overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що є співвласником 1/2 частини житлового будинку № 42/36 по вул. Митрополита Андрея Шептицького в м. Житомирі. Відповідач [PERSON] є сином позивача. У зазначеному будинку особа не проживає з 2007 року, адреса фактичного проживання не відома. Вказуючи на те, що у зв»язку з реєстрацією місця проживання відповідача розмір комунальних платежів є збільшеним, право на вільне користування та розпорядження власністю є порушеним, позивач просить визнати особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судове засідання учасники не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заяви про можливість слухання справи у її відсутності. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності учасників, що відповідає положенню ст.ст. 211, 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником ? частини житлового будинку № 42/36 по вул. Митрополита Андрея Шептицького в м. Житомирі на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.1980 року. Серед зареєстрованих за вказаною адресою є [PERSON], [INFO], який є сином позивача. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], який набув права на проживання як члени сім»ї власника, фактично з 2007 року не проживає в житловому приміщенні без поважних причин. Вказане підтверджується дослідженим в судовому засіданні актом від 26.06.2018 року, складеного комісією ТОВ «УК «ВЖРЕП № 14», про те, що [PERSON] не проживає за адресою з липня 2007 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини регулюються ч.2 ст. 405 ЦК України, у відповідності з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що є співвласником 2/3 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.05.1998 року. Крім того, позивач прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини даної квартири у зв`язку зі спільним проживанням із сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач [PERSON] є сином позивача. У зазначеній квартирі особа не проживає з 2005 року. Вказуючи на те, що у зв`язку з реєстрацією місця проживання відповідача розмір комунальних платежів є збільшеним, право на вільне користування та розпорядження власністю є порушеним, позивач просить визнати особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судове засідання учасники не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заяви про можливість слухання справи у її відсутності. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності учасників, що відповідає положенню ст.ст. 211, 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником 2/3 квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.05.1998 року. Серед зареєстрованих за вказаною адресою є [PERSON] , 1987 року народження, який є сином позивача. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , який набув права на проживання як члени сім`ї власника, фактично з 2005 року не проживає в житловому приміщенні без поважних причин. Вказане підтверджується дослідженим в судовому засіданні актом від 06.08.2019 року, складеного комісією ПП «КВЖРЕП № 8», про те, що [PERSON] не проживає за адресою з 2005 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини регулюються ч.2 ст. 405 ЦК України, у відповідності з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що є співвласником частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], які є онуками позивача, у зазначеному помешканні не проживають з 2010 року, адреса фактичного проживання не відома. Вказуючи на те, що у зв»язку з реєстрацією місця проживання відповідача розмір комунальних платежів є збільшеним, право на вільне користування та розпорядження власністю є порушеним, позивач просить визнати осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 11 по пров. Парковому в м. Житомирі в розмірі 15/300 кожен, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні копією договору дарування від 19.08.2003 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Серед зареєстрованих за вказаною адресою є відповідачі - [PERSON], [PERSON], які є онуками позивача [PERSON]. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачі, які набули право на проживання як члени сім»ї власника, фактично з 2010 року не проживають в житловому приміщенні без поважних причин. Вказане підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які розповіли про період проживання відповідачів за адресою, дослідженим в судовому засіданні актом від 20.06.2018 року, складеного комісією ПП «КВЖРЕП № 8». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини регулюються ч.2 ст. 405 ЦК України, у відповідності з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними, вимога про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів сума судового збору. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що їй, а також третій особі за позовом - [PERSON] , на праві власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є донькою позивача. У зазначеній квартирі особа не проживає з 2006 року у зв`язку з фактичним виїздом. Вказуючи на те, що внаслідок реєстрації місця проживання відповідача право на вільне користування та розпорядження власністю є порушеним, позивач просить визнати особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судове засідання учасники не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшли заява про можливість слухання справи у його відсутності. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності учасників, що відповідає положенню ст. 211, п.3 ч.1 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS] , що підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором купівлі-продажу квартири від 25.10.2002 року. Серед зареєстрованих за вказаною адресою є дочка позивача [PERSON] . Згідно ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка набула права на проживання як члени сім`ї власника, фактично не проживає в житловому приміщенні без поважних причин. Вказане підтверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою ПП «Житлове експлуатаційне підприємством № 1 м. Житомира» від 22.03.2019 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини регулюються ч.2 ст. 405 ЦК України, у відповідності з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновку, що права позивачів є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що їй та членам її сім»ї на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Станом на дату видачі свідоцтва про право власності від 24.12.1999 року власниками квартири визначено: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] 05.06.2015 року змінила прізвище на «Шевцову». Згідно договору купівлі-продажу від 06.04.2018 року [PERSON] продала належну їй частку в праві спільної власності на майно [PERSON] Позивач зауважує, що у зв»язку з одруженням доньки [PERSON] ([PERSON]) та відповідача [PERSON] останній зі згоди всіх співвласників набув право користування спірною квартирою як член сім»ї власника. Починаючи з 2012 року сімейні відносини [PERSON] та доньки позивача припинились, відповідач виїхав на інше місце проживання. На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України позивач просить визнання особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судове засідання учасники не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заяви про можливість слухання справи у її відсутності. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності учасників, що відповідає положенню ст.ст. 211, 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], а також треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Серед зареєстрованих за вказаною адресою є [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], який набув права на проживання як члени сім»ї власників, фактично з 2012 року не проживає в житловому приміщенні без поважних причин. Вказане підтверджується дослідженими в судовому засіданні актами від 27.06.2015 року, 04.07.2018 року, 06.08.2018 року, 04.09.2018 року, складеними комісією КП «ВЖРЕП № 1», ПП «ЖЕП № 1 м. Житомира». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини регулюються ч.2 ст. 405 ЦК України, у відповідності з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON] У зазначеній квартирі особа не проживає з жовтня 2014 року, адреса фактичного проживання не відома. Вказуючи на те, що у зв»язку з реєстрацією місця проживання відповідача розмір комунальних платежів є збільшеним, право на вільне користування та розпорядження власністю є порушеним, позивачі просять визнати особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судове засідання учасники не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивачів надійшли заяви про можливість слухання справи у їх відсутності. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності учасників, що відповідає положенню ст.ст. 211, 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні копіями договору обміну квартир від 24.12.1996 року, свідоцтва про право на спадщину від 31.07.2017 року, договору дарування від 07.08.2017 року, договору дарування від 17.08.2017 року, свідоцтва про право на спадщину від 17.08.2017 року, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Серед зареєстрованих за вказаною адресою є [PERSON], її син [PERSON], чоловік - [PERSON]. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], який набув права на проживання як члени сім»ї власника, фактично з жовтня 2014 року не проживає в житловому приміщенні без поважних причин. Вказане підтверджується дослідженим в судовому засіданні актом від 08.06.2018 року, складеного комісією КП «ВЖРЕП № 6» Житомирської міської ради, про те, що [PERSON] не проживає за адресою з жовтня 2014 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини регулюються ч.2 ст. 405 ЦК України, у відповідності з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновку, що права позивачів є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить призначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири на [ADDRESS] яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу. Прийняти спадщину у встановлений законом строк у неї не було можливості в зв'язку з поганим самопочуттям, пов'язаним із втратою матері, потім вона виїхала за кордон, а коли повернулася, то у неї знов почалися проблеми із здоров'ям. Після звернення до шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори її заяву було зареєстровано, але їй було повідомлено, що нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник Київської міської ради у судове засідання не з'явився, надав пояснення, в яких просив суд розглянути справу у відсутність відповідача, виходячи з обставин, викладених у позовній заяві. Третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві листом просило розглядати справу у відсутності їх представника, за наявними документами та доказами. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03 березня 2014 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 04.03.2014 року зроблено запис № 204 згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири на [ADDRESS] яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2000 року (а.с.5). [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). У зв'язку із одруженням дівоче прізвище позивача - [PERSON]., на підставі свідоцтва про одруження було змінено на [PERSON] (а.с.7). Відповідно до частини третьої ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] і відноситься до першої черги спадкоємців, яка пропустила встановлений чинним законодавством строк для прийняття спадщини. Судом також достовірно встановлено, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, з поважних причин, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визначивши позивачу додатковий строк протягом трьох місяців, який буде достатнім для подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 16.07.2001 року зареєстрували шлюб. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].\~ Зазначає, що їх спільне життя не склалося, відповідач не підтримує сімю матеріально, не займається вихованням сина. Шлюбні відносини між ними припинені, хоч відповідач зареєстрований за однією з нею адресою, дома не проживає. Спільного господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею, спору про місце проживання дитини немає. Позивач та\~відповідач про\~день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялись\~належним чином.\~Представник позивача\~подав заяву\~про розгляд\~справи без\~його та\~позивача участі,\~де вказав,\~що позовні\~вимоги підтримують\~та не\~заперечують проти\~винесення заочного\~рішення. Відповідач в судове засідання не зявився повторно. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи заочне рішення, відповідно до вимог ст., ст. 280 284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб,\~який був\~зареєстрований16 липня 2001 року Димитровською селищною радою м.Олександрії, Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. З матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що відповідач не підтримує матеріально сімю та не займається вихованням сина. Все це призвело до того, що шлюбні відносини між ними припинені. Спільне господарство не ведуть. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.\~105,\~110\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, так як сторони проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач відзиву до суду не надав. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved