Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач по справі з 27.10.2006 року по 20.01.2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають двох малолітніх дітей - сина, [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Піклуванням про дітей займається позивач та діти проживають разом з нею. Вона самостійно купує продукти та готує їжу, купує необхідні речі та сплачує медичні та інші послуги. В зв'язку з тим, що позивач та відповідач не мають сімейного бюджету та спільного господарства, постало питання про участь відповідача в утриманні синів. Матеріальної допомоги відповідач не надавав раніше та не надає зараз. Син [PERSON] - дитина-інвалід, діагноз синдром Дауна та захворювання вроджена аномалія розвитку органів сечовивідних шляхів, уретрогідронефроз, хронічний пієлонефрит. Дитина потребує витрат на спеціалізоване харчування, регулярні обстеження, додаткові заняття зі спеціалістами з розвитку, якісні ліки. Щомісяця позивач змушена витрачати великі кошти на УЗО, аналізи, обстеження, ліки, та медичні послуги. Позивачу складно утримувати дитину самотужки - доводиться економити на власних витратах. В минулому позивач самостійно, без участі відповідача, сплатила медичні послуги для обстеження сина [PERSON] в клініці «Оберіг», на суму 1560,50 грн., та 8377,50 грн. А також за надання логопедичних послуг [PERSON], в січні 2018 року самостійно сплатила в сумі 2000,00 грн. У зв'язку з вищевикладеними обставинами просила стягнути з відповідача на її користь на на утримання синів, [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн. з урахуванням індексації, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання синів, кошти на додаткові витрати за минулий період в розмірі 11938,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача на утримання синів, кошти на додаткові витрати в розмірі 2000,00 грн. з урахуванням індексації, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала з підстав заявлених в ньому та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову частково заперечував, просив визначити розмір аліментів на утримання дітей по у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того підтримав наданих до суду відзив на позовну заяву від 18.04.2018 року відповідно до якого вбачається, що позивач замовчує перед судом факти про скрутне життєве становище відповідача, у якому він опинився після розірвання шлюбу. Так, на даний час відповідач не має постійного місця проживання та власного житла, у зв'язку з чим на даний час спільно проживає зі своїми родичами. Також, відповідач не мас постійного місця роботи, у тому числі не здійснює підприємницьку діяльність, а відповідно не має і постійного джерела доходу. Вказані обставини ускладнюються тим, що на даний час відповідач не має постійного місця реєстрації, у зв'язку з чим існує нагальна проблема офіційного працевлаштування. Однак, відповідачем вживаються дієві заходи щодо виправлення даної ситуації, а за результатами тимчасових підробітків ним неодноразово перераховувались кошти позивачу на утримання дітей. У зв'язку з вище вказаними обставинами, позивач не має можливості на даний час відкрити на своє ім'я банківський картковий рахунок, тому кошти ним перераховувались за допомогою банківських платіжних систем з використанням банківських карток своїх родичів та друзів. Так, після розірвання шлюбу, за період січня-квітня 2018 року відповідачем перераховано на картковий рахунок позивача значну суму грошових коштів. Окрім, перерахування коштів на утримання дітей, відповідач постійно знаходить час для спілкування з дітьми. За погодженням з позивачем він постійно гуляє з дітьми, проводить з ними дозвілля, разом відвідують розважальні заклади. Під час візитів позивачем постійно купуються речі та одяг, необхідні дітям, а також продукти харчування, які він постійно передає їм після цих візитів. Таким чином, твердження позивача про те, що саме вона утримує дітей за власні кошти є неправдивими. Позивач просить суд стягнути з відповідача, який не має постійного місця роботи та проживання, аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн. з урахуванням індексації до досягнення дітьми повноліття. При цьому позивач не надала жодних доказів щодо свого місця роботи та отриманих нею доходів, у тому числі витрат понесених на утримання дітей, належним чином не обґрунтовує співрозмірність аліментів на утримання дітей, які планує стягувати з відповідача та розмір витрат на утримання дітей понесених безпосередньо нею. Крім того, посилання позивача на понесенні додаткові витрати на утримання дітей, також не відповідають дійсності. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Син сторін по справі [PERSON] - дитина-інвалід, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER]. Має діагноз: синдром Дауна та захворювання: вроджена аномалія розвитку органів сечовивідних шляхів, уретрогідронефроз, хронічний пієлонефрит, що підтверджується випискою з медичної карти ЦПМЕД №2 Подільського району від 07.04.2014 року, випискою медичної карти Київської дитячої клінічної лікарні №1 м. Києва №3853, висновком Київської міської дитячої клінічної лікарні №1 м. Києва від 03.04.2013 року. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обов'язку кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно із вимогами. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до п 17. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 цього кодексу щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що діти проживають з матір'ю, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. За змістом ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні відповідач інших осіб на утриманні немає, здоровий, працездатний, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Крім того, варто зауважити, що жодних доказів того, що у власності відповідача наявне нерухоме майно матеріали справи не містять, як і доказів його працевлаштування на момент розгляду справи. Жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітніх дітей суду не надано. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на його утриманні немає. Однак при цьому суд враховує також і ту обставину, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачем сплачував кошти в рахунок аліментів, що підтверджується копіями квитанцій, хоча суми і були визначені ним на власний розсуд. Окрім сплати аліментів, перераховував кошти для придбання спеціалізованого інвентаря, який необхідний у зв'язку із хворобою молодшого сина [PERSON]. Ці обставини не заперечувалися позивачем, хоча вона й стверджувала, що розмір понесених відповідачем витрат є незначним. Відтак, в силу приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України вказані обставини вважаються встановленими та не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене вище, та те, що батьки в рівній мірі, відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зважаючи на принципи розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково та визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 2500,00 грн. на кожну дитину, з урахуванням індексації, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22.02.2018 року до досягнення дітьми повноліття. За змістом ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, аналізуючи положення статті 184 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Особливими обставинами можуть бути несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, післяопераційне видужування в санаторії, або нещасний випадок дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо. Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники, а саме розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент. Схильність дитини може бути виявлена в спорт і витрати на оплату тренера, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо. Таким чином, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Статтею 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст.89 ЦПК України). Позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надала доказів про наявність обставин, відповідно до яких наявна можливість стягнення коштів на додаткові витрати на утримання дітей за минулий період, оскільки особисто сплачене нею медичне обстеження молодшого сина [PERSON] відбулось у період її перебуванні у шлюбі з відповідачем, а саме у 2013 році. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових коштів на утримання дітей, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки надані копії квитанцій про сплату вартості послуг логопеда в розмірі 2000,00 грн. для молодшого сина [PERSON] підтверджують витрати пов'язані та викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини. У зв'язку з тим, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так я батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею додаткові витрати на дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позовні вимоги задоволено частково, а тому згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial