overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником будинку [ADDRESS]. В будинку зареєстрований відповідач, який є її батьком, однак фактично в будинку не проживає з квітня 2017 року, свої речі забрав, комунальні послуги не сплачує, однак добровільно знятись з реєстрації не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням її будинку. Представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач добровільно залишив будинок позивача, забрав свої речі, має інше житло, де проживає в даний час. Реєстрація відповідача в будинку перешкоджає позивачеві вільному розпорядженню своїм майном. Відповідач позовні вимоги не визнав, відзиву на позов не подав, пояснив, що з будинку виїхав за вимогою позивача, однак зареєструватись в іншому житлі змоги не має. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши подані позивачем письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням будинку, власником якого являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Позивач відповідно до договору дарування від 24.06.2016 року являється власником будинку [ADDRESS], в якому проживав відповідач, який являється її батьком, в будинку зареєстрований попереднім власником. В даний час відповідач жилою площею будинку позивача не користується без поважних причин, витрат по її утриманню не несе, за користування нею позивачеві не сплачує, користування припинив добровільно в квітні 2017 року, що підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, довідкою ЖБК від 26.12.2017 року, актами, складеними мешканцями села Михайлівка, від 16.08.2017 р., 09.01.2018 р., 26.02.2018 р., 30.03.2018 р.. Вказані обставини відповідачем не спростовані, доказів поважних причин не проживання в житловому приміщенні позивача не надано. Враховуючи, що відповідач в житловому приміщенні позивача не проживає без поважних причин понад рік, він втратив право на користування ним. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником будинку [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в будинку, однак в ньому не проживає, з реєстраційного обліку не знімається. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, яке являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства щодо права користування чужим майном (сервітут). Позивач являється власником будинку [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач. В даний час відповідач житловою площею будинку позивача не користується, витрат по його утриманню не несе, за користування ним позивачеві не сплачує, добровільно припинив користування ним. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,406,ч.2 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач користування майном позивача припинив добровільно, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, за користування ним позивачеві оплати не проводить, він втратив право на користування ним, тому вимога позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач за згодою спадкодавця позивача, однак в будинку з 2011 року не проживає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним їй житловим приміщенням. Позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua), в судове засідання не прибув, будь-яких заяв та клопотань не подав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, яке являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства щодо права користування чужим майном (сервітут). Позивач з 24.06.2016 року являється власником будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.06.2016 року), в якому зареєстрований відповідач, однак житловою площею будинка позивача для проживання не користується, витрат по його утриманню не несе, за користування ним позивачеві не сплачує. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,406,ч.2 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач користування майном позивача припинив добровільно, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, за користування ним позивачеві оплати не проводить, він втратив право на користування ним, тому вимога позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS]. В данній квартирі зареєстрований відповідач, який з березня 2015 року в ній не проживає, оскільки вибув на інше постійне місце проживання. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним їй житловим приміщенням. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням житлового будинку, який являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства. Позивач являється власником квартири [ADDRESS], в якій як член сімї до березня 2015 року проживав відповідач. З вказаного часу відповідач житловою площею вказаної квартири не користується. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Враховуючи, що відповідач як колишній член сімї власника в жилому приміщенні відсутній понад рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому вимога позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS]. В данній квартирі зареєстрований відповідач, який липня 1997 року в ній не проживає, однак з реєстрації не знімається. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, свої заперечення не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням житлового будинку, який являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства. Позивач являється власником квартири [ADDRESS], в якій як член сімї до липня 1997 року проживав відповідач. З вказаного часу відповідач житловою площею вказаної квартири не користується, однак з реєстрації в добровільному порядку не знімається. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Враховуючи, що відповідач як член сімї власника в жилому приміщенні відсутній понад рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню. Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідач як її онук зареєстрований в квартирі, з ним 11.12.2012 року було укладено договір найму жилого приміщення, однак після закінчення строку дії договору в ній не проживає, з реєстраційного обліку не знімається. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, зняти з реєстрації. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву, погодився на розгляд справи в його відсутність. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, яке являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного та житлового законодавства щодо права користування житловим приміщенням, яке на праві власності належить іншій особі. Вимога про зняття з реєстраційного обліку є похідною від вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач являється власником квартири [ADDRESS], в якій на підставі договору найму від 11.12.2012 року зареєстрований відповідач. В даний час відповідач житловою площею квартири позивача не користується, строк дії договору найму скінчився 11.12.2014 року, однак з реєстраційного обліку в добровільному порядку не знімається, за користування житловою площею позивачеві не сплачує, добровільно припинив користування нею. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ст.158,159,168 ЖК України, відповідно до яких наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення, який може укладатись на визначений строк, або без зазначення строку, після закінчення визначеного договором строку, він (договір) припиняється. Враховуючи, що строк дії договору найму скінчився, відповідач користування жилим приміщенням припинив добровільно, за користування ним позивачеві оплати не проводить, він втратив право на користування ним, тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню. Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації, крім інших підстав, і на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідач як попередній власник квартири зареєстрований в ній, однак після відчуження квартири в ній не проживає, з реєстраційного обліку не знімається. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, яке являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства щодо права користування чужим майном (сервітут). Позивач являється власником квартири [ADDRESS] з 17.04.2013 року, в якому як попередній власник зареєстрований відповідач. В даний час відповідач житловою площею квартири позивача не користується, однак з реєстраційного обліку в добровільному порядку не знімається. В даному житловому приміщенні відповідач зареєстрований до набуття позивачем права власності на житло, витрат по його утриманню не несе, за користування ним позивачеві не сплачує, добровільно припинив користування ним. З зазначеного випливає, що відповідач як попередній власник мав право на користування спірним житловим приміщенням. З позивачем правовідносини щодо надання права на користування житлом у відповідача не виникли, після зміни власника згоди позивача на продовження користування його майном не отримав. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,406,ч.2 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки між сторонами не виникли правовідносини найму житлового приміщення, то норми житлового законодавства, які регулюють припинення права користування житловим приміщенням, застосуванню не підлягають. Враховуючи, що відповідач не був наділений позивачем правом користуватись належним їй майном, користування ним припинив добровільно, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, за користування ним позивачеві оплати не проводив та не проводить, він втратив право на користування ним, тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований відповідач який є колишнім чоловіком її дочки, однак фактично в квартирі ніколи не проживав, членом її сім'ї не являється, комунальні послуги не сплачує, однак добровільно знятись з реєстрації не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням її квартири, позбавити його права користування нею. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судової повістки за місцем реєстрації, СМС-повідомлення, розміщення оголошення на сайті суду), відзив на позов та інших заяв не подав, проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не заперечив. Дослідивши подані позивачем письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням квартири, власником якої являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Позивач являється власником квартири [ADDRESS], в якій з її згоди як член сім'ї її дочки зареєстрований відповідач. В даний час відповідач жилою площею квартири позивача не користується без поважних причин, витрат по її утриманню не несе, за користування нею позивачеві не сплачує, користування припинив добровільно, що підтверджено актом свідків від 07.10.2017 року. Вказані обставини відповідачем не заперечені. Враховуючи, що відповідач в житловому приміщенні позивача не проживає без поважних причин понад рік, то він втратив право на користування ним. Вимога про позбавлення особи права користування жилим приміщенням фактично дублює вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS] , в якій за її згоди зареєстровано відповідача, який в будинку в часу реєстрації 10.11.2007 року не проживає, витрат на її утримання не несе. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним їй житловим приміщенням. Справу розглянуто заочно за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, яке являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства щодо права користування чужим майном (сервітут). Позивач являється власником 3/5 частин будинку [ADDRESS] , в якому з 2007 року зареєстрований відповідач. Відповідач, який в будинку зареєстрований з 2007 року р., житловою площею квартири позивача не користується, витрат по її утриманню не несе, за користування нею позивачеві не сплачує. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,406,ч.2 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач користування майном позивача не здійснює добровільно, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, за користування ним позивачеві оплати не проводить, він втратив право на користування ним, тому вимога позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач - її родич, однак в квартирі він з 2015 року не проживає. Вона несе тягар утримання квартири, реєстації в якій відповідача перешкоджає їй в отримання субсидії на сплату комунальних послуг. Просить позбавити відповідача права на користування належним їй житловим приміщенням з подальшим зняттям з реєстрації. Позивач вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом розміщення оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, в судове засідання не прибув, будь-яких заяв та клопотань не подав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням квартири, власником якої являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Позивач являється власником квартири [ADDRESS] , в якій як член сім`ї зареєстрований відповідач. Відповідач понад рік жилою площею квартири позивача не користується без поважних причин, витрат по її утриманню не несе, за користування нею позивачеві не сплачує, користування припинив добровільно, що підтверджено актом свідків від 20.06.2019 року, довідкою про склад сім`ї від 20.08.2019 року. Вказані обставини відповідачем не заперечені. Враховуючи, що відповідач в житловому приміщенні позивача не проживає без поважних причин понад рік, то він втратив право на користування ним. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки зняття відповідача з реєстрації може бути проведено в позасудовому порядку на піждставі даного рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial