Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те що сторони втратили один до одного почуття, припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо, і зважаючи, що шлюб існує формально збереження останнього є недоцільно. Крім того, в період шлюбу у сторін народилось двоє синів, проте після припинення шлюбно-сімених відносин відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей та обмежується періодичним придбанням продуктів харчування, що порівняно з повноцінним утриманням є незначним. Позивач вважає, що з метою подальшого повноцінного утримання дітей, буде доцільним визначити та стягувати з відповідача аліменти, з метою забезпечення безперебійного надходження грошових коштів, що дасть можливість позивачу планування їх використання щомісячно зважаючи, що діти проживають разом з нею. В судовому засіданні позивач та представник останньої позовні вимоги підтримали, просила їх задовольнити. Відповідач та представник останнього в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнали, проте заперечували проти стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач періодично витрачає кошти на утримання дітей, купує їм їжу тощо. Крім того, на сьогодні між сторонами існує спір про визначення місця проживання дітей, у зв'язку з чим неможливо вирішити питання про стягнення аліментів до вирішення спору про місце проживання дітей, оскільки в разі, якщо діти проживатимуть з відповідачем аліменти з останнього стягувати буле недоцільно. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 07.09.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1282 /а.с. 5/. Спільне життя між сторонами не склалося із за різних поглядів на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, примиритися не бажають. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей. Спори про поділ майна та визначення місця проживання дитини на час розгляду справи відсутні, оскільки жодна із сторін з такими вимогами до суду не зверталась. Від шлюбу у сторін народилось двоє синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 3,4/, які протягом півроку постійно проживають разом із позивачем, що не спростовано в судовому засіданні. Відповідач зазначає, що приймає участь в утриманні дітей шляхом придбання їм продуктів харчування /а.с. 118-122/, проте з наданих позивачем квитанцій з магазинів про придбання продуктів харчування не доводять, що всі ці продукти були придбані саме дітям. Крім того, суд вважає, що зважаючи на можливе періодичне придбання відповідачем продуктів харчування та витрати, які відповідач несе, коли діти перебувають разом з ним, не забезпечують повноцінного утримання, виходячи з того, що основний період часу діти проживають разом з позивачем, яка в свою чергу утримує останніх. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення аліментів є цілком обґрунтованою і забезпечить щомісячне раціональне планування витрат, пов'язаних з повноцінним утриманням дітей сторін. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки з місця роботи відповідача, вбачається що останній отримує стабільну заробітну плату /а.с.162/. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved