Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №50 по вул. Річкова (Жовтнева) в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, зазначивши, що відповідач є її колишнім чоловіком та зареєстрований в належному їй на праві власності житловому будинку, однак в ньому не мешкає з 2005 року, до будинку він не зявляється, речей в його будинку немає, претензій щодо проживання в будинку не предявляє, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщення. Позивач в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим заочно розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 20 квітня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копіює свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 20 /а.с.10/. Згідно копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 10 липня 1998 року право власності на жилий будинок №50 по вул. Річкова (Жовтнева) в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області зареєстровано за [PERSON] /а.с.7/. Вказана обставина також підтверджується довідкою КП «ММБТІ» № 3078 від 09 листопада 2016 року /а.с.9/. Згідно довідок Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №№ 3169,546 від 10 листопада 2016 року, 23 листопада 2016 року [PERSON], як член родини власника був зареєстрований в [INFO] (Жовтнева) в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, але не мешкає за вказаною адресою з 2005 року /а.с.8,15/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] з 2005 року в будинку №50 по вул. Річкова (Жовтнева) в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області не проживає, його речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не предявляв. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має прав вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved