Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, збільшивши свої позовні вимоги, просить суд розділити спільне майно подружжя шляхом виділення: у власність [PERSON] : -посудомийна машина LST 1147 Hotpoint-Ariston вартістю 4112 грн; -кухонний гарнітур вартістю 77660 грн; -лампа світлодіодна Maxus G4 10 шт. вартістю 700 грн.; -комплектуючі матеріали для кухонного гарнітуру: поворотний з`єднувач поручня нерж, заглушка кінцева поручня нерж, стійка перил МР-309В-Р полірована, плитка Грес (0070) загальною вартістю 2122,91грн.; -душова кабіна з піддоном К-602А вартістю 10960 грн; -компакт Лотос Optima 2 SOFT CLOSE вартістю 2919 грн; -пенал Студіо 35см.венге вартістю 1882 грн, -драбина дахова LWK-280 вартістю 4818,96 грн. виділити у власність [PERSON] : -стілець «Софія М» горіх темний 6 шт, ЧВ-Стіл Явір2 1400(1800)*900 розкладний загальною вартістю 8939грн.; - крісло-кокон (чорний) Глорія вартістю 4498,50 грн.; -ЧВ-Тумба Студіо 60 (венге) вартістю 2228,70 грн.; -холодильник Samsung вартістю 13000 грн; -пральна машина LG вартістю 9000 грн; -витяжка HOTPOINT Ariston вартістю 5316 грн; -варильна поверхня (газова) HOTPOINT ARISTON вартістю 5896 грн; -духова шафа HOTPOINT ARISTON вартістю 8299 грн; -мікрохвильова піч Samsung вартістю 2799 грн; -хлібопіч Moulinex вартістю 2199 грн; -кондиціонер LG ART cool вартістю 28999 грн; -насос Kerhcer вартістю 5000 грн; -люстра Snow dream-19 вартістю 6935грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто - легковий, тип кузову - седан - Ь, VIN-код [NUMBER] , що складає 208780,20 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона 30.04.2010 року уклала шлюб з відповідачем, який був розірваний рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.11.2018 року. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . У період перебування у шлюбі, а саме 17.10.2017 року вона з відповідачем придбали автомобіль Toyota avensis 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто - легковий, тип кузову - седан - b, VIN- код [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Також за період шлюбу вони придбали майно: посудомийна машина LST 1147 Hotpoint-Ariston вартістю 4112 грн.; кухонний гарнітур, вартістю 77660 грн.; лампа світлодіодна Maxus G4 10 шт. вартістю 700 грн.; комплектуючі матеріали для кухонного гарнітуру: поворотний з`єднувач поручня нерж, заглушка кінцева поручня нерж, стійка перил МР-309В-Р полірована, плитка Грес (0070) загальною вартістю 2 122,91 грн.; душова кабіна з піддоном К-602А вартістю 10960 грн; компакт Лотос Optima 2 SOFT CLOSE вартістю 2919 грн; пенал Студіо 35см. венге вартістю 1882 грн.; драбина дахова LWK-280 вартістю 4 818,96 грн.; стілець «Софія М» горіх темний 6 шт, ЧВ-Стіл Явір2 1400(1800)*900 розкладний загальною вартістю 8939 грн.; крісло-кокон (чорний) Глорія вартістю 4498,50 грн.; ЧВ-Тумба Студіо 60(венге) вартістю 2228,70 грн.; холодильник Samsung вартістю 13000 грн; пральна машина LG вартістю 9000 грн.; витяжка HOTPOINT Ariston вартістю 5316 грн.; варильна поверхня (газова) HOTPOINT ARISTON вартістю 5896 грн.; духова шафа HOTPOINT ARISTON вартістю 8299 грн.; мікрохвильова піч Samsung вартістю 2799 грн.; хлібопіч Moulinex вартістю 2199 грн.; кондиціонер LG ART cool вартістю 28999 грн.; насос Kerhcer вартістю 5000 грн.; Люстра Snow dream-19 вартістю 6935грн. Загальна вартість майна складає 208284,07 грн. Зазначає, що з врахуванням того, що в їх спільному помешканні залишився проживати та користуватись ним відповідач, вважає, що справедливим буде розподілити майно наступним чином: відповідачу - [PERSON] залишається майно: посудомийна машина LST 1147 Hotpoint-Ariston вартістю 4112 грн.; кухонний гарнітур вартістю 77660 грн.; лампа світлодіодна Maxus G4 10 шт. вартістю 700 грн.; комплектуючі матеріали для кухонного гарнітуру: поворотний з`єднувач поручня нерж, заглушка кінцева поручня нерж, стійка перил МР-309В-Р полірована, плитка Грес (0070) загальною вартістю 2122,91грн.; душова кабіна з піддоном К-602А вартістю 10960 грн.; компакт Лотос Optima 2 SOFT CLOSE вартістю 2919 грн.; пенал Студіо 35см.венге вартістю 1882грн.; драбина дахова LWK-280 вартістю 4818,96 грн.на загальну вартість 105174,87 грн.; позивачу - стілець «Софія М» горіх темний 6 шт, ЧВ-Стіл Явір2 1400(1800)*900 розкладний загальною вартістю 8939грн.; крісло-кокон (чорний) Глорія вартістю 4498,50 грн.; ЧВ-Тумба Студіо 60(венге) вартістю 2228,70 грн.; холодильник Samsung вартістю 13000 грн.; пральна машина LG вартістю 9000 грн.; витяжка HOTPOINT Ariston вартістю 5316 грн.; варильна поверхня (газова) HOTPOINT ARISTON вартістю 5896 грн.; духова шафа HOTPOINT ARISTON вартістю 8299 грн.; мікрохвильова піч Samsung вартістю 2799 грн.; хлібопіч Moulinex вартістю 2199 грн.; кондиціонер LG ART cool вартістю 28999 грн.; насос Kerhcer вартістю 5000 грн; люстра Snow dream-19 вартістю 6935грн.на загальну вартість 103109,20 грн. Щодо автомобілю зазначає, що хоч він і був придбаний у період шлюбу, але був куплений за її особисті кошти, а саме з продажу квартири, що розташовувалась за адресою: [ADDRESS] , яка їй належала та була продана 29.10.2013 року, а також за гроші, які додали їй її батьки. У зв`язку з її зайнятістю, відповідач займався пошуком та покупкою автомобілю та зареєстрував за собою право власності на нього. З урахуванням того, що кошти за які був придбаний автомобіль належали їй, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, вважає за доцільне визначити за собою 90% вартості автомобілю, а за відповідачем - 10%. 11.03.2020 року відповідач без згоди позивача здійснив відчуження автомобілю, за ціну, що у 20 разів менша за ринкову вартість вживаних авто. Для визначення вартості майна вона звернулась за інформацією до інтернет сайту «Auto Ria», відповідно до якого вартість автомобілю становить 8200 доларів США, що по курсу НБУ становить 231 978 грн., тобто поділ вартості автомобілю повинен бути здійснений наступним чином: за нею - 208 780,20 грн. (90% вартості), за відповідачем - 23197,80 грн. (10% вартості). Ухвалою від 08.04.2020 року суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похвалітою С.М. було відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою від 21.09.2020 року суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похвалітою С.М. було витребувано з ТСЦ МВС №1244 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській області належним чином завірений договір купівлі-продажу 5879/20/002236 від 11 березня 2020 року, на підставі якого було відчужено автомобіль марки TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто-легковий, тип кузову -седан-b, VIN-код [NUMBER] ; відомості про особу, яка на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] автомобіль марки TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто-легковий, тип кузову-седан-b, VIN-код [NUMBER] ; відомості про державний номерний знак автомобіля марки TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто-легковий, тип кузову-седан-b, VIN-код [NUMBER] . Ухвалою від 11.12.2020 року цивільна справа була передана за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Ухвалою від 21.01.2021 року цивільна справа була прийнята до провадження суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Шендриком К.Л. та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 27.09.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначив, що документи, які були надані позивачем не є розрахунковими документами. Крім того, вказує, що позивач у якості доказів ринкової вартості майна, а також автомобілю надає оголошення з інтернет сайтів, які унеможливлюють визначення дійсної вартості майна. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що речі були придбані у шлюбі і на сьогодні вони знаходяться у будинку відповідача. Вона, коли виїжджала забрала свої та дитини особисті речі. Після цього були змінені замки. Дозволу на продаж автомобілю вона не давала, та про це вона нічого не знала. Вона весь час працювала, а відповідач не працював. Вона просила відповідача надати автомобіль для оцінки, але відповіді від нього не було. Гроші за продане авто відповідач їй не давав. Представник позивача у судовому засідання позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на відомості, які містяться в позові. Представник відповідача у судовому засідання позовних вимог не визнав та надав пояснення, що з 2018 року відповідач з позивачем не проживали разом. Майно між ними вже фактично поділено. Йому не відомо, щоб майно вказане у позовній заяві, купувалось у період спільного проживання з позивачем. Майно, яке позивач просить залишити йому, у нього відсутнє та стверджує, що він це майно «в очі не бачив». Майно, яке позивач просить залишити їй, у відповідача відсутнє, йому невідомий факт придбання даного майна. 03.11.2017 року на нього був зареєстрований автомобіль. Шлюб був укладений з 30.04.2010 року по 30.11.2018 року. З 2018 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, і взагалі не спілкувались. Автомобіль був проданий 11.03.2020 року за згодою дружини. Договір оформлювався в МРЕО через торгові організацію. Відповідно до договору автомобіль був проданий за 10000 грн., половину відповідач віддав позивачу, але підтверджень немає. Щодо оцінки майна то вона не відповідає дійсності, оскільки автомобіль був у користуванні відповідача і не надався експерту. Оцінка була здійснена без автомобіля. Крім того, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність і дана оцінка не може бути прийнята судом до уваги як доказ вартості транспортного засобу. Договір купівлі-продажу квартири позивача укладався у 2013 році. Позивач не довела, що саме ці кошти пішли на купівлю транспортного засобу. Йому взагалі невідомо про продаж вказаної квартири. При оформленні договору купівлі-продажу автомобілю від 11.03.2020 року здійснювалась оцінка, але до матеріалів справи її не надавали. Коли позивач виїжджала з [ADDRESS] , де вони разом проживали як подружжя, позивач забрала речі, які були набуті у період спільного проживання. Однак серед речей, які перелічені в позові цих речей немає. Ці речі відповідачу взагалі невідомі, він їх не бачив та факт придбання вказаних речей йому не відомий. Майно у нього відсутнє. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2010 року по 30.11.2018 року, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.11.2018 року (а. с. 11, 12, 13-17). 17.10.2017 року сторони придбали автомобіль TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто-легковий, тип кузову -седан-b, VIN-код [NUMBER] . Згідно до видаткової накладної Ррз/DD-0016121 від 04.03.2020 року (а.с.36) та копії квитанції (а.с. 22), позивач придбала майно: насос Kerhcer, вартістю 5000 гривень; люстру Show dream-19, вартістью 6935 гривень; духову шафу Hotpoint Ariston, вартістю 8299 гривень; мікрохвильову піч Samsung, вартістю 2799 гривень; пральну машину LG, вартістью 9000 гривень; холодильник Samsung, вартістю 13000 гривень. Відповідач 11.03.2020 року продав [PERSON] автомобіль марки TOYOTA AVENSIS 2005 року випуску, колір - сірий, об`єм двигуна 1794, тип авто-легковий, тип кузову -седан-b, VIN-код [NUMBER] , що підтверджується копією договору комісії № 5879/20/002236 від 11.03.2020 року, договором купівлі-продажу транспортного засобу, актом огляду реалізованого транспортного засобу та актом технічного стану транспортного засобу та його складової частини, що має ідентифікаційний номер (а.с. 102-103, 104-105, 106-107). Середня ринкова вартість автомобіля TOYOTA AVENSIS 1.8і, ідентифікаційний номер (VIN-код) [NUMBER] складає 224918,55 грн., що підтверджується звітом №1 про оцінку транспортного засобу від 25.11.2020 року (а.с. 131-133). Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно абз. 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18,від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Отже, вивчивши матеріали справи, суд зазначає, що не приймає у якості доказів придбання зазначеного позивачем майна заявку на доставку, договір №47 підряду на виконання робіт, рахунки, роздруковану інформацію з інтернет магазинів та сайту «Аuto ria» (а.с. 24-35, 37-44, 45-48), оскільки вказані документи не підтверджують їх вартості та факт покупки сторонами вказаного майна в період шлюбу за вказаною ціною. Також суд не приймає у якості підтвердження придбання автомобілю за особисті кошти позивача договір купівлі-продажу квартири від 29.10.2013 року (а.с. 55), оскільки спірний автомобіль був придбаний 03.11.2017 року та позивачем не доведено, що кошти з продажу квартири були витрачені саме на покупку спірного автомобілю. Суд не приймає доводи представника відповідача щодо того, що звіт про оцінку транспортного засобу не є належним доказом, оскільки відповідач, на якого відповідно до вимог ст. 60 СК України покладено тягар доказування обставин, не надав доказів, на спростування вказаного звіту, та доказів на підтвердження іншої вартості спірного автомобілю. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, вислухавши пояснення сторін та їх представників, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Outcome: partial