Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] кредитного договору №11151842000 від 07.05.2007 йому надано грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США з процентною ставкою 13% річних з кінцевим терміном повернення до 07.05.2017 включно. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №113034 від 07.05.2007. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку банк звернувся з позовом до відповідача та поручителя про стягнення суми заборгованості. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2008 розірвано кредитний договір №11151842000 від 07.05.2007, стягнуто солідарно з відповідача та поручителя 436 558,87 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2012 у справі замінено стягувача АКІБ «УкрСиббанк» на АТ «Дельта Банк». Згідно з договором про відступлення прав вимоги №2260/К від 17.06.2020, укладеним між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», до останнього перейшли всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором. Позивач вказує, що зобов`язання щодо сплати заборгованості, яке виникло на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2008, відповідачем на даний час не виконано, заборгованість не погашена. Як зазначає позивач, з урахуванням положень ст.625 ЦК України відповідачу нараховано 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 39 482,02 грн. та інфляційні втрати в розмірі 120 099,63 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів надіслання та отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги до відповідача, як і доказів самого переходу до позивача права вимоги. Крім того, вказав, що позивачем пропущено строки позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом та звернувся до суду із заявою про зменшення витрат на правничу допомогу посилаючись на те, що такі витрати є неспівмірними наданим адвокатом послуг. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №11151842000 від 07.05.2007, за умовами якого позичальнику надано грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США з процентною ставкою 13% річних з кінцевим терміном повернення до 07.05.2017 включно. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №113034 від 07.05.2007. Внаслідок невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2008 розірвано кредитний договір №11151842000 від 07.05.2007, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] кошти в розмірі 436558,87 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2012 у справі замінено стягувача АКІБ «УкрСиббанк» на АТ «Дельта Банк». Згідно з договором про відступлення прав вимоги №2260/К від 17.06.2020, укладеним між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», до останнього перейшли всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором. З повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні від 24.06.2020 убачається, що ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» повідомляв відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором №11151842000 від 07.05.2007 та пропонував погасити заборгованість. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми заборгованості. Згідно наведених позивачем розрахунків, три відсотки річних від простроченої суми боргу становлять 39 482,02 грн., а інфляційні втрати - 80 617,61 грн. (а.с.6-7). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Твердження сторони відповідача про те, що позивачем не надано доказів надіслання та отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги до відповідача, як і доказів самого переходу до позивача права вимоги, а також про пропуск позивачем строків позовної давності, не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, оскільки в матеріалах справи містяться як докази на підтвердження відступлення права вимоги до відповідача, так і докази направлення відповідачу та поручителю за кредитним договором повідомлення про відступлення права вимоги. Крім того, судом встановлено, що на час звернення до суду з цим позовом відповідачем не виконано своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим згідно норм чинного законодавства у позивача виникло право отримання, а у відповідача обов`язок сплати 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційного збільшення суми боргу. Пропуск строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2008, не підтверджено належними доказами, позаяк це не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та не позбавляє позивача права вимагати від відповідача сплати 3% річних та інфляційного збільшення суми боргу. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо витрат на правничу допомогу, які позивач просив стягнути з відповідача та які складають 10 000 грн., суд вважає за необхідне відмітити наступне. В процесі розгляду справи представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу до 4 000 грн. посилаючись на те, що такі витрати є неспівмірними з наданими послугами. З матеріалів справи убачається, що між позивачем та адвокатом Куракіною В.В. 01.09.2020 було укладено договір про надання правової допомоги № 1. Додатковою угодою до вказаного вище договору від 21.12.2020 сторони договору узгодили внесення змін до п. 4.2 виклавши його в наступній редакції: «Розмір адвокатського гонорару визначається у фіксовано розмірі та визначається у розмірі 10 000 грн. за ведення кожної справи». В процесі розгляду справи адвокатом Куракіною В.В. було підготовлено позовну заяву, підготовлено відповідь на відзив, подано два клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Вказаний адвокат брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції лише в одному судовому засіданні, призначеному на 07.04.2021, однак вказане судове засідання не відбулося з технічних причин. В інших судових засіданнях адвокат Куракіна В.В. участі не приймала, оскільки відповідно до додаткової угоди від 0.04.2021 до договору про надання правової допомоги №1 від 01.0.2020 правовідносини позивачем були припинені. Суд звертає увагу на те, що справа є малозначною. Частиною 4 ст. 137 України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 вказаної вище статті визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням характеру спірних правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити клопотання сторони відповідач про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved