Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 14 лютого 2008 року між позивачем та ТОВ «ПростоФінанс» був укладений кредитний договір № 02009470045, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 71500,00 грн. Строк погашення - 5 років, тобто до 10 лютого 2013 року. Деякий час позивач своєчасно та в повному обсязі сплачувала кредит, однак, згодом в позивача виникли фінансові труднощі, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи». У 2013 році відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з позивача заборгованості за кредитом. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року по справі № 199/8891/13 позов ТОВ «Кредитні Ініціативи» про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором задоволено. З позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість у сумі 102654,03 грн., яка складається з: 58580,91 грн. - заборгованість за кредитом; 23428,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3646,50 - комісія та 16997,68 грн. штраф, а також стягнуто судовий збір у розмірі 1026,54 грн. З моменту винесення рішення (04 грудня 2013) виконавчий лист, виданий на підставі зазначеного рішення до виконання не пред`явлений. Стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та виконавчий лист втрачено. У листопаді 2018 року та лютому 2019 року відповідач звертався до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання, однак у задоволенні цих заяв було відповідачу відмовлено. Незважаючи на наявність судового рішення, яке набрало чинності, у січні 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області із заявою про видачу виконавчого напису. 29 січня 2019 року видано виконавчий напис № 195 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 02009470045 від 14 лютого 2008 року, укладеному між позивачем з ТОВ «ПРостоФінанс», правонаступником якого на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2018 року є ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до виконавчого напису загальна сума заборгованості складає 146689,92 грн., в тому числі: 58580,91 грн. - заборгованість за кредитом; 62889,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8222,50 - комісія та 16996,68 грн. штраф. Крім того з позивача стягується 1470,00 грн. за вчинення виконавчого напису. На підставі виконавчого напису Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської міської області Лисенком Юрієм Олександровичем 26.02.2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 58491094. Позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 195 від 29.01.2019 року, виданий приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у розмірі 146689,92 грн. за кредитним договором № 02009470045від 14 лютого 2008 року, укладеному позивачем з ТОВ «ПростоФінанс», правонаступником якого на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Позивач в судове засідання не з`явилась, про день час розгляду справи повідомлялась належним чином. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, про що надала суду відповідну заяву. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що судове рішення про стягнення заборгованості по кредитному договору не припиняє зобовязання. Третя особа у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 29 січня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 02009470045 від 14 лютого 2008 року, укладеному між позивачем з ТОВ «Простофінанс», правонаступником якого на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2018 року є ТОВ «Кредитні ініціативи». Сума заборгованості складає 146689,92 грн., в тому числі: 58580,91 грн. - заборгованість за кредитом; 62889,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8222,50 - комісія та 16996,68 грн. штраф. Крім того з позивача стягується 1470,00 грн. за вчинення виконавчого напису. На підставі виконавчого напису, 26.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем відкрито виконавче провадження № 58491094 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 02009470045 від 14.12.2008, укладеним нею з ТОВ «Простофінанс», на загальну суму 148/159,92 грн. Відповідно до ст. 526ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-XI «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно із п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17. У виконавчому написі від 29.01.2019 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові кошти, які пропонується стягнути з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», стягуються за кредитним договором № 02009470045 від 14.02.2008 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.02.2016 року по 30.10.2018 року. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від кредитної установи та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі є безспірними. Крім того, судом враховано, що рішенням суду стягнено заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а видача виконавчого напису призведе до подвійного стягнення заборгованості. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача ТОВ «Кредитні Ініціативи» на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового у розмірі 1466,90 грн.

Outcome: approved