Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з ганком, навісом, господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], що залишився після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді зазначеного будинку. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріусу з заявою про прийняття спадини, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки батько при житті не зареєстрував своє право власності на будинок. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Заперечення проти позову обґрунтувала тим, що позивачем не надано доказів того, що будинок введено в експлуатацію. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення виконавчого комітету Авдіївської міської ради № 73 від 12 квітня 1962 року та договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, укладений між [PERSON] та виконкомом Авдіївської міської ради 19 квітня 1962 року, [PERSON] в 1964 році було збудовано будинок за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 04 лютого 2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі спадкової справи № 28/2013 щодо майна [PERSON] вбачається, що єдиними його спадкоємцями є діти [PERSON] та [PERSON] Позивач у встановлений ст..1270 ЦК України строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу [PERSON], в провадженні якої знаходиться спадкова справа, були вжиті заходи для повідомлення спадкоємця про можливість заявити свої права на спадщину, про що свідчить повідомлення від 16.05.2013 року № 170/02-14 та оголошення в газеті «Авдеевский вестник», як містяться в спадковій справі. Згідно з ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину, яка залишилась після смерті батька, тому позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] Позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], не зареєстровано, що підтверджується листом директора КП «БТІ» Ясинуватської міської ради від 28.10.2013 року, надісланим приватному нотаріусу [PERSON] Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На момент виникнення у [PERSON] права на спірне майно (1964 рік - рік побудови будинку) діяв ЦК УРСР 1963 року, який не пов'язував момент виникнення права власності на нерухоме майно з його реєстрацією в органах БТІ. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька, який побудував будинок на законних підставах, у видачі свідоцтва їй відмовлено, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що за позивачем необхідно визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], який залишився після смерті батька [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: approved