Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 11.08.2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Більше року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна не мають. Тому, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 11.08.2017 року між сторонами по справі, Виконкомом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 13 (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], мати вказано [PERSON], батьком [PERSON] (а.с. 10). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що відповідач спільно з позивачем тривалий час не проживає, відсутність спору про поділ майна, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не ініціює питання перед судом про зміну прізвища, а відтак, суд вважає за необхідним після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Ухвалою суду від 03.09.2018 року позивача було звільнено від сплати судового збору у зв'язку з складним матеріальним становищем. У зв'язку з цим з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved