Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що вона, її чоловік [PERSON] та їх син [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Її чоловік [PERSON] помер 31.10.2007 року, спадщину після його смерті вони не оформляли. Відповідач зареєстрований як член їх сімї, є її внуком та фактично не проживає в спірній квартирі з серпня 2013 року. На теперішній час їй відомо, що внук має борги перед банківськими установами, так як на її адресу приходять листи з погрозами опису майна в квартирі, а крім того її відвідують працівники банку з вимогами погасити борги. Через її хвилювання, які виникли в звязку з боргами внука та погрозами, які надходили до неї, вона в січні 2014 року захворіла на інсульт та тільки в січні 2015 року їй стало краще. Посилаючись на ст. 319, ч.2 ст.405 ЦК України просить з врахуванням того, що відповідач, як член сімї, не користується спірним житлом понад один рік без поважних причин, визнати його втратившим право користування житловим приміщенням, яке належить їй на праві власності. Згідно ухвали суду від 22.07.2015 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, зі стони позивача [PERSON] (а.с.35). Позивачка позов підтримала з підстав зазначених в ньому, пояснивши, що після народження її внук був зареєстрований в даній квартирі та проживав там. Коли дочка вийшла заміж вдруге, то вона переїхала в с.Березівку, а внук залишився з ними. Він після закінчення навчання в школі, поступив в технікум, де навчався нетривалий час, а потім кинув навчання. Через деякий час поступив на навчання в училище, яке також перестав відвідувати. З жовтня 2012 року він забрав свої речі і поїхав в м.Київ, з нею фактично більше не спілкувався. Дійсно, д неї приходили представники КП «Житлогос» складали акти про те, що її внук там не проживає, при цьому були присутні сусіди. [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити, так як має бажання, щоб його матір жила без стресів та інсультів. Євген добровільно залишив дану квартиру, так як має борги перед банківськими установами. Йому відомо, що його матір давала внуку гроші, щоб погашати кредит, але через деякий час їм стало відомо, що ці кошти до банку [PERSON] не відносив, а тому виникла значна сума боргу. Відповідач забрав з квартири свої речі та поїхав в м. Київ, де він працює в якійсь охоронній фірмі, але звязку з ними він не підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, з врахуванням думки позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено наступне. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.1995 року, яке зареєстроване в Олександрійському МБТІ 19.12.1995 року, належить на праві власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). [PERSON] помер 31.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Після його смерті свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось. Згідно пояснень позивачки та свідка [PERSON], яка є матірю відповідача, відповідач після народження фактично мешкав в спірній квартирі та був там зареєстрований як внук, тобто як член сімї власника, але десь з 2012 2013 років в даній квартирі не мешкає, особистих речей там не зберігає. Крім того, даний факт підтверджується актами розпорядженнями, складеними представниками КП «Житлогосп» (а.с. 9 - 14). Також з повідомлення від 24.07.2015 року, яке було направлено [PERSON] за підписом т.в.о. начальника [PERSON]УМВС України в Кіровоградській області, вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] знаходився у розшуку Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, як безвісті зникла особа за заявою [PERSON] (ЖРЗПЗ № 8395 від 26.10.2012 року), проте працівниками Олександрійського МВ УМВС був встановлений з ним зв'язок. Місце свого проживання [PERSON] не бажає повідомляти рідним та підтримувати з ними зв'язок також (а.с.50) Зважаючи на ту обставину, що відповідач зареєстрований в спірній квартирі, на адресу позивачки приходять листи з банківських установ з погрозами опису майна в квартирі, а крім того її відвідують працівники банку з вимогами погасити борги, що підтвердила свідок [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що після народження відповідач був зареєстрований в спірній квартирі та ця обставина перешкоджає позивачці вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належним їй та її сину на праві приватної власності квартирою, відповідно до ст., ст. 319, 383 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України. Членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS], зареєстрований, але фактично не проживає там з 2012 2013 років та не звертався до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим жилим приміщенням. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власниками житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачці в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved