Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], вказуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що проживає спільно з нею. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно в достатньому обсязі не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини, додавши також, що дитина зростає та потребує додаткових витрат. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, звернувся до суду з запереченням про часткове визнання позову в розмірі ? частини заробітку, оскільки він не уникає сплати аліментів на дитину а також здійснює утримання іншої повнолітньої дитини. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем (а.с. 5). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення; відповідно до вимог статті 183 СК України судом визначається частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони сумісне господарство не ведуть, дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працевлаштований та має постійний дохід, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоровя дитини, їх батьків, фінансового стану відповідача, підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення повноліття дитиною, тобто до 03.10.2025р. Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача про необхідність включення до аліментів додаткових витрат на утримання дитини, оскільки відповідно до положень ст. 185 СК України таки вимоги позивачем не заявлялись та мають під собою інші підстави. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 275,60 грн. судового збору.

Outcome: partial