Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що будинок [ADDRESS] , перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Магістральне». Споживачем послуг є мешканці будинку, які здійснюють оплату наданих послуг на рахунок ЛКП «Магістральне». Для здійснення оплати за житлово-комунальні послуги мешканцям квартири [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідачі не в повному обсязі проводив оплату за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 23 липня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 22\~608,84 грн. за наступні послуги: центральне опалення, гарячу воду, холодну воду. 06.02.2013 року Франківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ, про стягнення із [PERSON] борг за комунальні послуги, однак такий судовий наказ було скасовано ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03 червня 2019 року. Відповідач здійснював часткову оплату, тим самим визнаючи заборгованість та наявність договірних відносин між ним та ЛКП «Магістральне». Враховуючи наведене вище, просить задовольнити позов, стягнути з відповідачів суму заборгованості у розмірі 22\~608,84 грн. та суму судових витрат. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. На адресу суду повернувся конверт від [PERSON] , [PERSON] , у якому містилась ухвала про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками. Конверт повернувся у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Таким чином, відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не надано. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2020 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак на адресу суду надійшло клопотання, про розгляд справи за її відсутності, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, незважаючи на те, що належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяви про слухання справи у їх відсутності суду не надали. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляє заочне рішення. Згідно з приписами ч. 1,2\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. В даному випадку, відповідачі не з`явився в судове засідання з невідомих суду причин, хоча повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позовну заяву ними не подано, позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого відношення до позову не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи, згідно ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. У відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог\~ст. 264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Дослідивши матеріали справи, всі наявні докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання, виданою ЛКП «Магістральне». Будинок за вищевказаною адресою знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Магістральне» Даний факт ніким не оспорюється. ЛКП «Магістральне» надає відповідачу послуги з центрального опалення, гарячої води, холодної води. Даний факт підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості та договорами про надання послуг. Згідно до розрахунків, наявних у матеріалах справи, внаслідок несплати відповідачами за послуги центрального опалення, гарячої води, холодної води, виникла заборгованість у сумі 22\~608,84 грн. За визначеннями, які зазначені у\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон України від 24червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. У пункті 5 частини третьої\~статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV\~передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до статті 13Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами\~закону\~споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої\~статті 11 ЦК України\~про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті\~6, статей\~627,\~630ЦК України\~та статей\~19,\~20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як вбачається з вище наведеного, саме на споживача послуг покладається обов`язок доведення перед судом належними та допустимими доказами (актами-претензіями) того факту, що передбачені умовами договору послуги надавались не належної якості (не своєчасно, не в повному обсязі тощо) чи взагалі не надавалися. В той же час, відповідачами не було подано до суду доказів, передбачених вище згаданою нормою закону, про невиконання чи неналежне виконання позивачем своїх обов`язків по утриманню житла та наданню житлово-комунальних послуг. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм\~ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності.

Outcome: approved