Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 7 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 10 серпня 2019 р. перебуває з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з матір`ю. У зв`язку з тим, що донька не досягла трирічного віку, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Інших доходів, крім державної соціальної допомоги, позивач не має. Батько дитини не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання позивача, в зв`язку з чим остання просить стягнути аліменти в судовому порядку. 26.08.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі ст. 274-279 КПК України розгляд справи відбувається впорядку спрощеного провадження, без виклику сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.. Судом встановлено, що з 10 серпня 2019 р. сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 1859. У даному шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . На час розгляду судом справи дитина та матір проживають окремо від батька. Судом встановлено, що на момент розгляду даної справи позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Відповідач, який проживає окремо, не надає допомогу на утримання дружини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує матеріальне становище платника, який є особою працездатного віку, має аліментні зобов`язання щодо утримання неповнолітньої дитини. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на отримання значних доходів [PERSON] , оскільки належних доказів на підтвердження зазначених обставин суду надано не було. Крім того, суд враховує розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», який становить 2102 гривні. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 2 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона потребує такої допомоги, а відповідач може її надавати. Вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 гривень не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Однак, матеріали справи не містять доказів надання адвокатом таких послуг, їх переліку, витраченого часу, а також відсутній акт прийняття позивачем таких послуг. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору в доход держави.

Outcome: partial