Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 1989 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який є повнолітнім. Сімейні стосунки не підтримують два роки, проживають окремо півтора роки, кожен має своє житло. Причиною розладу в їх сімї стала відсутність взаєморозуміння. Чоловік протягом десяти років не працював. Не бачить сенсу у подальшому існуванні шлюбу. Позивач до суду не прибула, надала заяву, якою просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув. Судові повістки надсилались рекомендованою поштою за зареєстрованою адресою його проживання, однак кореспонденцію відповідач не отримав, конверти були повернуті суду за закінченням строків зберігання. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 11 лютого 1989 року Палацем одруження міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 532. Також встановлено, що сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Згідно з ч. 2 ст.\~18, п. 3 ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1\~ст. 110 СК України, один\~із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні стосунки між сторонами тривалий час не підтримуються та припинені з причини втрати взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, не бачить сенсу у подільшому існуванні їх шлюбу. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам позивача. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві зазначила про своє бажання змінити прізвище на дошлюбне. Згідно до положень ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в сумі 640 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved