Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, зазначивши, що ЛМКП «Теплокомуненерго» постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в квартиру відповідача. Відповідач надані послуги оплачують не регулярно, у зв'язку з чим з 01.03.1998 року по 01.05.2013 року утворилась заборгованість за фактично спожиту послугу у розмірі 32 548 гривень 59 копійок. Відповідно до ст. 67 ЖК України до комунальних послуг відноситься теплозабезпечення. Споживач послуг зобов'язаний щомісяця оплачувати комунальні послуги, як це передбачено ст. 68 ЖК України. Заяв від відповідача з приводу відсутності теплової енергії та гарячої води в квартирі на адресу позивача не надходило, тому оплата нараховувалась по встановленому тарифу. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання утворилась заборгованість за надані позивачем послуги. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на користь ЛМКП «Теплокомуненерго» заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, що складає в сумі 47 478 гривень 29 копійок та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши представлені письмові докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 67 ЖК України наймачі житлового приміщення зобов'язані оплачувати комунальні послуги, у тому числі послуги з тепло забезпечення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в квартиру відповідачів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення вимог ст. 68 ЖК України відповідач оплачує надані послуги не регулярно. За період з 01.03.1998 року по 01.05.2013 року утворилась заборгованість за фактично спожиту послугу у розмірі 32 548 гривень 59 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості абонента, який є в матеріалах справи /а.с. 6 /. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статтями 20 та 21 вказаного закону визначені обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пунктами 18-21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлено, що плата за вказані послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк, відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Обов'язок споживача вносити плату за комунальні послуги у встановленому порядку також визначений положеннями статей 68 і 162 Житлового кодексу України. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 даного кодексу, якою визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До початку судового засідання відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). При таких обставинах, оскільки позивач звернувся до суду 30.09.2013 року (а.с. 3), відповідачем заявлено відповідне клопотання про застосування строку позовної давності, суд вважає за можливе застосувати загальний строк позовної давності у три роки. Відповідно до пояснень наданих позивачем до матеріалів справи сума заборгованості за послуги теплопостачання відповідачів у межах строку позовної давності за період з 01.08.2010 року по 01.04.2013 року складає 12272 гривні 54 копійки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачі зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних витрат в межах строку давності, а саме в сумі 293 гривні 21 копійка. В задоволенні вимоги за період до 01.08.2010 року суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Крім того підлягає стягненню з відповідача судовий збір, пропорційно від суми задоволеного позову, в силу 88 ЦПК України, а саме в сумі 125 гривень 62 копійки.

Outcome: partial