Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, зазначивши, що 01.04.2019 року між нею та відповідачем по справі [PERSON] , було укладено усний договір позики, згідно якого вона надала відповідачу у борг 29 777,73 гривень, які зобов`язався повернути до 03.05.2019 року, про що було складено відповідну розписку. На сьогоднішній день відповідач свої зобов`язання за розпискою не виконав. Вимоги позивача щодо повернення суми боргу відповідач залишив без задоволення, у зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просить стягнути з відповідача суму боргу, що становить 29 777,73 грн. та судові витрати у розмірі 768,40 грн. Представник позивача Ватула В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.04.2019 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 29 777,73 гривень строком до 03.05.2019 року, що підтверджується складеною та підписаною особисто відповідачем розпискою від 01.04.2019 року, оригінал якої досліджений в судовому засіданні та знаходиться в матеріалах справи. Станом на день звернення з позовом відповідач не повернув позивачу передані в позику грошові кошти в розмірі 29 777,73 гривень. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Суд виходить з того, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. З наявної в матеріалах справи розписки від 01.04.2019 вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язався повернути борг позивачу [PERSON] протягом визначеного в розписці строку, а саме до 03.05.2019. Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача [PERSON] . Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Відповідно до ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У частині ч.1 ст.527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Таким чином, зобов`язання з повернення коштів позивачу відповідач підтвердив своїм підписом. Крім того в судовому засіданні представником відповідача повністю визнано позовні вимоги позивача. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача до [PERSON] про стягнення боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved