Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом. Відповідно до заповіту спадкодавець заповів їй Ѕ частку вищевказаного житлового будинку. Звернувшись до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, [PERSON] отримала відмову, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно та відповідного правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. Позивач просить суд визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 червня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено наступні правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.01.2004 року виконкомом Сколобівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради за №242 від 24.05.2021 року, згідно запису по господарської книги №2 на 2001-2005 роки Сколобівської сільської ради, житловий будинок, який розміщений за адресою: [ADDRESS] , після перейменування та зміни поштової адреси по [ADDRESS] , рахувався за [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з додатком до рішення Хорошівської селищної ради від 12.06.2020 №719, домогосподарству, що за адресою: [ADDRESS] , встановлено нову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 06.06.2014 року, інвентаризаційна справа №90, загальна площа приміщень житлового будинку [ADDRESS] складає 69,6 кв.м. Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №167 від 19.06.2014, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 90, станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Відповідно до звіту №210517/14-Л про проведення оцінки ринкової вартості житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , вартість обєкта оцінки становить 46 702 грн. (а.сп.14-15). На виконання ухвали суду від 01.11.2021 року з Житомирського обласного державного нотаріального архіву витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, зареєстрованої у Спадковому реєстрі за №3520066 (номер у нотаріуса 203), заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з дослідженими матеріалами спадкової справи №203 за 2004 рік, спадкоємцем на майно померлого [INFO] [PERSON] , є його дружина [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.11.2017 року Хорошівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Відповідно до заповіту від 18.03.2016 року, посвідченого секретарем Сколобівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області зареєстрованого в реєстрі за №39, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , [PERSON] . Згідно з листом приватногонотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. №92/01-16 від 11.05.2021 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за №64/2018, спадкоємці по даній справі за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є в Ѕ частці син [PERSON] , та в Ѕ частці онучка [PERSON] (а.сп.9). Звернувшись до приватногонотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] отримала відмову, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно та відповідного правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві (а.сп.9). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, через відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, не може реалізувати своє право на спадкування після померлої [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на нерухоме майно буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved