Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) в бувшому КСП ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області в розмірі, що відповідає площі паїв інших бувших членів КСП ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області та після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) в бувшому КСП ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області в розмірі, що відповідає площі паїв інших бувших членів КСП ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області, посилаючись на те, що 25 березня 1997 року померла спадкодавець її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яку вона фактично прийняла. Мати являлась членом КСП ім. Гагаріна. 16 травня 2000 року помер спадкодавець її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яку вона фактично прийняла. Батько являвся членом КСП ім. Гагаріна. 04 грудня 1995 року КСП ім. Гагаріна було видано державний акт на право колективної власності на землю. На час видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Гагаріна мати та батько працювали на даному підприємстві, але їх помилково не включили до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) та не видали відповідний сертифікат, що підтверджується довідкою Дмитренківської сільської ради. Богуславського району. Посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, позивач просить задовольнити її вимоги та визнати за нею як спадкоємцем право на земельну частку (пай) в бувшому КСП ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області в розмірі, що відповідає площі паїв інших бувших членів КСП ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області. Представник позивача [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилась, але письмово повідомила суд про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Богуславської районної державної адміністрації Київської області в попереднє судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області в попереднє судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Богуславському районі Київської області в попереднє судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] та [PERSON] були членами КСП ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області. Даний факт підтверджується довідкою виконкому Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області від 24 листопада 2016 року. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Оскільки [PERSON] та [PERSON] на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області державного акта на право власності на землю станом на 04 грудня 1995 року були членами даного КСП, то вони мали право на земельний пай і на їх імена помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельні частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 №5245-УІ, який набрав чинності 01.01.2013 року внесено зміни до статті 122 Земельного кодексу України в частині повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або-у користування. Зокрема пунктом 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Із копії свідоцтва про смерть серії І-БК №037000 видно, що [PERSON] померла 25 березня 1997 року у віці 82 років в м. Миронівка Київської області. Із копії свідоцтва про смерть серії І-БК №270053 вбачається, що [PERSON] померла 16 травня 2000 року у віці 84 років в м. Миронівка Київської області. Із довідки виконкому Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області №376 від 24 листопада 20126 року видно, що [PERSON] була членом колишнього КСП ім. Гагаріна та під час розпаювання земель бувшого КСП імені Гагаріна вона помилково не була включена в списки на розпаювання. Із довідки виконкому Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області №375 від 24 листопада 20126 року вбачається, що [PERSON] згідно схеми поділу земель КСП ім. Гагаріна належала земельна ділянка на полі №7 за №400. Оскільки право спадкодавців на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Гагаріна було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Гагаріна с. Дмитренки Богуславського району Київської області в порядку спадкування, що буде підставою для виділення спадкоємцю в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власнику земельної частки (паю). На підставі ст.ст. 5, 152 ЗК України, ст.1261 ЦК України, ст.ст. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції від 13 березня 1992 року), ст.ст. 1, 2, 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved