Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення пені по аліментах, в якій зазначає, що відповідач не сплачує аліменти за рішенням суду, тому виникла заборгованість, на яку вона нараховувала пеню за період прострочення в розмірі 1 718 603,91 грн., яку позивач просила стягнути на її користь з відповідача. Під час розгляду справи позовні вимоги були уточнені і збільшені, загалом позивач просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1 872 732,98 грн. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на те, що відповідач приховує рівень своїх доходів, заробляючи за кордоном, ухиляється від сплати аліментів. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, посилаючись на низький рівень доходів, неможливість отримати заробіток через заборону виїзду за кордон, ініційовану позивачем, наявність на утриманні хворого батька, неодноразове повернення сплачених ним аліментів, перешкоди у спілкуванні із дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що зі слів позивача йому відомо про ухилення відповідача від сплати аліментів. Вислухавши сторони, представника позивача, свідка, оглянувши матеріали виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвами про народження, паспортами, судовим рішенням. Рішенням Обухівського районного суду Київської області № 2-1939/05 від 12.12.2005 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, що підтверджується постановами державного виконавця. Виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення з 22.08.2006 року перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується постановами, поданнями і довідками державного виконавця. Переміна призвіща позивача із [PERSON] та [PERSON] підтверджується постановою державного виконавця. За виконавчим листом періодично виникає заборгованість різного розміру, за останніми розрахунками, складеними державним виконавцем 06.03.2015 року заборгованість по аліментам за 2005-2006 рік складає 7 282,62 грн., за 2007 рік - 7 896,92 грн., за 2008 рік - 12 799,32 грн., за 2009 рік - 14 370 грн., за 2010 рік - 7 878 грн., а також станом на 08.12.2014 року заборгованість за 2013-2014 рік - 17 092,18 грн., що підтверджується відповідними розрахунками. В період з 06.12.2013 року по 30.04.2014 року відповідач отримав дохід щомісячно в розмірі від 1063,64 грн. до 1300 грн., а загалом 6 263,64 коп., що підтверджується довідкою з місця роботи. Матеріальний стан відповідача підтверджується фотознімками його житла, довідкою про доходи. Стан здоров'я дітей сторін та батька відповідача підтверджується медичною документацією, чеками аптек. Згідно складеного позивачем розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2005 року по липень 2014 року становить 1 872 732,98 грн. Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При вирішені справи суд враховує правові позиції Верховного Суду України, який на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року розглянув справу № 6-81 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідачем у періодично частково сплачувались аліменти, що підтверджується поштовими переказами, розпискою та квитанціями. Достовірні відомості про конкретизований розмір заборгованості по аліментам помісячно за період з 2005 року по час вирішення справи станом на певну (однакову для всіх періодів) дату суду не подано, виконані державним виконавцем і надані позивачем суду лише в незавірених в копіях розрахунки заборгованості по аліментам містять відомості про періодичне виникнення заборгованості, періодичне її часткове погашення, але достовірних відомостей, які б могли бути покладені в основу розрахунку визначеної ч.1 ст.196 СК України неустойки (пені) під час судового розгляду не доведено, оскільки не подано належних і допустимих доказів щодо розміру несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, тому неможливо встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму Розрахунок неустойки (пені) складений самостійно позивачем, а не державним виконавцем, в судовому засіданні позивач не довела дійсності розрахунку та вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам. Зокрема, не подано жодного доказу на підтвердження обставини, яка є обов'язковою умовою настання правових наслідків, передбачених ст.196 СК України - наявності вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам. Так, відповідач не притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, суду не подано доказів навіть порушення питання про це державним виконавцем, доводи позивача про наявність у відповідача значного доходу об'єктивного підтвердження в судовому засіданні не знайшли. При цьому доводи відповідача про сплату аліментів відповідно до рівня свого доходу, відсутність постійних джерел доходу, відсутність офіційного місця роботи протягом тривалого часу, узгоджуються із наявними у справі доказами. Доводи позивача про потребу дітей у матеріальному забезпеченні, необхідність купівлі за визначені позовом кошти трьох квартир дітям, суд вважає необгрунтованими, оскільки спір стосується грошової відповідальності боржника, а не безпосередньо аліментів, які вже стягуються за чинним судовим рішенням. Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача передбачених позовом коштів, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed