Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою про стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що після 28.12.1999 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Вказує, що від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], на утримання якого на відповідача, згідно рішення Богунського суду від 05.08.2013 року, покладено обов»язок сплачувати аліменти до повноліття дитини. З 01.09.2013 року син розпочав навчання в Житомирському національному агроекологічному університеті денної комерційної форми навчання зі строком навчання з 01.09.213 року по 30.06.2016 року. Самостійно відповідач матеріальної допомоги не надає, працює в Житомирському військовому лісгоспі, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1 / 4 частини доходу до закінчення навчання та стягнути з нього 13 000 грн., як частини витрат оплаті за навчання сина. В судове засідання 14.03.2014 року позивач не з`явилась. 05.03.2014 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судові засідання 29.01.2014, 20.02.2014 року та 14.03.2014 року не з'явився, хоча про час місце розгляд справи був повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення (а.с.26, 31, 38). Ухвалу суду від 20.11.2013 року з копією позовної заяви з додатками отримав 29.11.2013 року. Проте, заперечень на позов суду не надав. До того ж, йому направлялось повідомлення надати докази поважності неприбуття в судове засідання 20.02.2014 року та роз`яснено що у випадку неприбуття в судове засідання14.03.2014 року, справа буде розглянута на підставі тих документів, які надані суду, так як він двічі не зявився в судове засідання, а справи про стягнення аліментів, відповідно до законодавства розглядаються в обмежені строки. (а.с. 37) Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні обов»язки. Справа слухалась у відсутності сторін по справі та на підставі тих документів що надані суду, у відповідності до положень ст. 158 ЦПК України та враховуючи ч. 1 ст. 157 ЦПК України, якою встановлено обмежені строки розгляду справи про стягнення аліментів. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який є студентом денної форми навчання в Житомирському національному агроекологічному університеті. Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. Згідно свідоцтва про переміну прізвища від 24.05.2014 року відповідач змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON]. (а.с.11) Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує те, що син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення і стягненню підлягають з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], у зв'язку з навчанням, починаючи з 07.10.2013 року в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до закінчення терміну навчання сина, чи до досягнення ним 24-річного віку, у зв»язку з тим, яка з зазначених обставин настане першою. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). На підставі вище викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача 13 000 грн. як частину витрат по оплаті за навчання дитини [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки навчання дитини не є особливими обставинами в розумінні ч. 1 ст. 185 ЦПК України. Окрім того, у відповідності з ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229, 40 грн., який слід зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, в стягненні судового збору на користь позивача з відповідача сплаченої нею суми судового збору 229, 40 грн. слід відмовити, оскільки вказана сума була сплачена позивачем за другу позовну вимогу щодо стягнення витрат по оплаті за навчання, в задоволенні якої судом відмовлено і тому судовий збір не стягується.

Outcome: partial