Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який обгрунтувала наступним чином. 05.11.1972 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Нападівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 20. Від цього шлюбу є двоє дітей, які вже на даний час повнолітні. Проте відповідач через органи ДРАЦС розірвати шлюб категорично відмовляється. Причиною розірвання шлюбу позивач вказує на те, що останнім часом їх подружнього життя не складається, між ними постійно виникають непорозуміння, якого б питання життя воно не стосувалось, які переходять в сварки, між ними втратилось почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак в заяві, яку надала через канцелярію суду вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити без її участі, залишити прізвище набуте нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи по суті був сповіщений в установленому законом порядку, однак клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що позивачка не з'явилась в судове засідання скориставшись своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку відповідача суд визнає не поважною, відтак підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, тому суд здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05.11.1972 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Нападівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 20. Від цього шлюбу є двоє дітей, які вже повнолітні. Проте відповідач через органи ДРАЦС розірвати шлюб категорично відмовляється. Судом встановлено, що позивачка у своїй заяві, що направила в адресу суду, не висловила наміру зберегти сім'ю. Відповідач проігнорував явку до суду та заперечень стосовно позову не надав, що свідчить про його небажання примиритись із позивачем. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй прізвища відповідача, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved