Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 20.12.2005 року вона є власником житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, 147. З 26.11.2005 року у вказаному будинку був зареєстрований відповідач по справі. 08.06.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб в м. Тбілісі Грузія, після реєстрації шлюбу надані прізвища жінці Мкртичян, а чоловікові [PERSON]. Дружина відповідача із спільними з ним дітьми мешкають разом із позивачем у спірному будинку. У квітні 2017 року відповідач покинув дружину із дітьми та пішов з дому створивши нову сім`ю. Відповідач у спірному приміщення не проживає більше одного року, не сплачує кошти за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, отже відповідач своєю реєстрацією створює позивачу перешкоди вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власністю. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Через ненадання відповідачем, який не має статусу підприємця, інформації щодо його адреси відповідна судова повістка була йому надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач викликався до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 20.12.2005 року є власником житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, 147, що підтверджується копією вказаного договору. У вказаному будинку зареєстрований і відповідач по справі, що підтверджується копію будинкової книги. За позовом позивач зазначає, що з квітня 2017 року до теперішнього часу відповідач не мешкає за вищевказаною адресою. Вказане узгоджується з наданим позивачем актом від 13.09.2018 року. За поясненнями позивача відповідач виїхав з будинку, жодним чином в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, тим самим порушує право позивача на вільне користування своєю власністю, завдає моральних страждань з приводу зайвих фінансових витрат на оплату комунальних послуг. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Зважаючи на встановлені вимоги закону, позивач, як власник , має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування спірним будинком в обраний ним спосіб - шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved