Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з позовною заявою вказала, що вона є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири від 29.11.2013 року. У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] і [PERSON], але фактично проживає одна [PERSON]. З акту КП «Відродження» від 14.04.2014 року та довідки КП «Відродження» від 02.12.2013 року, [PERSON] [INFO], не проживає за адресою: [ADDRESS], з березня місяця 2010 року і по теперішній час. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення у пресі. Представник третьої особи сектору у справах громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб Стахановського МВ ГУМВС до судового засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, судовою повісткою про виклик. На підставі ч.4 ст.169, ч.1,2 ст.224 ЦПК України ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити у відсутності сторін, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК України покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному зясуванню обставин справи шляхом розяснення прав та обовязків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], це підтверджується довідкою КП «Відродження» (а.с.9), копією паспорту серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с. 10). Власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири від 29 липня 2013 року. (а.с. 5-6) Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], з березня 2010 року підтверджується актом, складеним КП «Відродження» від 14.04.2014 року. (а.с. 8) Якщо відповідач без поважних причин не проживає на спірній площі більш строків, які встановлені законом, його може бути визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно ст. 71 ЖК України право користування жилим приміщенням зберігається за особою протягом 6 місяців, а за період відсутності за постійним місцем проживання більш встановленого строку, тільки в передбачених законодавством випадках. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право користування жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю цієї особи понад встановлених строків проводиться у судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з березня 2010 року по даний час, що підтверджується матеріалами справи, крім того судом не встановлено, що відповідач був відсутнім в житловому будинку позивача весь цей час з будь-яких поважних причин, а тому він вважається таким, що втратив право користування житловим будинком позивача.

Outcome: approved