Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 112347,43 грн., заборгованості за договоромперевезення. Позов мотивує тим, що 07.12.2018 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги (надалі - Договір перевезення). Відповідно до п. 1.1., 1.2. та 2.1. вказаного договору сторони передбачили, що замовник надає для перевезення вантаж, а перевізник, зобов`язується здійснити його перевезення автомобільним транспортом, надати експедиційні послуги відповідно до заявки на окреме перевезення, яка є частиною договору. Перевізник має право залучати до перевезення третіх осіб. Перевізник зобов`язується доставити наданий замовником вантаж до пункту призначення в обумовлений сторонами строк та видати уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується вчасно оплатити послуги перевезення. Замовлення транспорту здійснюється на підставі заявки на окреме перевезення, яка має бути складена у письмовій формі заявки-замовлення. 07.12.2018 р. сторонами складено заявку-замовлення №1 відповідно до якої перевезення здійснюється у режимі внутрішнього переміщення під митним контролем за маршрутом Волинська область - Харків по перевезенню вантажу пошкодженого транспортного засобу, що не може рухатися самостійно марки Harley Davidson, моделі FXCWC Rocker С. Між сторонами було досягнуто домовленості, що вартість транспортних послуг складає 98 000,00 грн., які підлягають оплаті до 10.01.2019 р. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, про що свідчить товарно-транспортна накладна № 1 від 07.12.2018 р. та Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 11.12.2018 р. У визначені строки заборгованість погашена не була. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 526, 530, 546, 549, 625, 909, 920ЦК України. Ухвалою судді від 01.09.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.00 год. 27.10.2020 р. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, посилаючись на те, що транспортний засіб купувався на аукціоні в США у зруйнованому стані, після аварії з метою отриманні прибутку, однак ремонт виявився значно дорожчим, продати транспортний засіб не вдалося за ціною, за якою розраховувалось. Відповідач контактував з позивачем та просив відтермінувати оплату, зачекати, бо не вдається продати транспортний засіб. Позивач надавав свою згоду на те, щоб відтермінувати оплату до кінця року, отже оскільки вони домовились, то і підстав для звернення з позовом у позивача немає. Ухвалою суду від 27.10.2020 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У задоволенні клопотання про залучення як третьої особи на стороні відповідача [PERSON] відмовлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та просить відмовити у задоволенні позову. Вважає позов необґрунтованим, зважаючи на те, що сторони мали інші домовленості щодо оплати, однак доказів цього сторона відповідача не може надати, а також зазначив, що відповідач не має коштів для того, щоб сплатити заборгованість. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені з ними, та умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені з ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з п.2 ч.2 ст.908 ЦК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Суд враховує положення до ст.12, ст. 13 ЦПК, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.12.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги (а.с. 18-19). У п.1.1. і 1.2. договору перевезення сторони передбачили, що замовник надає для перевезення вантаж, а перевізник, зобов`язується здійснити його перевезення автомобільним транспортом, надати експедиційні послуги відповідно до заявки на окреме перевезення, яка є частиною договору. Перевізник має право залучати до перевезення третіх осіб. Перевізник зобов`язується доставити наданий замовником вантаж до пункту призначення в обумовлений сторонами строк та видати уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується вчасно оплатити послуги перевезення. П.2.1. договору перевезення передбачає, що замовлення транспорту здійснюється на підставі заявки на окреме перевезення, яка має бути складена у письмовій формі заявки-замовлення. Сторонами складено заявку-замовлення №1 від 07.12.2018 р. до договору перевезення та експедиційні послуги від 07.12.2018 р. Відповідно до цієї заявки сторони погодили замовлення по маршруту слідування Волинська область - Харків по перевезенню вантажу пошкодженого транспортного засобу, що не може рухатися самостійно марки Harley Davidson, моделі FXCWC Rocker С, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , плата за перевезення 98 000,00 грн., яка повинна бути здійснена до 10.01.2019 р.(а.с. 20). Взяті на себе зобов`язання по договору перевезення позивачем виконані належним чином, що підтверджується товарно-транспортною накладною №1 від 07.12.2018 р., актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 11.12.2018 р. Представник позивача підтвердила, що між сторонами договору були домовленості щодо розтермінування сплати коштів за договором, однак минув тривалий час - два роки, а відповідач все одно ці зобов`язання не виконав, тому позивач звернувся до суду. Таким чином, встановлено, що станом на день звернення до суду і розгляду справи кошти позивачу відповідачем не сплачено, що визнається сторонами, чим відповідач допустив порушення вимог договору перевезення. Ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не має коштів для того, щоб сплатити заборгованість за договором і виконати зобов`язання не можуть бути взяті до уваги, оскільки згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч.1 ст. 546 ЦК України передбачає, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України). П. 6.7.-6.9 договору перевезення передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання замовником зобов`язань з оплати за цим договором, замовник сплачує на користь перевізника неустойку у формі штрафу у розмірі п`яти відсотків від суми невиконаного чи неналежно виконаного. За прострочку виконання замовником зобов`язання з оплати (невиконання чи неналежне виконання) понад тридцяти днів, замовник додатково сплачує на користь перевізника неустойку у формі штрафу у розмірі десяти відсотків від суми невиконаного чи неналежне виконаного. Порушення і відповідальність за них, передбачені пунктами цього розділу, є самостійними видами відповідальності, непов`язані між собою, не поглинаються одні другими, нараховуються незалежно і самостійно один від одного. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач на підтвердження позовних вимог надав розрахунок, згідно з яким на момент звернення до суду з позовом розмір заборгованості відповідача становить: 103 113,95 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції, 4333,48 грн. - три проценти річних та 4900 грн. - штраф за прострочку оплати, 9800 грн. - додатковий штраф за прострочення оплати понад 30 днів. Вказаний розрахунок наданий позивачем представник відповідача не оспорює, вказуючи, що претензій щодо складання розрахунку заборгованості немає, з огляду на викладене, суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 112347,43 грн. Суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням викладеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за надані транспортні послуги, відповідно до заявлених позовних вимог - в розмірі 112347,43 грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити і стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Позивачем у позовній заяві було зазначено, що її витрати на правничу допомогу попередньо становлять 30000 грн. Ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Скориставшись положенням даної статті, представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 17.11.2020 р. зазначила, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку про призначення судового засідання у даній справі для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу та надання позивачу строку - п`ять днів з дня отримання даного рішення суду, для подання доказів щодо розміру понесених нею витрат на правову допомогу. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved