Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування позовних вимог вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 17.02.2018 до 02.03.2021. Також, в них [INFO] народились дитина [PERSON] . Вона разом з донькою проживає зі своїми батьками в [ADDRESS] . Донька перебуває на її утриманні, а фінансова допомога від відповідача є нестабільною та непередбаченою за часом та розміром. У 2020 році в їхньої доньки виявили цукровий діабет 1 типу важкої форми з високим ризиком для життя, надано інвалідність. Дитині призначено інсулінотерапію довічно. У зв`язку з цим, дитина потребує постійного лікування, особливого нагляду, шестиразового діабетичного харчування, яке коштує дорожче від звичайного та регулярного оздоровлення. Позивача знаходиться в декретній відпустці і не має змоги працювати. Кожен місяць позивач витрачає на лікування доньки мінімум 8650 грн. Здебільшого це витрати на розхідні матеріали для медичного обладнання. Крім ліків, на один місяць для функціонування інсулінової помпи необхідно 8600 грн. Відповідач по справі проблем зі здоров`ям не має, інші утриманці відсутні, офіційно не працевлаштований. За таких обставин позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000, 00 грн. щомісячно та додаткові витрати на лікування доньки в розмірі 4325 грн. щомісячно. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, зазначені позовні вимоги не можуть бути задоволені у повному обсязі, а факти викладені викладені у позовній заяві ґрунтуються виключно на припущеннях, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відповідач з моменту народження весь час дбає про матеріальне забезпечення дочки. Станом на сьогодні він ніде не працює, постійного місця роботи не має та будь-якого доходу не отримує. Будь-яке майно, від якого він міг би отримувати доходи та інші види доходів також відсутні. Відповідач купує не лише необхідні речі, іграшки, одяг, продукти харчування, а також у зв`язку з хворобою оплачує вартість лікування та лабораторних досліджень, купує ліки. Більше того, він регулярно відправляє грошові перекази своїй колишній дружині на її банківський рахунок. При цьому, аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця та додаткові витрати у розмірі 4325 грн. щомісяця, що у сукупності становить 7325 грн. є непосильно великою сумою для сплати. Позовні вимоги частково визнає аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно та додаткові витрати на дитину у розмірі 1000 грн. щомісячно. У відповіді на відзив позивач вказала, що відповідач дійсно надає допомогу, але її розмір та період надання є для позивача непередбачуваним. Подані відповідачем чеки не підтверджують жодним чином регулярність та достатність надання матеріальної допомоги на утримання їхньої доньки [PERSON] . Відповідач стверджує що на ньому безробітному в більшості лежить матеріальне забезпечення дитини, однак при цьому зазначає, що він не працює. Матеріальне забезпечення їхньої доньки, її своєчасне лікування на 95 % сплачується позивачем та її батьками. Крім того, 07.10.2021 відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за черговий випадок домашнього насильства відносно позивачки. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевказане та те, що відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на утримання їхньої доньки, інших дітей та утриманців не має, є працездатною особою, хоча і зазначає, що офіційно не працевлаштований, що не звільняє його від обов`язку забезпечувати дитину не тільки в мінімальному розмірі передбаченому законом, а надати їй рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, так як батьки несуть однакову відповідальність за створення умов для розвитку дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, слід зазначити таке. Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину в разі понесення одним із батьків, з яким проживає дитина, таких витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Понесення таких витрат має довести особа, що заявляє відповідні вимоги. Ці витрати є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків як аліменти. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається матеріалів справи [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз діабет I типу, що підтверджується медичним висновком № 53 від 12 серпня 2020 року (а.с. 13), довідкою ЛКК № 106/2 (а.с. 14), випискою із медичної картки (а.с. 15), витягом з медичної карти № 1099 (а.с.17), довідкою № 97/54 КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» Подільського району м. Києва. Також, позивачем надано товарний чек від 13.07.2021, яким підтверджено покупку Сенсор FreeStyle Libre 2 та тайм беж на суму 6220,00 грн., товарний чек № 22-07-2021-01 від 22.07.2021 р. про купівлю набору до інсулінової помпи уп. за ціною 1850,00 грн. та резервуари до інсулінової помпи 10 шт. на суму 750,00 грн. Аналізуючи вищевикладене, та те, що дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з хворобою, зокрема на придбання ліків та спеціального харчування, позивачем підтверджено понесення нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних з хворобою дитини, однак з поданих документів не вбачається періодичність надання лікування та не вказано конкретних витрат на місяць, які потребує донька на лікування, враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін та часткове визнання позову в цій частині відповідачем в розмірі 1000 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.181,182,184 СК України,

Outcome: partial