Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом та просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1\\3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 29.10.2013 року та стягувати аліменти в розмірі 1/6 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] до його повноліття. Також просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1/6 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] до його повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого має дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Народицького районного суду Житомирської області від 29.10.2013 року на користь відповідачки на утримання дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час, [PERSON] , проживає разом із ним за адресою: с.Рагівка Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області і знаходиться на його повному утриманні. Відповідачка разом з ними не проживає, отримує аліменти на утримання [PERSON] і користується ними, матеріальної допомоги на утримання останнього не надає, тому він змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надавши заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити з вищевказаних мотивів. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.32,37), в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність, з позовними вимогами не погоджується, згідна на припинення стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання дитини, яка на даний час проживає з батьком. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , рішеннями Народицького районного суду Житомирської області від 14.11.2011 року та 29.10.2013 року (а.с.3,5,6). Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 14.11.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 29.10.2013 року, з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , не працюючого, стягнуто на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.10.2013 року до 13.06.2025 року, тобто до досягнення повноліття [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). У відповідності до вищевказаного судового рішення, позивач сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 02.10.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 12.10.2020 року неповнолітній [PERSON] почав проживати разом з батьком. У відповідності до довідки №41 від 02.06.2021 року, виданої старостинським округом №8 села Рагівка Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , згідно записів погосподарської книги №2 о/р № [NUMBER] з 12.10.2020 року проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки №283 від 31.05.2021 року, виданої ОНЗ Мар`янівське навчально-виховне об`єднання, [PERSON] , [INFO] , навчається в 8 класі Рагівської філії ОНЗ Мар`янівське навчально-виховне об`єднання ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с.9). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.06.2021 року, складеного комісією Народицької селищної ради Житомирської області встановлено, що [PERSON] проживає в м.Коростені, дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з бабусею та дідусем в [ADDRESS] , друга дитина [PERSON] , [INFO] проживає з батьком [PERSON] в іншому населеному пункті (а.с.4). Позивач працює в ДСП «Північна Пуща» лісником Котовського лісництва, що підтверджується довідкою, виданою ДСП «Північна Пуща» від 15.12.2020 року за №11/45 (а.с.7). Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з 12.10.2020 року неповнолітня дитина [PERSON] перестав проживати з матір`ю та живе з батьком, що свідчить про зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів на утримання [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на наведені норми закону, суд, враховуючи рівний та спільний обов`язок кожного з батьків по забезпеченню дітей необхідного матеріального утримання, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду доказів, що вона надає відповідну матеріальну допомогу дитині, яка проживає з позивачем, має будь-які обмеження по працевлаштуванню та не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання сина [PERSON] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] також просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки, з 1/3 на 1/6 частини його доходу. Зміна сімейного стану батька (платника аліментів) може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, слід зазначити, що звертаючись до суду про зміну розміру аліментів, позивач посилається на зміну його сімейного стану як платника аліментів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так позивачем, надано суду належні та достатні докази, які в своїй сукупності підтверджують зміну його сімейного стану (перебування на утриманні неповнолітньої дитини), і відповідно зміну сімейного стану відповідача в бік зменшення кількості неповнолітніх осіб, що перебувають на її утриманні, а тому суд вважає, що доводи позивача про недоцільність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі підтверджені належними та допустимими доказами, і вважає, що з нього слід стягувати на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Доказів щодо зміни матеріального стану відповідача, погіршення її стану здоров`я суду надано не було. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача щодо його вимоги про стягнення аліментів з відповідача підлягають захисту в судовому порядку. Щодо вимоги позивача про зменшення розміру аліментів, суд зазначає, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішеннямзаконної сили. За таких обставин, позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача з 1\\3 частини всіх видів заробітку щомісячно, на 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставіст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved