Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. з заробітку відповідача щомісяця та на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку у розмірі 700 грн. з заробітку відповідача щомісяця. Позовні вимоги мотивовані тим, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, не приймає участі у його вихованні. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він працює неофіційно та згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у сумі 500 гривень щомісяця до повноліття дитини, а на утримання позивачки сплачувати аліменти згоден у сумі 200,00 гривень. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2012 р. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, не приймає участі у його вихованні. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не має постійного місця роботи та заробітку. Стягнень за виконавчими листами з відповідача не провадиться, інших утриманців не має. Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язків відносно своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки несуть рівні аліментні обов'язки щодо утримання дитини, причому ці обов'язки є особистими, індивідуальними, а не солідарними. Тобто, якщо батьки не проживають спільно, то кожен з них має власний обов'язок по утриманню дитини. Згідно зі ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, згідно зі ст.182 СК України є: стан здоров'я та матеріальне положення дитини; стан здоров'я та матеріальне положення платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини та інші обставини, які мають суттєве значення. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років. З'ясувавши всі обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів, зокрема дані про дохід [PERSON], стан здоров'я та матеріальне положення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO],у сумі 600,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, а на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х років у сумі 200,00 гривень. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави.

Outcome: partial