Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, уточнивши який, зазначила, що є користувачем земельної ділянки площею 0,12 га, наданої їй Підгірцівською сільською радою та нагадано дозвіл на будівництво, по [ADDRESS], хоча в користуванні у позивача перебуває земельна ділянка орієнтовною площею 0,25 га. В подальшому позивачем був виготовлений будівельний паспорт на площу, що фактично перебувала в користуванні. Власник сусідньої земельної ділянки [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю, який не погоджувався позивачем, куди були включена частина земельної ділянки позивача. Рішенням Апеляційного суду Київської області державний акт [PERSON] скасований, з підстав того, що виданий з порушенням норм чинного законодавства, а саме то, що до нього включена земельна ділянка, якої користувалась позивач та на яку були встановлені межі та виготовлений будівельний паспорт. Проте, дозвіл на приватизацію земельної ділянки орієнтовної площею 0,25 відповідач не надає. Крім того, відповідач встановив межі спірних земельних ділянок, з порушенням меж визначених будівельним паспортом та обставин визначених Апеляційним судом Київської області. Таким чином, просить відновити її порушені права шляхом відновлення меж відповідно до будівельного паспорту та визнання її права на приватизації земельної ділянкою орієнтовної площею 0,25 га. В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримала та просить його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та додаткових пояснень. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 08.06.1994 року Виконавчим комітетом Підгірцівської сільської ради Обухівського району № 3 від 08.06.1994 року [PERSON] ([PERSON]) надано у довічне користування земельну ділянку із земель сільської забудови в [ADDRESS] площею 0,12 га для будівництва індивідуального жилого будинку. 20.07.1994 року складений акт про відведення даної земельної ділянки в натуру та виготовлено будівельний паспорт на забудову, відповідно до якого земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] межують між собою. 08.07.2007 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га., по [ADDRESS]. 18.12.2007 року рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району, [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на безкоштовну приватизацію земельної ділянкою площею 0,6 га в с. Підгірці площею 0,06 га. Рішенням 23 сесії 5 скликання Підгірцівської сільської ради від 29.10.2007 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. 06.05.2009 року [PERSON] звернулась до Підгірцівської сільської ради Обухівського району із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,21 га. 30.12.2009 року рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району, [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на безкоштовну приватизацію земельної ділянкою та підписанні акту погодження меж земельної ділянки. Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 20.05.2010 року, справа №22ц-3203/2009, встановлено, що рішенням виконкому Підгірцівської сільської ради Обухівського району № 3 від 08.06.1994 року [PERSON] ([PERSON]) надано у довічне користування земельну ділянку із земель сільської забудови в [ADDRESS] площею 0,12 га для будівництва індивідуального жилого будинку. Згідно акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки від 20.07.1994 року встановлено в натурі межі вказаної ділянки, виготовлено план на забудову садиби. Рішенням 23 сесії 5 скликання Підгірцівської сільської ради від 29.10.2007 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі рішення Підгірцівської сільської ради протокол № 1 від 23.02.1995 року, 25 сесії 4 скликання від 14.102.005 року є власником земельних ділянок площею 0,1414 га та 0,25 га що розташовані по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та [PERSON] є суміжними землекористувачами. Судова колегія на підставі досліджених доказів, вважає, що земельна ділянка [PERSON] відведення належним чином. Відповідно до плану забудови садиби [PERSON] виділена їй земельна ділянка межує із земельної ділянкою [PERSON] і її межі ж перпендикулярними до [ADDRESS], шириною 36 м. В судовому засіданні було встановлено явну зміну меж земельної ділянки [PERSON] внаслідок отримання [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельні ділянки площею 0,25 га. Також в судовому засіданні було встановлено, що представник сільської ради не довів наявність проходу шириною 0,6 м. між земельними ділянками сторін, та те що, дані земельні ділянки не межують між собою. З урахуванням викладеного, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 на виданий [PERSON] визнаний недійсним, усунуто перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянко 0,12 на по [ADDRESS] шляхом знесення огорожі, встановленою між земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 09.07.2010 року по даній справі був виданий виконавчий лист. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] правомірно користується земельною ділянкою відповідно до будівельного паспорту на забудову, земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] межують між собою, проходу між ними не має, державний акт [PERSON] скасовано, та зобов'язано усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належною їй земельною ділянкою. 28.05.2010 року ПП «Фокус-2002» був складений акт про передачу на зберігання встановлених межових знаків по [ADDRESS], та схема перенесення меж земельної ділянки [PERSON], яки не підписаний та на якому визначено прохід між земельними ділянками [PERSON] та суміжною земельною ділянкою [PERSON] Відповідно до схеми розміщення земельної ділянки [PERSON], складеного ТОВ «Земельний проект», визначено межі земельної ділянки [PERSON] відповідно до будівельного паспорту. 26.05.2010 року, та 28.05.2010 року позивач зверталась до Підгірцівської сільської ради про відновлення меж її земельної ділянки відповідно до будівельного паспорту 1994 року. З пояснень позивача, відповіді та будь-яких дій на даній заяви відповідач не проводив. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач користується земельною ділянкою орієнтовною площею 0,25 межі якої винесенні в натуру, згідно будівельного паспорту, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.05.2010 року. Згідно ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га. Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: зокрема визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно абзацу 2 ч.1 Перехідних положень ЗК України, встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянами або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання права позивача на приватизацію земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS], за її фактичним розміром, відповідно до будівельного паспорту 1994 року, орієнтовною площею 0,25 га. Як встановлено рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.05.2010 року, між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] правомірність встановлення проходу шириною 0,6 м. не доведена. З матеріалів будівельного паспорту [PERSON] вбачається, що земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] є суміжними. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що даний прохід, який визначений по земельній ділянці, що перебуває в користуванні [PERSON], є законним, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.05.2010 року. Таким чином, суд приходить до висновку, з урахуванням ч.3 ст.152 ЗК України, про задоволення позову в частині відновлення стану земельної ділянки, що надана у постійне користування [PERSON] шляхом відновлення стану суміжної межі між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою, що належала [PERSON]. відповідно до будівельного паспорту та акту відведення в натуру присадибної земельної ділянки.

Outcome: approved