Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області про визнання правочину недійсним зазначивши, що 17.04.2013 року між нею та відповідачем-1 було укладено договір, відповідно до якого відповідач -1 зобов`язалася організувати роботу по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкції загальною площею 2,94 м.2 білого кольору, профіль ПВХ не вказано за цінами виконавця. Звернувшись до відповідача -1 з питання щодо розірвання договору, позивач отримала відмову з мотивів про те, що вона підписала повідомлення, яке є додатком до договору, у якому зазначено про неможливість розірвання укладеної угоди, крім того відповідач-1 посилається на Перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню),що затверджений Постановою КМУ України від 19.03.1994 року №172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» В обґрунтування позовних вимог, позивачем вказано, що відповідач-1 ввела її в оману, оскільки при укладені договору, відповідач -1 замовчала, що оплата за таким договором буде здійснена за безпосередньої участі третьої сторони, яка не є учасником правочину- [PERSON]. та не підписала договір. Крім того в договорі взагалі не вказано особу, яка буде безпосередньо виготовляти продукцію та не зазначено будь-якого порядку оплати за таким договором та не зазначено, що отриманий кредит було оформлено в інтересах [PERSON], а не відповідачки. Вважаючи порушеними свої права та інтереси позивачка звернулася до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області та отримала роз'яснення порядку щодо захисту порушеного права. Позивач та представник позивача у судове засідання з`явилися, надали уточнення позовних вимог, які підтримали та посилаючись на викладені в позові обставини просили позов задовольнити. В судовому засіданні позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у розгляді справи третю особу - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» - у якості співвідповідача, яке ухвалою суду від 05.04.2014 року задоволено. Відповідач - 1 у судове засідання з`явилася, проти заявлених позовних вимог заперечувала та просила відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача - 2 у судове засідання з`явився, надав заперечення проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи у судове засідання для надання пояснень не з`явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими,що задоволенню не підлягають з наступних підстав. 17 квітня 2013 року [PERSON] та фізична особа - підприємець [PERSON] уклали договір , згідно з п.1.1 якого позивач доручила відповідачу-1 організувати роботу з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкції по цінам відповідача-1, про що свідчить вказаний договір. У судовому засіданні позивач та відповідач-1 визнали фактичне укладення договору 13 Ст-1 від 17 квітня 2013 року на виготовлення і передачу у власність позивача ПВХ конструкції загальною площею 2,94 м.2 білого кольору. 19.04.2013 року позивач письмово звернулася до відповідача-1 з проханням щодо розірвання укладеного між нею та відповідачем-1 договору від 17.04.2013 року, не повідомивши причини розірвання договору, про що свідчить лист від 19.04.2013 року, а також пояснення відповідача-1 про звернення позивача до неї з вказаною заявою саме 19.04.2013 року. Свідок [PERSON] суду показала, що 17.04.2013 року відповідач разом з іншим працівником здійснила виїзд за адресою позивача, де були проведені заміри вікна. З метою проведення розрахунку з відповідачем-1 позивачем було укладено договір з банком на отримання кредиту. 19.04.2013 року вона разом з позивачем пішли за адресою місце- знаходження відповідача-1 з метою розірвання договору, проте відповідач -1 відмовила позивачу у розірванні договору. Також свідок показала суду, що коли прийшли у банк то у банку також було відмовлено у розірванні договору споживчого кредиту. Будь-яку перевірку працівникам управління з питань захисту прав споживачів відповідач-1 проводити не дозволила. Відповідно до п.1.2 вказаного договору позивач зобов'язався сплатити та прийняти готові вироби та виконання роботи відповідно до умов вищезазначеного договору. Вартість виробів за договором склала 4164,00 грн. У відповідності до п.3.2. Договору 13 Ст-1 від 17.04.2013 року, після виконання п. 3.1., яким передбачена сплата Замовником вартості Виробів, Виконавець зобов'язаний передати у власність Замовника виготовлені вироби. Однак сторонами не було обумовлено строк на протязі якого Виконавець зобов'язаний передати у власність Замовника такі вироби. Згідно з п.7.6 даного договору замовник (позивач) повідомлений про неможливість розірвання договору, відповідно до Постанови КМУ України від 19.03.1994 року № 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до додатку №3 «Перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню) якої, обміну (поверненню) не підлягають: лінійний та листковий металопрокат, трубна продукція, пиломатеріали, погонажні (плінтус, наличник), плитні матеріали (деревноволокнисті та деревностружкові плити, фанера) і скло, нарізані або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником). Пунктом 17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно зі статтею 6 Закону України « Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Як встановлено під час розгляду справи, позивачем не виявлявся інтерес про виготовлення вікна, тобто позивач не цікавилася причинами виконання або невиконання договірних умов. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Також, 17 квітня 2013 року [PERSON] уклала договір про надання споживчого кредиту «Оптимальний» № 2003480616 з відповідачем-2, за яким отримала кредит у сумі 4164, 00 грн., що підтверджується оглянутим у судовому засіданні оригіналом Договору про надання споживчого кредиту № 2003480616 від 17 квітня 2013 року, платіжним дорученням № 2900676509 від 18.04.2013 року про перерахування [PERSON] всього 18915,00 грн., реєстром взаєморозрахунків про перерахування фізичній особі-підприємцю [PERSON] 4164,00 грн. по договору про надання споживчого кредиту «Оптимальний» № 2003480616, а також підтвердженням позивача у судовому засіданні про укладення нею з відповідачем 2 вищевказаного договору. З метою розірвання договору з банком, позивач письмово звернулася до відповідача-2 лише 20 червня 2013 року. Разом з тим, відповідно до вказаних в позові обставин, позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає порушення її прав та/або інтересів відповідачем -2. У відповідності до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно з абзацом 3 ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що з відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Тобто, для відкликання згоди про укладення кредитного договору необхідно дві умови: по - перше подати письмову заяву до банку; по - друге повернути кошти або товар одержані згідно з договором, дані дії необхідно провести протягом 14 днів після отримання примірника кредитного договору. Дані умови позивачем виконані не були. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків,що обумовлені ним. Договір про надання споживчого кредиту № 2003480616 від 17 квітня 2013 року підписано позивачем особисто, що свідчить про ознайомлення позивача з умовами зазначеного договору та підтверджується підписами на кожній сторінці договору, що відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. У відповідності до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. .Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed