Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернулась в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення коштів на утримання дружини. На підтвердження свої позовних вимог зазначає, що з січня 2011 року проживала з відповідачем однією сім'єю. 09 вересня 2011 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області зроблено актовий запис №12 від 09.08.2011 року. За період спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2015 року шлюб розірвано. Син проживає з нею та заходиться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дитини не надає. Позивачем надано заяву, відповідно до якої, просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачем надано заяву, відповідно до якої, просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Враховуючи викладене та відповідно до ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справ на підставі наявних матеріалів і доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 серпня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Соколівською сільськюї радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 12. В період шлюбу позивач народила дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 квітня 2013 року, серія [NUMBER], актовий запис №609. Позивач на момент подачі позову знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, не приймає участі у її вихованні. Дитина перебуває на утриманні позивача та проживає разом з нею, що підтверджується довідками №2852 від 30.11.2015 року та №3076 від 11.12.2015 року, які видані КП «ЖЕО №2 КМР. Відповідно до ст. 182 СК України, та роз'ясненням п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду доказів щодо стану свого здоровя, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved