Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 12 серпня 2006 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалось з причин відсутності взаєморозуміння, у звязку з чим з 2012 року вони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вона вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити її інтересам. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та можливість слухання справи у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Сторонам відомі наслідки визнання позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України суд в праві за наявності для того законних підстав ухвалити рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 12 серпня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Камянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 66, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони маються спільну дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про її народження. При цьому, судом також встановлено, що під час шлюбу між сторонами постійно виникали розмовності та сварки, з причин відсутності взаєморозуміння, у звязку з чим вони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та разом не проживають. За весь цей час сторони не досягли примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через постійні розмовності та сварки, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та з 2012 року разом не проживають, за весь цей час сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача, наявність постійних сварок та непорозумінь з відповідачем вона розцінює як обставини, що мають істотне значення при вирішенні питання про доцільність існування шлюбу. Позивач бажання для примирення та збереження сімї не проявила та більш того категорично наполягала на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється її дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved