Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що він в період з 13.07.1992 року по 01.12.1992 року працював робітником очисного забою 4 розряду на ДП «РУ мі Кірова», надалі працював на цьому підприємстві з 01.12.1992 року по 16.08.1994 року - підземним гірником, підземним машиністом електровозу, з 16.08.1994 року по 09.07.1996 року - машиністом бурової установки, бурильник шпурів. З 31.03.1997 року по 08.10.2004 року - підземним машиністом бурової установки, підземним бурильником шпурів на шахті Фрунзе ПАТ «Суха Балка», а з 11.10.2004 року був прийнятий на шахту «Родіна», участок №15 ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - підземним машиністом бурової установки 4 розряду. Протягом 22 років 9 місяців позивач працював у шкідливих для здоров'я умовах виконуючи весь комплекс складних робіт, внаслідок чого отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт, ЛН першого ступеня J44; радиколопатія попереко-крижова L5-S1, шийна C5-C6, переважно зліва, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і перифнрічним нейросудинними синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією, у вигляді деформуючого остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого, другого ступеня), ліктьових з пері артрозами суглобів (ПФС першого ст.) та двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого-другого ступеня), М54.1. Внаслідок професійного захворювання висновком МСЕК від 20.05.2014 року позивачу було встановлено 45% втрати професійної працездатності з 28.04.2014 року у зв'язку із захворюваннями легень 10 % та у зв'язку з захворюванням хребта, суглобів - 35%. Втрату професійної працездатності було встановлено до 01.05.2014 року - до переогляду. Тяжкі умови праці в яких працював позивач відносяться до ІІІ класу 3 ступеню шкідливості і є важкими та шкідливими. Умови праці позивача відображені в акті розслідування професійного захворювання від 06.03.2014 року та у санітарно-гігієнічній характеристиці праці від 11.03.2013 року №2/2-11-3-749. Комісією з розслідування професійного захворювання було встановлено, що захворювання позивача настало внаслідок його праці в шкідливих та небезпечних умовах у відповідача та на ПАТ «Суха Балка» і ДП «РУ мі Кірова» протягом 22 років 9 місяців, з яких 9 років 8 місяців позивач працював у відповідача, що складає 43 % всього часу відпрацьованого в таких умовах. Отже, позивач вважає, що внаслідок не дотримання відповідачем вимог норм Закону в частині створення небезпечних умов праці, перевищення шкідливих факторів умов праці спричинено шкоду його здоров'ю у виді отримання професійних захворювань та втратою працездатності. Через захворювання позивачу довелось звільнитися з роботи оскільки працювати йому в шкідливих умовах заборонено, та й фізично він не взмозі працювати. По теперішній час позивач переносить фізичні та душевні страждання, змушений багато часу витрачати для організації свого життя, у зв'язку з чим йому завдана моральна шкода, яку він оціню в 243 600 грн. та просить стягнути з відповідача. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на обставини викладені в поданих письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що крім роботи у відповідача позивач працював у шкідливих та небезпечних умовах праці: з 13.07.1992 року по 09.07.1996 року на шахті ім. Кірова, з 31.03.1997 року по 08.10.2004 року на шахті ім. Фрунзе, з 11.10.2014 року по 02.06.2014 року на шахті «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком». Також, згідно акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання позивач працював на шахті ім. Кірова та шахті ім. Фрунзе - 11 років 3 місяці, в той час як на структурних одиницях відповідача позивач працював лише 9 років 3 місяці, таким чином відповідач не може нести відповідальність за шкоду заподіяну позивачем іншими підприємствами. В свою чергу позивачем не доведено вину відповідача в завданні йому фізичних страждань та факт спричинення моральних страждань, не надано відповідних доказів на підтвердження цих фактів. Разом з цим, позивач вказує, що відшкодування відповідачем йому моральної шкоди дасть йому можливість пройти лікуванні та покращити свій стан здоров'я, однак відповідно до змісту вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК. В довідці МСЕК №0005649 від 20.05.2014 року зазначено, що позивач потребує медикаментозного лікування, санітарно-курортного лікування, а отже стягнення коштів з відповідача на ці потреби суперечить вимогам норм. Закону. Крім того, позивач при влаштування на роботу до відповідача був ознайомлений з умовами праці, наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на стан його здоров'я, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та наслідки, що підтверджується копією наказу (розпорядження) №99к від 18.10.2004 року про прийняття на роботу [PERSON] Позивач був своєчасно забезпеченим спецодягом та засобами індивідуального захисту, що підтверджується довідкою №52-02/3164 від 09.10.2014 року. В додаток, позивач сам винен в отриманні професійного захворювання та моральних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ним, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України мав право у визначений ним строк розірвати трудовий договір з відповідачем за власним бажанням, якщо відповідач не виконував законодавства про охорону праці, але позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я. Відповідно до змісту виписки з історії хвороби від 19.12.2007 року №4742/1086. Позивач почав хворіти з 1999 року, але не зважаючи на це позивач продовжував працювати на підприємствах у важких умовах праці до 2014 року. Враховуючи викладене відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Суд дослідив матеріали справи: - копія санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 04 березня 2013 року, [PERSON], 1971 року народження, згідно висновку про умови праці працівника відповідно до гігієнічної кваліфікації якої, за важкістю трудового процесу умови праці підземного машиніста бурової установки на шахті «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком», ВАТ ВАТ «Кривбасзалізрудком», підземного машиніста бурової установки на шахті ім. Фрунзе ВАТ «Суха Балка», підземного машиніста бурової установки, підземного гірника, підземного гірника очисного забою, підземного машиніста електровоза на шахті ім. Кірова РУ ім. Кірова відносяться до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості (а.с. 5-8); - копія акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 06 березня 2014 року, комісією в складі представників: керівництва шахти «Родіна» ПАТ«Кривбасзалізрудком», 1 - ї міської лікарні, технічного інспектора праці, заступника начальника відділу ФСС, згідно змісту п. 13 Акту, висновок про наявність шкідливих умов праці: аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та важкість праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі. В. п. 15 Акту зазначено, що на момент розслідування хворий [PERSON] переведений на іншу роботу - на легку працю, а в п. 16 Акту зазначено, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 13.07.1992-09.07.1996 року - підземний гірничий робітник,підземний машиніст бурової установки, на шахті ім. Кірова РУ імені Кірова; 31.03.1997-1ё4.08.2004 року - підземний машиніст бурової установки, підземний бурильник шпурів на шахті ім.. Фрунзе ВАТ «Суха Балка». Відповідно до змісту п. 17 Акту причиною виникнення професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: умови праці підземного машиніста бурової установки за важкістю праці та концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується в ручну: підіймання ат переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів за годину) - 50 кг., при гранично допустимій 30 кг. Робоча поза, знаходиться у нахиленому положення до 30о/понад 30о, % зміни - 43,5/4,1 при гранично допустимій 25/0. Нахилення корпусу(вимушені більше 30о) кількість за зміну:176 при гранично допустимих до 100. Аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксину (SiO2) у пилу від 10 % до 70 % - 7,0 при гранично допустимій до 2,0. (а.с. 9-10); - копія повідомлення про професійне захворювання [PERSON] від 21 січня 2014 року, згідно якого основний діагноз позивача: радиколопатія попереко-крижова L5-S1, шийна C5-C6, переважно зліва, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і перифнрічним нейросудинними синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією, у вигляді деформуючого остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого, другого ступеня), ліктьових з пері артрозами суглобів (ПФС першого ст.) та двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого-другого ступеня); хронічний бронхіт, ЛН першого ступеня. Протипоказана робота в умовах фізичного перевантаження , пилу, несприятливого мікроклімату, підземна (а.с. 11); - копія виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0005649 від 20.05.2014 року на ім'я [PERSON], згідно якої ступень втрати позивачем професійної працездатності складає 45 % (35% - радиколопатія попереко-крижова, 10% - хронічний бронхіт) з 28 квітня 2014 року по 01 травня 2015 року. Причина втрати професійної працездатності профзахворювання, машиніст бурової установки. Страховий випадок встановлено 21.01.2014 року №062. Дата перегляду 01.04.2015 рік. Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортне лікування (а.с. 12); - копія трудової книжки [NUMBER], на ім'я [PERSON], згідно змісту якої позивач працював робітником очисного забою 4 розряду на ДП «РУ мі Кірова», також працював на цьому підприємстві з 01.12.1992 року по 16.08.1994 року - підземним гірником, підземним машиністом електровозу, з 16.08.1994 року по 09.07.1996 року - машиністом бурової установки, бурильник шпурів. З 31.03.1997 року по 08.10.2004 року позивач працював підземним машиністом бурової установки, підземним бурильником шпурів на шахті Фрунзе ПАТ «Суха Балка», а з 11.10.2004 року був прийнятий на шахту «Батьківщина», участок №15 ВАТ «Кривбасзалізрудком» - підземним машиністом бурової установки 4 розряду (а.с. 12а-13); - копія постанови від 13 червня 2014 року №0407/22161/22161.1/3 ВВД ФССНВУ в м. Кривому Розі про призначення позивачу щомісячної страхової виплати, згідно змісту якої позивачу призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідачу частину втраченого заробітку в розмірі 5 373, 32 грн. Виплати проводити з 28 квітян 2014 року по 30 квітня 2015 року (а.с. 14); - копія постанови від 13 червня 2014 року №0407/22161/22161.1/2 ВВД ФССНВУ в м. Кривому Розі про призначення позивачу одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, згідно змісту якої позивачу призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 82824 грн. (а.с. 14); - копії виписок з історії хвороб [PERSON], згідно яких, він неодноразово перебував на лікуванні в санаторії-профілакторії (а.с. 15-18); - копії виписок з історії хвороб [PERSON], згідно яких, він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини з 2010 року, останній повний діагноз від 21.01.2014 року: хронічний бронхіт, ЛН першого ступеня J44; радиколопатія попереко-крижова L5-S1, шийна C5-C6, переважно зліва, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і перифнрічним нейросудинними синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією, у вигляді деформуючого остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого, другого ступеня), ліктьових з пері артрозами суглобів (ПФС першого ст.) та двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого-другого ступеня) Відповідно медичних документів, встановлено, що [PERSON] лікарями рекомендовано: нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом медикаментів, уникати переохолодження, прийом бронхолітиків та відхаркувальних препаратів, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторне - курортне лікування. Також, згідно цих виписок з історії хвороб [PERSON], при госпіталізації він скаржився на періодичний ниючий біль поперековому відділ хребта, періодично в грудному та шийному, з ірадіацією в нижні кінцівки,біль в ліктьових суглобах, в кистях, загальну слабкість, запаморочення, головний біль, відчуття серцебиття,порушення ритму (а.с.19-25, 27); Оцінивши докази суд вважає їх належними, допустимими та приймає їх. Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди ( провину відповідача в її спричиненні та причино-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача ( порушенням адміністрацією шахти «Родіна» вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», визначена актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу та важкість і умови праці, як одних із шкідливих факторів, та стали причиною профзахворювань Позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач. Доводи відповідача ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли в травні 2014 року, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Згідно ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання про розмір відшкодування причиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунків. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив Позивач, тобто - 243 000,00 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв'язків, а саме 45% втрати професійної працездатності, вказані зміни потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він змушений систематично проходити лікування за вини підприємства в отриманні ним професійних захворювань. Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача [PERSON] - 45%, стан його здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в його житті, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві [PERSON] слід призначити у розмірі 25 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial