Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що під час останніх років сімейного життя, сторони втратили взаєморозуміння, погляди на життєві цінності та цілі стали діаметрально протилежними, стали несумісними характери подружжя, що призвело до повної втрати почуття любові та поваги один до одного, припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим шлюб існує лише формально, а тому збереження останнього є недоцільним. Примирення сторін є неможливим. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07.12.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті у прощеному позовному провадженні з викликом учасників справи у судове засідання. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити та пояснила, що вони мають різні з відповідачем погляди на сімейне життя та обов`язки, з приводу чого виникали сварки та непорозуміння. В результаті чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Наполягала на розлученні. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки бажає пред`явити зустрічний позов щодо поділу майна. В задоволенні вказаного клопотання протокольною ухвалою було відмовлено, ухвалено розглядати справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.02.1979 в с. Ксаверівка Васильківського району Київської області Виконкомом Васильківської Райради народних депутатів Київської області було зареєстровано шлюб сторін, актовий запис № 9 /а.с. 6/. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до п. 10 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, проголошена Конституцією України (охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, Спільне життя між сторонами не склалося із за різних поглядів на життя, внаслідок чого позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Відповідач клопотання про зупинення провадження у справі з підстав надання строку на примирення не заявляв. Враховуючи вище викладені обставини вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер і суд не може примусити позивача повернутись до відповідача та проживати з останнім, оскільки це суперечитиме моральним засадам суспільства та інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved