Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Артемівської міської ради Донецької області про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого мати позивача [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], про що Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 26 листопада 1999 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-3857, яке зареєстроване КП «Артемівське БТІ» 01 грудня 1999 року. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої позивач, отримавши доступ до документів, які зберігалися в померлої, знайшла заповіт свого батька від 11 серпня 1993 року, посвідчений Першою Артемівською державною нотаріальною конторою, яким він заповів позивачу 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала йому на праві власності. З цього виходить, що позивач фактично була позбавлена права спадкування майна після смерті свого батька. Крім того, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину матері позивача не перевірив наявності заповіту на спадкове майно, письмової відмови від спадщини після смерті батька позивач не складала. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив суду, що, дійсно, позивачу [PERSON] не було відомо до смерті матері про наявність заповіту батька, у зв'язку з чим вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], видане [PERSON], підлягає визнанню недійсним. В судовому засіданні представник відповідача Гладка О.О., яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). При цьому судом встановлено, що позивач після укладення шлюбу 22 жовтня 1977 року змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 12-13). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] року помер батько позивача [PERSON] (а.с. 14). Після смерті батька позивача [PERSON] його дружина та мати позивача [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. серії АВЕ № 108295, на спадкове майно померлого [INFO] року [PERSON], яке складається з однієї другої частини квартири номер п'ять у будинку номер п'ятдесят вісім по вулиці Радянська у місті Артемівську, загальною площею - 48,03 кв.м, у тому числі жилою площею - 29,83 кв.м, яка складається з двох кімнат, та яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого розрахунковим бюро по приватизації житла при Артемівському виконкомі 16 червня 1993 року за № 1747 та зареєстрованого у Артемівському БТІ 22 червня 1993 року за № 10-1834 (а.с. 9). [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Згідно інформації, наданої Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за № 1725/01-16 від 31 жовтня 2015 року, та яка надійшла до суду 24 грудня 2015 року, 26 листопада 1999 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу на майно [PERSON], померлого [INFO] року, інших заяв від інших спадкоємців не надходило. 26 листопада 1999 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на майно, яке складається з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Зазначена інформація підтверджується наданою суду копією спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с. 33-34). Також, на запит суду Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за № 1724/01-16 від 25 грудня 2015 року повідомлено, що, згідно даних з Реєстру спадкових справ, спадкова справа на майно [PERSON], померлої [INFO] року, не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 35-36). До позовної заяви позивачем додано копію заповіту від 11 серпня 1993 року, згідно якого [PERSON] заповів все своє майно, яке на день його смерті буде належати йому де б воно не знаходилось і в чому б не полягало, в тому числі одну другу частини двокімнатної квартири загальною площею 48,03 кв.м номер п'ять в будинку номер п'ятдесят вісім по [ADDRESS] своїй доньці [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 5096 та посвідчено старшим державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П. (а.с. 8). В судовому засіданні представником позивача надано суду оригінал заповіту, який оглянуто судом та перевірено його відповідність копії заповіту, що міститься в матеріалах справи. Крім того, на запит суду Першою Артемівською державною нотаріальною конторою надано інформацію за № 85/01-16 від 22 січня 2016 року, де зазначено, що за заявою [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу на майно [PERSON], померлого [INFO] року, інших заяв від інших спадкоємців, в тому числі від [PERSON], не надходило. 26 листопада 1999 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на майно, яке складається з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В заяві [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину ніяких відомостей про наявність заповіту та будь-яких інших спадкоємців, крім неї, не вказано, в спадковій справі заповіт від імені спадкодавця [PERSON] відсутній (а.с. 46). Разом з тим, Першою Артемівською державною нотаріальною конторою не надано на запит суду відповідь чому при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] державним нотаріусом Бова Т.В. не було перевірено наявність заповіту померлого, не встановлені інші спадкоємці за законом, в тому числі [PERSON], яка є донькою померлого. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примуслве виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди…. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1301 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у відповідності до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Судом встановлено, що видачею оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом порушено спадкові права позивача [PERSON], оскільки при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом не враховано наявність інших спадкоємців окрім дружини померлого та матері позивача [PERSON], а також не перевірено та не враховано наявність заповіту померлого, не дивлячись на те, що і заповіт померлого [PERSON] і свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті посвідчені однією нотаріальною конторою, а саме, Першою Артемівською державною нотаріальною конторою. Порушене право позивача як спадкоємиці за заповітом підлягає захисту шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Враховуючи викладене, оскільки спірне свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВЕ № 108295, видане державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. 26 листопада 1999 року [PERSON] на спадкове майно [PERSON], який помер [INFO] року, видане без урахування заповіту [PERSON] від 11 серпня 1993 року, яким він заповів все своє майно своїй доньці [PERSON], що порушує права позивача на спадщину, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Бова Т.В. 26 листопада 1999 року [PERSON] на спадкове майно [PERSON], який помер [INFO] року, яке складається з однієї другої частини квартири номери [ADDRESS] загальною площею 48,03 кв. м., та зареєстроване у Відділі комунального господарства виконкому Артемівської міської ради Донецької області «Бюро технічної інвентаризації» 01 грудня 1999 року, недійсним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved