Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.1992 року, вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] , однак у вказаному житлі не проживає, участі у його утриманні та оплаті комунальних послуг не приймає. У зв`язку з чим, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.1992 року, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 10). В даній квартирі з 21.08.2004 року зареєстрований відповідач - [PERSON] , що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 13, 14). Однак більше двох років [PERSON] в даній квартирі не проживає, добровільно не знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи (а.с. 15, 16), вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, витрат по утриманню житла не несе. Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у квартирі позивача більше одного року. Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивача по даний час, порушуює її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved