overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. В позові зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з будинку [ADDRESS]. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у оформленні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки нею не було надано правовстановлюючого документа на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]. В зв'язку з вищевикладеним, позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно - на 1/4 частину будинок [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання представник позивача за довіреністю, надав письмову заяву, в якій просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Булахівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області надала суду заяву про розгляд за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, про що Виконкомом Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області складено актовий запис про смерть № 23 від 18 травня 2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частини будинку [ADDRESS], що підтверджується рішенням Нарсуду Павлоградського району Дніпропетровської області від 17 вересня 1986 року. Позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини, яка складається з будинку [ADDRESS]. Листом за підписом завідуючої Другої Павлоградської державної нотаріальної контори №1107/02-14 від 03 вересня 2013 року, позивачці у оформленні свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на 1/4 частину спадкового майна. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 17.01.2006 року [PERSON] склав заповіт, що підтверджується копією заповіту ( а.с. 9). [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] за заповітом. Спадкоємців, які б мали обов'язкову частку - не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частину будинку [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ВАТ НАСК «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 49490грн. Посилалась на те, що належний їй автомобіль було пошкоджено в результаті ДТП 12.11.2013 року на автошляху Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч, винуватцем якого відповідно до постанови Джанкойського міськрайонного суду визнано [PERSON], відповідальність якого застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта». Стверджувала, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 49490грн., але фактично відмовився від виплати, чим порушив права позивачки та завдав їй моральну шкоду. В судове засідання сторони не з'явились, але подали до суду заяви, в якій позивач позов підтримала, а відповідач проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно довідки і постанови (а.с.6,7), 12.11.2013 року на автошляху Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ВАТ НАСК «ОРАНТА» та водія [PERSON], який керував автомобілем «Тойота» д.н.з.[NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (а.с.5). Матеріальна шкода завдана позивачу внаслідок пошкодження належного її автомобіля складає 49490грн., що відповідачем не заперечувалось. Згідно ст.37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. Позивач, як постраждалий, надав страховику винної в ДТП особи всі необхідні документи, які підтверджують факт настання страхового випадку, проте відповідачем до цього часу не виконано обов'язку щодо виплати на користь позивача суми страхового відшкодування. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Страховик, згідно із ч.3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 49490грн. страхового відшкодування. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в розмірі 494,90 грн.(а.с.1). Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції, та просила знати арешт, що був накладений постановою ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції від 20.09.2006 року, посилаючись на те, що банком було відмовлено [PERSON] в видачі кредиту під заставу нерухомого майна, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на все нерухоме майно позивача накладено арешт. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції, в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву в якій просив слухати справу за відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.08.2006 року накладено арешт на земельну ділянку, що належить [PERSON], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] 18.09.2006 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва скасована ухвала про накладення арешту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], від 28.08.2006 року. Як вбачається з відповіді ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції 20.09.2006 року на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 28.08.2006 року про забезпечення позову накладено арешт на майно [PERSON] 16.10.2006 року винесено постанову про звільнення майна з під арешту, а саме земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2006 року, та винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, як такого, що виконано фактично в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Тоді як, встановлено, що при вирішенні питання закінчення вище зазначеного виконавчого провадження на підставі якого і накладався арешт на майно позивача, знято арешт лише з земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], тоді як накладено арешт було на все майно, яке належить [PERSON] Таким чином, із врахуванням того, що виконавче провадження закінчено, як таке, що виконано фактично в повному обсязі, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, та просила знати арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що був накладений постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, від 14.07.2006 року, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем першої черги після померлого [INFO] [PERSON], проте нотаріальна контора повідомила [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладено арешт. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлого [INFO] [PERSON], [INFO], проте свідоцтво про право на спадщину, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] видати неможливо, оскільки на вказану квартиру постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, від 14.07.2006 року накладено арешт. Відповідно до постанови АК № 202154 про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, накладено арешт на майно, що належить [PERSON], [INFO], а саме на квартиру [ADDRESS] Згідно договору купівлі-продажу від 09.08.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2002 року квартира [ADDRESS] на яку накладено арешт, належить на праві приватної власності [PERSON] [INFO]. Отже, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві помилково накладено арешт на квартиру [ADDRESS], оскільки в постанові накладено арешт на майно [PERSON], [INFO], вказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Тоді як, встановлено, що при накладенні арешту на квартиру [ADDRESS] ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві помилково накладено арешт на вказану квартиру. Таким чином, із врахуванням того, при накладенні арешту було допущено помилку, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про зобов`язання відновити її майнові права та законні інтереси шляхом вчинення дій щодо надання житла. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивачеві на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , однак будинок визнаний аварійним та таким, що непридатний для проживання. Враховуючи, що протягом 5 років [PERSON] позбавлена можливість користуватися належним їй майном, а відповідач, всупереч вимогам ст.112 ЖК УРСР, не вживає жодних заходів для відновлення порушених її майнових права, вона звернулась до суду за захистом її порушеного права на житло. Сторони в судове засідання не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Щастинської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 04.09.2013 року помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 372135. Після його смерті залишилось спадкове майно: 1/3 частка квартири, розташованої за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, кв. Енергетиків, 10/46. Спадкоємцем за законом є позивач - [PERSON] Позивач має намір оформити спадкове майно на себе, але при зверненні до нотаріуса зясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, через те, що спадкова справа знаходиться на тимчасово окупованій території України. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач у судове засідання не зявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані до суду докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 328, 1220, 1221, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповіда про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову позивач зазначила, що 03.02.2001 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та буде проживати з нею. Спільне життя з відповідачем у неї не склалося, так як під час спільного проживання відповідач часто вчиняв сварки, що негативно впливало на їхню сімю. Подальше спільне проживання з відповідачем суперечить її інтересам та їхнього сина. Майнового спору між ними не має, спільне господарство не ведеться. Під час судового засідання представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити. \~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Крім того, відповідно до відповіді Красноградського РС ГУ ДМС України в Харківській області на запит суду, вбачається, що [PERSON], [INFO] за обліками адресно-довідкової картотеки значиться зареєстрованим з 09.08.2004 за адресою: вул. Полтавська, буд. 100-А, с. Піщанка, Красноградський район, Харківської області, а тому згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик вручено йому належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню враховуючи наступне. Матеріалами справи встановлено,\~ що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2001 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає та буде проживати з позивачкою. З позову вбачається, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, так як під час спільного проживання відповідач часто вчиняв сварки, що негативно впливало на їхню сімю. Подальше спільне проживання з відповідачем суперечить її інтересам та їхнього сина. Майнового спору між ними не має, спільне господарство не ведеться. Таким чином, судом встановлено, що при таких обставинах збереження сім'ї не можливе і це суперечитиме моральним засадам суспільства, тобто позовну заяву про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Крім того, при зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір в розмірі 551, 20 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України: стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судові витрати покласти на відповідача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач являється батьком дитини, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю. За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить його законним правам та інтересам. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача- [PERSON], за участю третьої особи Сихівської районної адміністрації про позбавлення батьківських прав. ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ………………………........................................… ……………………………………………………………… …………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі до 24 травня 2013 року. Від даного шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] життям та вихованням доньки не цікавиться, не піклується про неї, матеріальної допомоги на її утримання не надає, ухиляється від її виховання та утримання. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направив суду клопотання про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Хмельницькому міськрайонного суду від 24 травня 2013 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] є батьком [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. [PERSON] однією сім'єю зі своєю донькою [PERSON] не проживає, участі у її вихованні та утриманні не приймає, не намагається зустрітися з нею, не допомагає матеріально, не цікавився її життям, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина перебуває на утриманні матері [PERSON], яка забезпечує її всім необхідним для розвитку та піклування. Вказані обставини підтверджуються нотаріально посвідченою заявою відповідача про визнання позову, характеристиками з навчальних закладів. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Суд вважає, що ці обставини в сукупності взяті, визнання позову відповідачем, дають підстави позов задовольнити повністю, позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини.

Outcome: approved