Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві зазначила, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбу, рішення Івано-Франківського міського суду від 27.11.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом від 04.05.2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в суму 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку. Оскільки в одного з дітей вже після постановлення судового наказу про стягнення аліментів, погіршилося здоров`я, а саме в [PERSON] в якого діагностували дисфункцію біліарного тракту за змішаним типом, синдром Жільбера, вегетативна дисфункція: нейроциркулярна дистопія по змішаному типу, що відповідно потребує додаткових витрат в утриманні дитини, а тому в позивачки виникла потреба звернутися в суд з заявою про збільшення аліментів на утримання дітей. Крім того порівняно з 2018 роком збільшилися витрати на утримання дітей, оскільки зросли ціни на харчування, одяг та інші потреби дітей. Враховуючи наведене, просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 гривень, щомісячно на одну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 14.08.2020 року відповідачем подано відзив. Як вбачається з наданого відзиву, відповідач позов визнає частково та просить збільшити розмір аліментів до розміру 1500 гривень щомісячно на одну дитину. Вказує, що у лютому 2020 року він із [PERSON] почав проживати окремо. З моменту стягнення із нього аліментів за судовим наказом, а саме з 04.05.2018 року, він сплачував не лише їх, а й у добровільному порядку купував одяг взуття, продукти харчування та забезпечував дозвілля синів , а також оплачую і вартість спортивної секції ,яку відвідує молодший син та все необхідне спортивне спорядження. Також, до лютого 2020 року він оплачував і всі комунальні послуги за квартиру, у якій вони проживали разом із позивачкою та дітьми. Після свого переїзду, він знову ж таки не самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та бере посильну участь у вихованні синів, які часто залишають у нього на вихідні з ночівлею, та і надалі, окрім сплати аліментів забезпечую дітей всім необхідним (весь одяг, взяття, продукти харчування, кишенькові гроші, гуртки, навчання). На сьогоднішній день, він працевлаштований у фізичної особи-підприємця та його заробітна сплата у 2018 році становила від 4000,00 грн. до 4500,00 грн., у 2019 році від 4600,00 грн. до 5500,00 грн., у 2020 році від 5600,00 грн. до 5700,00 грн., що підтверджується доданими до відзиву довідками. Виходячи із його доходів (на сьогоднішній день 5700,00 грн. на місяць) оплата аліментів у розмірі 2500,00 грн. на кожну дитина, так як бажає позивачка, складатиме 87,7% відсотків від його доходів. А тому, він не зможе сплачувати визначений позивачкою розмір аліментів. Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1500.00 грн. на кожну дитину дозволить забезпечити нормальний рівень життя для дітей та така сума узгоджується із нормами чинного законодавства. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечила частково, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Та вказала, що відповідач погоджується на сплату аліментів в розмірі 1500 грн. на одну дитину. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.06.2005 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.2011 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до копії судового наказу виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 04 травня 2018 року [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі однієї третини заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається із наданих відповідачем копій довідок про доходи № 61 від 12.08.2020, № 62 від 12.08.2020 р., №63 від 12.08.2020, [PERSON] працює у ФОП [PERSON] , дохід за період січень-грудень 2018 року становить 51 175,51 грн. без урахування аліментів, за період січень-грудень 2019 року - 56882,49 грн. без урахування аліментів, за період лютий-липень 2020 року - 30 266,84 грн. без урахування аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дітей, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дітей», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, змінити стягнення аліментів, визначених судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2018 року та стягувати з відповідача по 2 000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із вступу цього рішення у законну силу і до досягнення дітьми повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок на момент подання позову. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. 180-182, 190, 191, 192, 194 СК України,

Outcome: partial