Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила встановити факт безпідставної відмови зі сторони відповідача в укладені публічного договору, встановити факт порушення її прав як споживача послуг газопостачання, також встановити, що з 19.09.2014 року між нею та відповідачем укладений типовий договір про надання послуг газопостачання за адресою м.Чернівці, вул. Пушкіна, 4 відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 по формі та за змістом затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року №938 з істотними умовами визначеними у ст. 26 Закону України «про житлово-комунальні послуги». В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 05 вересня 2014 року вона звернулась до відповідача з заявою про укладення договору на газопостачання за адресою м. Чернівці, вул. Пушкіна, 4 та до вказаної заяви нею було додано всі необхідні для укладення договору документи. Проте відповідачем було відмовлено в укладенні договору посилаючись на зроблені ним висновки щодо укладеного між нею та ПФ «Інтервал» договору найму вказаного приміщення. Вказувала на те, що відповідач займає монопольне положення в регіоні щодо постачання природного газу, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Вважає, що відповідач, відмовивши їй в укладені договору діяв в порушення вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також ч. 4 ст. 633 ЦК України відповідно до умов якої підприємець немає права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). В судове засідання позивач не зявилась, хоча повідомлялась судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини викладені ним у письмових запереченнях, а також вказував на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20.01.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.02.2015 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів шляхом зобовязання укладення типового договору про надання населенню послуг з газопостачання за адресою м.Чернівці, вул. Пушкіна, 4. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що відповідно до додаткового договору найму (оренди) частини житлового приміщення від 01.09.2014 року, укладеного між позивачем та ПФ «Інтервал», позивач прийняла у тимчасове платне користування (найм) частину житлового приміщення в будівлі №4 за адресою м. Чернівці, вул. Пушкіна, загальна площа якого складає 372,2 кв.м. та є будинком, який стоїть окремо з підсобними (допоміжними) спорудами. Обєкт на умовах цього договору надається наймачу в найм на два роки з моменту підписання договору та двостороннього акту приймання-передачі обєкта. Після закінчення строку найму наймач зобовязаний в десятиденний термін звільнити обєкт та передати його наймодавцю згідно акту приймання-передачі обєкта або підписати угоду про його пролонгацію (а/с 5). Згідно ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. 05.09.2014 року позивач зверталась до відповідача з заявою про укладення з нею договору на постачання природного газу за адресою м. Чернівці, вул. Пушкіна, 4 та листом від 19.09.2014 року №01/3079 відповідачем було їй відмовлено в задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що будинок за вказаною адресою належить на праві власності ПФ «Інтервал» між вказаною фірмою і ПАТ «Чернівцігаз» укладено договір на газопостачання зазначеного будинку (а/с 6,7). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20.01.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.02.2015 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів шляхом зобовязання укладення типового договору про надання населенню послуг з газопостачання за адресою м.Чернівці, вул. Пушкіна, 4. Як вбачається зі змісту вказаних вище судових рішень, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що споживачем послуг відповідача щодо обслуговування будинку № 4 по вул. Пушкіна в м. Чернівці є ПФ «Інтервал» відповідно до укладеного між ними договору, на час укладення якого позивач проживала у зазначеному в житлі та була відповідальним квартиронаймачем вказаного відомчого житлового будинку та матеріали справи не містять будь-яких доказів наявності заперечень з боку позивача як користувача відомчого житлового будинку щодо укладення зазначеного договору. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Як вбачається зі змісту 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Таким чином, споживачем послуг відповідача щодо обслуговування будинку № 4 по вул. Пушкіна в м. Чернівці є ПФ «Інтервал» відповідно до укладеного між ними договору, у звязку з чим відповідач правомірно відмовив позивачу в укладенні типового договору газопостачання за вказаною вище адресою. Відповідно до вимог ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б вказували на порушення права позивача з боку відповідача як споживача послуг останнього, а також щодо існування між позивачем та відповідачем з 19.09.2014 року укладений договір про надання послуг з газопостачання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи спосіб захисту своїх прав, обраний позивачем та сукупність наданих сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed