Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернувся із позовом в суд і просить стягнути з відповідача борг в сумі 82074,96 грн., що складається з основної суми боргу, 10 відсотків щомісячних платежів та 3% річних за період з 12.11.2015р., по 12.03.2018р., та витрати на юридичну допомогу. В обгрунтування позову зазначив, що 12.05.2015р. відповідач позичила в нього 16000 грн. та 160 Євро терміном на шість місяців до 12.11.2015р. За той час, який минув з дня отримання грошей в борг, відповідач суми не віддає. На багаточисленні нагадування відповідач обіцяв повернути борг, як тільки у нього зявляться гроші, але останнім часом уникає зустрічей. В судовому засіданні позивач підтримав викладені у позовній заяві вимоги, пояснив, що запис у розписці на 160 вро має значення «Євро», а тому просив позовні вимоги задоволити, а також стягнути судові витрати, не заперечив проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив суду причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення через офіційний веб-сайт судової влади України. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.. 280 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 05.07.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу …., якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як встановлено в судовому засіданні, згідно наданої суду оригіналу розписки від 12.05.2015р., між сторонами, було укладено боргову розписку про надання відповідачу коштів в борг в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) грн.. 00 коп. та 160 вро. З моменту отримання коштів, відповідач борг не віддає. На багаточисленні нагадування позивача відповідач борг не повертає. Оскільки одержавши у позивача позику, відповідач тим самим прийняв на себе обов'язок майбутнього платежу, у зв'язку з чим зобов'язаний повернути позивачу те, що позичив. Згідно змісту розписки відповідач зобовязався у випадку несвоєчасного повернення боргу сплачувати позивачу по 10% з вказаної суми за кожний прострочений місяць. Як вбачається з матеріалів справи, термін сплати боргу закінчився 12 листопада 2015 року. На час подання позову минуло 28 місяців прострочення боргу. Із заборгованості в сумі 16000 грн. за кожен прострочений місяць відповідач повинен сплатити 10%, що становить 44800 грн. 00 коп. щомісячно. Кріт того, з врахуванням 28 місяців простроченої заборгованості, відповідач повинен сплатити 1120 грн. 00 коп. 3% річних від суми боргу, а тому зважаючи на вищенаведене позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 61920 грн. 00 підлягають до задоволення. В задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON], в користь [PERSON], грошових коштів в сумі 20154 (двадцять тисяч сто п?ятдесят чотири) грн.. 96 коп. слід відмовити зважаючи на наступне. Відповідно ч.3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9\~ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Згідно Класифікації валют (ISO 4217) та ДСТУ ISO 4217:2010, Статистичної класифікації валют, затвердженої Наказом Держстату від 31.12.2014р. №416 зі змінами, внесеними наказом Держстату від 29.12.2017р. № 361, «Euro» має код 978 та назву валюти українською мовою - Євро. З наданої суду оригіналу розписки від 12.05.2015р., вбачається, що сума в розмірі 160 вро на які покликається позивач, не відповідає класифікатору позначення іноземної валюти, суд позбавлений можливості встановлення того факту, що саме відповідачу було надано у борг грошові кошти в іноземній валюті, а саме Євро, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги позивача були задоволенні в повному обсязі, позивач згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved