Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором приєднання від 10.04.2013 року б/н в сумі 242 973,94 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 197 495,85 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 33 331,71 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 100 грн., а також штрафів в сумі 500 грн. та 11 456,38 грн. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору відповідач була ознайомлена із умовами і правилами надання банківських послуг, та їй було оформлено картку «Gold» із встановленням кредитного ліміту в розмірі 40 000 грн. із сплатою відсотків в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Проте відповідач зобов'язання за договором не виконала, в наслідок чого станом на 10.04.2013 року перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 242 973,94 грн. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не погашає, просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та заперечення. Проти позову заперечує, вважає такий безпідставним, оскільки договір за своєю природою є змішаним та має ознаки договору банківського рахунку та кредитного договору. З врахуванням цього, вказаний договір слід вважати неукладеним та нікчемним, оскільки сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, не дотримано письмової форми договору, не було здійснено обмін примірниками договору, з заяви про приєднання неможливо встановити наявність чи відсутність дійсної згоди особи, яка наносила підпис від імені банку. А тому просить в задоволенні позову відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, які є у матеріалах справи. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє з таких підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із заяви від 08.07.2011 року (а.с.7), відповідач [PERSON] подала заяву про приєднання для отримання зарплатної картки та дебетової особистої картки в ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до умов договору, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином, між позивачем та відповідачем укладено договір приєднання, який у відповідності до вимог ст.634 ч.1 ЦК України є договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 10.04.2013 року відповідачу було оформлено кредитну картку «Gold», на яку відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 40 000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Крім цього, судом встановлено, що приєднавшись до договору своєю заявою відповідач отримала картку із кредитним лімітом 40 000 грн. та користувалась такою, часткового погашала заборгованість по договору в період користування, вказані обставини відповідачем заперечені не були. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що свої обов'язки за кредитним зобов'язанням відповідач в повній мірі не виконав та кошти не повертав, у наслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.5-6), станом на 31.07.2014 року заборгованість становить 242 973,94 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 197 495,85 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 33 331,71 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 100 грн., а також штрафів в сумі 500 грн. та 11 456,38 грн. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконував належним чином, у зв'язку з чим допустив утворення заборгованості по сплаті тіла кредиту та нарахованих відсотків, комісії та штрафних санкцій, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача є підставними. У відповідності до положень ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Постановляючи рішення про задоволення позову, суд враховує, що відповідач не заперечує факт підписання заяви та надання згоди на укладення договору, отримавши вказані кошти, відповідач частково виконувала зобов'язання та здійснювала погашення заборгованості, що стверджується наданою суду довідкою про рух коштів та відповідачем не заперечується. Крім цього сам договір відповідачем в судовому порядку не оспорювався. З врахуванням наведеного вище, суд вважає, що позовові вимоги слід задоволити. При цьому, задовольняючи позов, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати в розмірі 2 429 грн. 74 коп. (а.с.39)

Outcome: approved