Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялась, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. До спадкоємців за законом на майно померлої також відноситься відповідач по справі - [PERSON] , який є братом померлої. Однак він не проживав разом з [PERSON] та після її смерті не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] звернулась до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 03 липня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Н. С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують, проти заочного вирішення справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце їх проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала однією сім`єю з спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Позивач доглядала за [PERSON] , піклувалась про неї, доглядала за будинком. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім того, з наявних в матеріалах справи протоколів допиту [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивач проживала з померлою [PERSON] та піклувалась про неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. До спадкоємців за законом на майно померлої також відноситься відповідач по справі - [PERSON] , який є братом померлої [PERSON] . Однак він не проживав разом з [PERSON] та після її смерті не подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] звернулась до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 03 липня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності померлої [PERSON] та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved