Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернувся із позовом про захист права на повагу до гідності, честі, ділової репутації через скасування інформації, як недостовірної, тим шляхом, яким вона була поширена та відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 грн. Сторони у судове засідання не з'явились, надали заяви: позивач - про підтримання позову, розгляд справи без його участі, представник третьої особи - про розгляд справи на розсуд суду. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, двічі поспіль до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, його позиція у справі невідома. Враховуючи це, суд, відповідно до ч.4 ст.169, ч. 2 ст. 197 та ч.1 ст.224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних доказів, без технічного фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами. Згідно з позовом, [INFO] року редакція районної газети «Наш край» [NUMBER] опублікувала статтю, про те, що всупереч закону розпорядженням Кегичівської райдержадміністрації було передано земельну ділянку зі ставком в оренду двом фізичним особам для господарської діяльності, риборозведення (однією з цих осіб є позивач), і що на території, яка передається в оренду є гідрологічний заказник «Коханівський», законність прийнятого рішення може довести тільки суд. В першому ж судовому засіданні представник Кегичівської прокуратури не міг довести свої позовні вимоги. Позивач вважає, що прокурор Кегичівського району не має права скасувати рішення райдержадміністрації. Таким чином, як на думку позивача, депутат Кегичівської районної ради [PERSON] помістив недостовірну інформацію. Не відомі самі межі створеного з 1999 року заказника «Коханівський», так як на нього немає технічної документації, а передбачена територія складає 110 га. Що собою представляє цей ставок, видно що греблю розірвано, гребля та водо розлив потребують ремонту, а ложе ставка і водоспускний канал - очистки від пнів та коряг, а це робота, як виявляється голови постійної комісії з питань агрополітики та екології депутата [PERSON]. Дана стаття, як на думку позивача, є недостовірною, чим підпиває повагу до його честі, гідності та ділової репутації. У судовому засіданні досліджені: копія публікації допису [PERSON] «Про гідрологічний заповідник «Коханівськи» в районній газеті «Наш край» від [INFO] року (а.с.2); копія публікації головного редактора районної газети «Наш край» від 28 липня 2007 року «[INFO]» (а.с.57); копія рішення Господарського суду Харківської області від 07 жовтня 2009 року, за позовом прокурора, яким визнано недійсним договір оренди земельної ділянки зі ставком між [PERSON] та Кегичівською РДА. (а.с.58-62); копія постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21 грудня 2009 року про залишення зазначеного рішення в силі (а.с.63-66); копія постанови Вищого господарського суду від 23 березня 2010 року про залишення зазначеного рішення в силі (а.с.67-71); копія рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 21 січня 2011 року про визнання недійсним тимчасового договору між Кегичівською РДА та [PERSON] (а.с.127-134); копія ухвали апеляційного суду Харківської області від 28 серпня 2011 року про залишення зазначеного рішення без змін (а.с.127-134), інші документи. Аналізуючи зазначені докази суд керується положеннями ст.ст.57-61 ЦПК України про обов'язковість доказування сторонами та досліджує лише ті докази, що мають відношення до справи, є належними та допустимими і не бере до розгляду ті з них, які не стосуються предмета доказування та ті, що стосуються обставин, які не підлягають доказуванню. Дослідивши докази та пояснення сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні правовідносини сторін врегульовані ст.ст.32,34,68 Конституції України, ст.ст.15,16,23,39,270,1167, ст.ст.297,299 ЦК України, ст.ст.1,49 Закону України «Про інформацію», з урахуванням роз'яснень постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Відповідно до ст. 34 Конституції України, ч.1 ст.15, ч.1 ст.16, ч.1 ст. 270, ст. ст. 297,299,1167 ЦК України, кожна особа має права на повагу до гідності та честі, на недоторканість ділової репутації, а також на звернення до суду за захистом їх та права спростовувати недостовірну інформацію про себе. Отже, позивач вправі звернутись до суду за захистом тих прав, які вважає порушеними, зокрема, на повагу до гідності та честі, ділової репутації, на спростування недостовірної інформації. Згідно з п. 9 ч.2 ст. 16, ч.1 ст. 23 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Згідно з п.4 ч.2 ст. 23 Кодексу, моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Отже, позивач вправі також звернутись до суду за відшкодуванням моральної шкоди, яка, на його думку, завдана порушенням його прав. Як передбачено ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Про сплив позовної давності сторонами не заявлено, у зв'язку з чим, згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України, підстав для застосування її наслідків суд не вбачає. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 березня 2006 року, на підставі розпорядження Кегичівської РДА, з громадянами [PERSON] та [PERSON] укладено тимчасові договори на право користування однією ж тією земельною ділянкою зі ставком гідрологічного заказника на території Бесарабівської сільської ради у розмірі 4,5 га для риборозведення. За позовом прокурора Кегичівського району Харківської області, 07 жовтня 2009 року господарським судом Харківської області постановлене рішення про визнання недійсним тимчасового договору з [PERSON], відповідно до постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21 грудня 2009 року, це рішення набрало законної сили, що підтверджено також постановою Вищого господарського суду від 23 березня 2010 року. Крім цього, 21 січня 2011 року рішенням Кегичівського районного суду Харківської області визнано недійсним аналогічний договір із [PERSON], згідно з ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 серпня 2011 року, це рішення також залишене без змін, тобто, набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Таким чином, суд визнає встановленим, що викладені в публікації відповідачем відомості щодо незаконності оренди ставка відповідають дійсності. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», обов'язковими елементами складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є те, що поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, ця інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, і порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вивчення змісту зазначеної у позові публікації свідчить, що особа позивача (прізвище чи ім'я) в публікації не названа. Тому, суд не знаходить підстав для висновку про те, що відповідач своєю публікацією мав на меті принизити честь, гідність, чи ділову репутацію даного позивача. Враховуючи відсутність в публікації неправдивих відомостей, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, підстав для завдання йому моральної шкоди також не вбачається. Тому, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Суд розглянув доводи позивача про те, що прокурор не має права скасувати рішення райдержадміністрації (про що зазначено в статті), і що законність прийнятого рішення може довести тільки суд. При цьому звертає увагу, що у подальшому, 28 липня 2007 року, у тій же газеті розміщено замітку «[INFO]», в якій допис від [INFO] року уточнено і зазначено, що згадане розпорядження РДА прокурором опротестоване, у зв'язку з його відхиленням, прокурор звернувся з позовом до суду. Враховуючи викладене, підстав для спростування публікації у цій частині, а також для висновку, що цей помилковий вислів негативно вплинув на честь, гідність чи ділову репутацію позивача, суд теж не вбачає. Крім того, також враховано, що з аналогічним позовом до суду також звертався [PERSON] По справі 23 лютого 2012 ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили 12 березня 2012 року. Згідно з п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, та

Outcome: dismissed