Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 17.08.2007 року було укладено кредитний договір № K3XRRX23390491, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4640 грн 39коп зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.07.2013 року має заборгованість в сумі 46926 грн 05 коп, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4640 грн 40 коп, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18749 грн 99 коп, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 20135 грн 75 коп, штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн, штрафу (процентної складової) в сумі 2210 грн 76 коп. Просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заява представника позивача від 21.11.2013 року про розгляд справи без його участі, в якій він повідомляє, що позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача з позовом не згідний і пояснив, що термін дії договору закінчився 17.08.2008 року, так як він був укладений на один рік. Позивач у передбачений законом термін не вирішив питання про стягнення з відповідача суми заборгованості, хоча майно останнього перебувало в заставі у позивача. Просить відмовити в задоволенні позову в зв'язку із пропуском строку позовної давності. Суд, заслухавши представника відповідача та, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 17.08.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № K3XRRX23390491, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4640 грн 40коп на строк 12 місяців з 17.08.2007 року по 17.08.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст.257 ЦК України визначено загальний строк позовної давності, який становить три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що термін дії кредитного договору закінчився 17.08.2008 року, позивач мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав протягом трьох років з дня закінчення терміну дії договору, тобто до 17.08.2011 року. Проте позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором лише 12.08.2013 року, пропустивши встановлений законом строк позовної давності. За таких обставин суд в задоволенні позовних вимог відмовляє. Враховуючи наведене, та,

Outcome: dismissed