Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом посилаючись на те, що 28.04.11 між ним та відповідачем [PERSON], поручителями якої виступили [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була укладена угода № 342829 та підписані додатки №№1 та 2, які є невід»ємними частинами угоди з метою отримання автомобіля ЗАЗ Ланос базової комплектації через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Згідно до п.7.1 ст.7 Додатку №2 учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати йому іншу модель, яка відрізняється від зазначеної в додатку №1 із модельного ряду, запропонованого позивачем, що і було використано відповідачем [PERSON], яка 03.08.11 звернулася із заявою про заміну автомобіля на марку ВАЗ 211040. При цьому різниця вартості автомобілів була зарахована в графік внесків. 19.08.11 [PERSON] отримала автомобіль ВАЗ-211040 і відповідно до зобов»язання сплачувала щомісячні внески. Але з березня 2016 року припинила сплату внесків, в зв»язку з цим виникла заборгованість в розмірі 106355,99 грн., які просить стягнути солідарно з відповідачки та її поручителів. Також просить стягнути з відповідачів судовий збір. В свою чергу відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій ставить питання про визнання угоди № 342829, укладеної 28.04.11 між нею та позивачем за первинним позовом недійсною, як укладеною під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики з боку ТОВ «АВТО ПРОСТО». В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги за первинним позовом та пояснив, що угода між сторонами була укладена за взаємною згодою, всі необхідні роз»яснення та документи були надані відповідачці [PERSON] при її підписанні і вона майже п»ять років сплачувала внески, претензій про незаконність угоди не пред»являла. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість зі сплати внесків та судовий збір. Також просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] первинний позов не визнала, так як позивач самовільно виставляв суму до сплати, яка з кожним разом збільшувалася - з 500 грн. до майже 2000 грн.. При укладанні угоди вона її не читала і про збільшення ціни на автомобіль з нею не погоджувалися. Про те, що внески будуть сплачуватися від нової ціни на автомобіль, їй не повідомлялося. Перестала платити, так як автомобіля в неї немає і немає коштів на сплату внесків. Підтримала зустрічний позов. Представник відповідача [PERSON] заперечила первинний позов і підтримала зустрічний позов, так як вважає, що позивач в особі його представників ввів в оману відповідачку [PERSON] при укладанні угоди і при подальших нарахуваннях погашення внесків. Позивач не мав на час укладення угоди ліценції на виконання даного виду робіт. Відповідачка [PERSON] суду показала, що на прохання [PERSON] підписала договір поруки, так як тривалий час знає відповідачку. Представник відповідачів [PERSON]та [PERSON] суду показала, що первинний позов не визнає, так як не не згідна з розрахунками суми боргу. Підтримала зустрічний позов. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явилася, заперечень проти позову не подала. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов ТОВ «АВТО ПРОСТО» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу підлягає до задоволення в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «АВТО ПРОСТО» задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 28.04.11 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та відповідачкою [PERSON], поручителями якої виступили [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була укладена угода № 342829 та підписані додатки №№1 та 2, які є невід»ємними частинами угоди з метою отримання автомобіля ЗАЗ Ланос базової комплектації через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак, яка полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати автомобіль та через механізми, встановлені угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом кількох років. Згідно до п.7.1 ст.7 Додатку №2 учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати йому іншу модель, яка відрізняється від зазначеної в додатку №1 із модельного ряду, запропонованого позивачем, що і було використано відповідачем [PERSON], яка 03.08.11 звернулася із заявою про заміну автомобіля на марку ВАЗ 211040. При цьому різниця вартості автомобілів була зарахована в графік внесків. 19.08.11 [PERSON] отримала автомобіль ВАЗ-211040 і відповідно до зобов»язання сплачувала щомісячні внески. З березня 2016 року припинила сплату внесків, в зв»язку з цим виникла заборгованість в розмірі 106355,99 грн., які представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачки та її поручителів. Також просить стягнути з відповідачів судовий збір. У відповідності до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов»язків. Статтею 629 ЦК України передбачена обов»язковість виконання договору сторонами. Відповідно до ст.5 Угоди та п.2.3 Додатку №2 до Угоди відповідачка [PERSON] зобов»язалася оплатити вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. Заперечення [PERSON] та її представника, що вона не знала порядок формування поточного внеску спростовуються п.2.1 ст.2 Додатку №2 до Угоди, що поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО виробником та/або імпортером та/або дистриб»ютором. Суд вважає, що розрахунок суми боргу, наданий представником позивача, відповідає умовам Угоди. Згідно до положень п.п.8.2.1.4 п.8.2 ст.8 Додатку №2 до Угоди відповідачка [PERSON] надала позивачу гарантію забезпечення виконання нею зобов»язань за Угодою - гарантію поручителів. У відповідності до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпечного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Тому суд вважає, що вимога позивача про відшкодування заборгованості солідарно відповідачами відповідає вимогам закону. Підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає, так як доказів введення в оману відповідачку [PERSON] при укладанні угоди і при подальших нарахуваннях погашення внесків стороною суду не надано. Відповідачці [PERSON] при укаладнні Угоди був роз»яснений порядок формування суми щомісячного внеску і протягом майже 6-ти років та сплачувала внески згідно до Угоди в розмірах, які вказувалися позивачем і заперечень проти цього не пред»являла. Тобто введення в оману не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Також позивач мав на час укладення угоди ліценцію на виконання даного виду робіт. Підлягає також задоволенню позов в частині стягнення солідарно з відповідачів судового збору.

Outcome: approved