Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування посилаючись на те, що 14.09.2002 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [PERSON] на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS], 1/2 частину якого він подарував своєму синові [PERSON], а також земельна ділянка розміром 0,0425 кв.м., 1/2 частину якої [PERSON] отримав у спадок від [PERSON].[INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS]. В нотаріальній конторі їй видали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності померлого на частину земельної ділянки. Тому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS]. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти вимог позивача за первіснимпозовом не заперечують. Звернулись до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки посилаючись на те, що [PERSON] 10 квітня 2003 року подарував їй, як дружині свого покійного сина [PERSON] 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, а тому відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до неї перейшло право власності на 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS]. Тому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS]. Треті особи в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по 1/2 частині належить жилий будинок по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування жилого будинку від 11.12.2002 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.12.2013 року та договором дарування жилого будинку від 10.04.2003 року (а.с.5, 6, 58). [PERSON] липня 2002 року на підставі рішення Київської міської ради від 27 квітня 2000 року було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території міста Києва у Дніпровському районі на [ADDRESS] (а.с.4). З державного акта вбачається, що земля, площею 0,0425 гектарів передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.05.2010 року вбачається, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п. 12 роз'яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Частиною 4 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зі спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с.81-129) вбачається, що [PERSON] як спадкоємиця майна [PERSON] звернулась до П'ятнадцятої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але постановою від 11.11.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, оскільки [PERSON], успадкувавши 1/2 частину земельної ділянки не провів державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину (а.с.103). Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] як спадкоємиця за заповітом після смерті [PERSON], даний будинок знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS], співвласницею 1/2 частини будинку по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування. Позивач як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом не мають можливості в інший спосіб захистити свої права та отримати документ, який підтверджує право власності на належну їм частку земельної ділянки, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині земельної ділянки по [ADDRESS] за кожним. На підставі викладеного,

Outcome: approved