Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування покликалася на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, з яким шлюб розірваний 29.11.2012р. В січні 2012р. відповідач забрав особисті речі і переїхав на постійне проживання в [ADDRESS], де проживає на даний час разом з батьками. Вважала, що відповідач не проживаючи в квартирі [ADDRESS] близько двох років, втратив право на користування нею. Через те що відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі, вона змушена нести додаткові витрати на її утримання, оплату комунальних послуг, не має змоги оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні позивачка, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, підтримала позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором міни від 04.08.1995р. (щодо 1/6 частини згаданої квартири, а.с.11), який посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], та договором дарування від 18.08.2010р. (щодо 5/6 частини згаданої квартири, а.с. 7-9), який посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] Згідно будинкової книги на [ADDRESS] відповідач зареєстрований в квартирі з 23.04.2002р. Як вбачається з рішення Стрийського міськрайонного суду від 29.11.2012р. у справі № 1323/4767/2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Виходячи з аналізу даної норми, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше одного року та відсутність поважних причин. Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Позивачка та допитані судом свідки [PERSON] і [PERSON] ствердили, що відповідач понад один рік не проживає без поважних причин у квартирі [ADDRESS]. Таким чином судом не встановлено, що відповідач з поважних причин не проживає у зазначеній квартирі понад один рік, тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням.

Outcome: approved