Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 27 серпня 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у звязку з тим, що в них різні характери, різні погляди на життя, в результаті чого в них постійно виникають суперечки та непорозуміння. Відповідач не допомагає по домогосподарству, зловживає алкоголем, вчиняє сварки, що негативно впливає на моральний стан всіх членів сімї. Поведінка відповідача негативно впливає на стан дитини, яка стає нервовою, збудженою. Дана ситуація з часом тільки погіршується і тому моральне перебування у шлюбі вважає недоцільним, а примирення неможливим. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей немає. Просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила, що з відповідачем суттєво погіршились відносини три роки потому і з того часу вони постійно не находять взаємопорозуміння. Відповідач постійно зловживає алкоголем, ревнує її, докоряє, не дає змоги спокійно жити. Одного разу викликала міліцію за для вжиття заходів до неправомірної поведінки [PERSON] До примирення не пране, вважає, що воно не можливе. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що шлюб може бути збережений, просив шлюб не розривати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про одруження, серія І-КГ № 085666, виданого виконавчим комітетом Борозенської сільської ради, Великоолександрівського району, Херсонській області, актовий запис № 14, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1999 року. У спільному шлюбі народились двоє дітей, які на даний час є неповнолітніми. Спору про місце проживання дітей між сторонами немає. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, майнового спору між ними немає, позивач та відповідач до примирення не прагне, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Судом, у відповідності до ч.4 ст. 10 ЦПК України, було розяснено сторонам про їх право на надання строку на примирення, однак від останніх відповідного клопотання не надійшло. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхнім дітям шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого свідоцтва про укладення шлюбу, та враховуючи ту обставину, що позивач не ставить питання зміни прізвища, то після розірвання шлюбу слід залишити позивачу прізвище [PERSON]. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved