім'ї за рахунок грошей, які виплачують на дитину. З жовтня 2015 року у неї склалися стосунки з іншим чоловіком, з яким вона проживає однією сім'єю. В період наданого судом строку на примирення відновлення сімейних стосунків не відбулося, наміру проживати однією сім'єю з відповідачем вона не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 16 грудня 2015 року позов про розірвання шлюбу не визнав, оскільки вважав, що сім'ю можна зберегти. Пояснив, що конфлікти в сім'ї виникали у зв'язку з фінансовими труднощами, так як він не працював, а прибутки отримував лише від періодичних підробіток, що і привело до припинення сімейно-шлюбних відносин в травні 2015 року. В судовому засіданні 01 березня 2016 року позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки в період наданого судом строку на примирення відновлення сімейно-шлюбних стосунків з позивачкою не відбулось. Спору з приводу спільного майна не має. Їх спільна малолітня дитина на даний час проживає з позивачкою, оскільки потребує за віком матері, але в подальшому він буде вирішувати питання щодо передачі дитини йому, так як позивачка не дає йому можливості вільно бачитися з дитиною та спілкуватися з нею. Аліменти на утримання дитини стягнуто за рішенням суду, але виплачує він їх добровільно. В той же час, за останні два місяці 2016 року аліменти ним на користь позивачки не перераховувались у зв'язку з затримкою виплати заробітної плати за місцем роботи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 06 вересня 2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №441 (а.с.7), в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка після фактичного припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин проживає з позивачкою, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Спільне життя сторін в сім'ї не склалося через різні характери, погляди на життя та побудову сімейних стосунків, що привело до втрати почуттів між ними та до припинення між ними сімейно-шлюбних стосунків в травні 2015 року і з цього часу вони проживають окремо, що вбачається з паспортів сторін (а.с.5,22) та підтвердили сторони в судовому засіданні. На день розгляду справи судом, сторони в тому числі в період наданого судом строку на примирення (а.с.24), мір до збереження сім'ї не приймали і зберігати сім'ю не бажають, а позивачка [PERSON] з жовтня 2015 року фактично створила іншу сім'ю. Спору з приводу спільного майна, місця проживання дитини, яка проживає з позивачкою, на день розгляду справи судом між сторонами не має. Аліменти на утримання дитини стягнуті за судовим рішенням. За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved