Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в розмірі 40 999,00 грн., компенсації втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 4 406,65 грн., моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. та судових витрат. Вимоги мотивує тим, що 11.02.2013 року він був прийнятий до ДП «Завод порошкової металургії» на посаду заступника директора з комерції, про що було видано наказ № 18-К від 11.02.2013 року та внесено запис до трудової книжки. Після його звільнення заробітна плата не була виплачена в повному обсязі. 23 березня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з боржника заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з березня 2015 року по серпень 2015 року в розмірі 43 778,55 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 19 913,80 грн. та компенсацію грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів її виплати за період з березня 2015 року по серпень 2015 року в розмірі 3 107,37 грн., а всього стягнуто 66 799,72 грн. 15 квітня 2016 року державним виконавцем ВДВС Броварського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк на добровільне виконання виконавчого документа. 08 липня 2016 року за судовим наказом № 361/8923/2015-ц від 26.01.2016 року стягнуто з боржника грошові кошти у розмірі 66 799,72 грн. Тому вимоги ним заявляються за період з 12.12.2015 року по 07.07.2016 року за час затримки відповідачем розрахунку по день фактичної виплати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача Лебедєв П.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на те, що завдяки діяльності [PERSON] з одним із контрагентів було укладено контракт на поставку продукції та отримано передоплату в сумі 20 250,00 дол. США та в результаті продукцію відправлено не було, чим спричинено значні збитки підприємству. У зв'язку з цим стосовно колишнього керівництва підприємства органами прокуратури проводяться перевірки для вирішення питання притягнення їх до кримінальної відповідальності. У подальшому після витребування судом письмових доказів позивач та представники сторін в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки представника відповідача суд повідомлено не було, представником позивача суду подано заяву з проханням розглянути справу без його участі та задовольнити позов. За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно запису у трудовій книжці, [PERSON] 11.02.2013 року був прийнятий на посаду заступника директора з комерції ДП «Завод порошкової металургії». Наказом ДП «Завод порошкової металургії» № 103-К від 04.09.2015 року позивач звільнений з підприємства за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 04 вересня 2015 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 26 січня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з ДП «Завод порошкової металургії» на користь [PERSON] заборгованості по невиплаченій заробітній платі за період з березня 2015 року по серпень 2015 року в розмірі 43 778,55 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 19 913,80 грн. та компенсації втрат грошових доходів за період з березня 2015 року по серпень 2015 року в розмірі 3 107,37 грн. (а.с. 3). Згідно виписки за картковим рахунком [PERSON], 08 липня 2016 року за судовим наказом № 361/8923/2015-ц від 26.01.2016 року стягнуто з боржника грошові кошти у розмірі 66 799,72 грн. (а.с. 6). Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток в розмірі 40 999,00 грн. за весь час затримки розрахунку по день фактичної виплати за судовим наказом, що становить період з 12.12.2015 року по 07.07.2016 року. Суд приймає доводи позивача та вважає за необхідне задовольнити позов за заявлений період часу, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи та у спростування цього будь яких доказів відповідачем суду не надано. Такий висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, відповідально якої не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Спірний період з 12.12.2015 року по 07.07.2016 року включає 140 робочих днів. Виходячи з того, що у квітні 2015 р. до видачі позивачу нараховано суму 9 305 грн. 83 коп. після відрахування обов'язкових платежів та зборів, при цьому він працював 20 днів, а в травні 2015 року працював 12 днів та нараховано заробітну плату 2 658 грн. 14 коп., середньоденний заробіток позивача складає 373,87 грн., як передбачено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100 зі змінами. При цьому позивачем проведений розрахунок виходячи із середньоденної заробітної плати 292,85 грн., тому вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку по день розрахунку у розмірі 40 999 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів (заробітної плати) у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З виданої відповідачем довідки про заборгованість убачається, що позивачу не виплачена заробітна плата за період з лютого 2015 року по серпень 2015 року включно на загальну суму 41 968 грн. 13 коп. (а.с. 5). Позивачем проведено нарахування компенсації втрати частини заробітної плати з вересня 2015 року по травень 2016 року включно з урахуванням розмірів індексів споживчих цін за вказаний період та, враховуючи вищезазначену суму заборгованості по заробітній платі, за період заявлених вимог розмір інфляційних нарахувань становить в сумі 4 406 грн. 65 коп., що підтверджується наданим суду розрахунком. Тому вимоги у цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Через неправомірні дії відповідача позивач зазнав моральних переживань, оскільки своєчасно не отримав належної йому до виплати заробітної плати, що спричинило негативні зміни та порушення його сталих життєвих зв'язків, призвело до додаткових зусиль для організації життя, витрачання часу для звернення за правовою допомогою та до суду. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 102,40 грн., що включає судовий збір у розмірі 551,20 грн. за майнові вимоги та судовий збір у розмірі 551,20 грн. за немайнові вимоги - стягнення моральної шкоди.

Outcome: partial