Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2013 року є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному житловому будинку за її згодою був зареєстрований та проживав [PERSON] . З 28.04.2018 року по сьогодняшній день останній в даному житловому будинку не проживає, витрат на утримання будинку не надає, особисті речі в будинку відсутні. Останній не є членом її сім`ї, його реєстрація перешкоджає їй в оформленні субсидії, що на даний час для неї є вкрай необхідним. Рішенням суду просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Одночасно просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua). У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Отже, за згодою позивача, відповідно до положень ст.223, 280 ЦПК України, у суду наявні підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] .\~\~ Згідно договору купівлі-продажу від 29.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В., реєстраційний номер №2695, власником будинку [ADDRESS] є позивач. В матеріалах справи відсутні дані про те, що вказаний договір було оспорено чи скасовано. \~ \~ \~ \~На підставі вказаного договору купівлі-продажу було внесено дані про [PERSON] , як про власника житлового будинку, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. \~ \~ \~ \~З довідки Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області №877 від 20.11.2018 року слідує, що [PERSON] зареєстрований, однак з 28.04.2018 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Інформація про реєстрацію відповідача за вищевказаною адресою також стверджується довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 05.02.2019 року. З довідки Хотинівської сільської ради №165 від 28.10.2019 року слідує, що [PERSON] був зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] за згодою останньої. На час реєстрації [PERSON] був співмешканцем [PERSON] , мають спільну дитину. Отже наведене свідчить, що відповідач був зареєстрований у житловому приміщенні , з приводу якого порушено спір, як член сім`ї власника. \~ \~ \~ \~В справі відсутні докази про те, що відповідач користується спірним житлом, приймає участь в його утриманні, сплачує комунальні послуги. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. Підстави втрати права користування житлом визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми закону, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.\~\~ Враховуючи, що відповідач не користується майном позивача більше року, докази того, що припинення користування житловим приміщенням не було добровільним відсутні, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, отже втратив\~право на користування ним, що є підставою для задоволення позову. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved