Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані вона з донькою та її колишній чоловік. Сімейні стосунки між ними припинені з 2011 року, тому відповідач зібрав свої особисті речі, документи і добровільно виселився із квартири, в якій близько чотирьох років не проживає та не цікавиться їх життям та утриманням, за комунальні послуги сплачує вона. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кватирою № 7, розташованою за адресою: м. Херсон, вул. Червонофлотська, 124 та зняти з реєстрації місця проживання. В останнє судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи, позовні вимоги уточнила, та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кватирою № 7, розташованою за адресою: м. Херсон, вул. Червонофлотська, 124. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме через оголошення в пресі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивачів на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: - відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.10.2003 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2003 року [PERSON] на праві приватної власності належить кватира № 7, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Червонофлотська, 124, що свідоцтва про право власності від 11.11.1986 року, зареєстрованого в ХДБТІ 03.12.1986 року [PERSON] належить ? частину житлового будинку № 107-а по вул. Ломоносова в м. Херсоні; - згідно з довідкою № 43 від 19.06.2015 року, виданої ОСМД «Асканія», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який за вказаною адресою з листопада 2011 року не проживає та особистих речей у вказаній квартирі не зберігає. - відповідно до актового запису № 123 від 15.12.2012 року, зробленого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. - свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є рідною донькою позивача та [PERSON] Батьки розірвали шлюб близько чотирьох років тому, після чого відповідач забрав свої речі та виїхав з кватири. З того часу вони не спілкувались, місце знаходження його їй не відомо, особистих речей в квартирі не має. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved