Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 21 листопада 2020 року між нею, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] розірвано шлюб. Однак, відповідно до ч.1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Пенсійним посвідченням № 2289420980 у позивача підтверджується факт інвалідності ІІ групи довічно. Датою видачі посвідчення є 10.09.2019 , що є підтвердженням факту отримання інвалідності у період шлюбу з відповідачем. Звертає увагу, що відповідно до виписки № 2200 із медичної карти позивач у 2012 році перенесла церебральний інсульт, у 2014 році перенесла повторний ішемічний інсульт, що зумовило забруднення рухів в правій руці і нозі, затруднену ходу. Лікувалась стаціонарно та амбулаторно, покращення не відбувалось, що і стало перешкодою для влаштування на роботу та отримання додаткових коштів. Як наслідок, лікування потребує значних витрат. Єдиним доходом її, позивача є пенсія по інвалідності розміром 1712 грн, якої не вистачає на забезпечення її всім необхідним . У зв`язку із складним матеріальним становищем вона, позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача Зазначила, що їй відомо, що відповідач є військовим пенсіонером та отримує пенсію, неофіційно підробляє працюючи охоронцем, тому вважає, що отримує достатньо коштів для забезпечення себе та колишньої дружини . Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 50 ти відсотків прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали мотиви та вимоги позову . Позивач та представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі , позовні вимоги просять задоволити Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив , в якому вказав, що протягом спільного подружнього проживання дружина часто хворіла , перенесла два інсульти, в результаті чого у 2019 році їй встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання. Проте, в позовній заяві позивач зазначила, що він являється військовим пенсіонером та крім того, неофіційно підробляє охоронцем, але жодних доказів про отримання додаткових доходів окрім пенсії суду не надала. Згідно з довідкою Коломийського об`єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області позивач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності розмір якої в жовтні 2020 року становив 1712 грн. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Із позовною заявою [PERSON] звернулась до суду в лютому 2021, тому, в порушення вимог ст.. 81 ч.1 ЦПК України не доведені ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивач посилається на розмір свого доходу не на момент звернення до суду і навіть не за останні шість місяців на момент звернення , а тільки вибравши місяць жовтень 2020 року . Крім того, зазначає, що позивачем не вказано той факт, що після розірвання шлюбу, остання і надалі проживає разом з ним в найманій квартирі, він відповідач займається домашнім господарством, приготуваням для них їжі, оплачує комунальні платежі. Вказує, що обов`язковою вимогою закону для задоволення позовних вимог для стягнення аліментів на утримання одного з подружжя - якщо другий із подружжя є працездатним та має можливість сплачувати аліменти. В розумінні ст.. 75 СК України він, відповідач також є непрацездатною особою, оскільки спочатку вийшов на пенсію за станом здоров`я, а на сьогоднішній день отримує пенсію за вислугою років. Крім того зазначив, що на даний час сплачує щомісячно платежі по кредитах взятих в ПриватБанку та Ощадбанку , що підтверджується кредитними договорами. Твердження позивача про те, що він, відповідач працює охоронцем є неправдивим. Вказує, що інших доходів окрім пенсіє не має, підприємцем не зареєстрований , транспортних засобів не має. Відповідач в судовому засіданні підтримав поданий відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] за безпідставністю. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд доходить таких висновків . За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частинами третьої, четвертою статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами першою та другою статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 21 листопада 2020 року складено відповідний актовий запис № 66, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 5) Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи, загального захворювання (а.с.4) З довідки № 514 від 22.06.2021, виданої Пенсійним фондом України вбачається, що Свержевська знаходиться на обліку у відділі обслуговування громадян № 8 і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з січня місяця 2021 року по червень 2021 складає 10 614 грн.,(щомісячно по 1769 грн) (а.с.57) . Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Отже, позивач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 СК України та частини 2 статті 76 СК України. Відповідно до ч.3 ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач хоча і являється інвалідом 2 групи загального захворювання, інвалідність була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність при цьому, відповідач в розумінні ст.. 75 СК України також є непрацездатною особою, оскільки отримує пенсію та досяг пенсійного віку передбаченого законом, що підтверджується довідкою про доходи № 6448614730773419 та військовим квитком (а.с.32,33), не працює, а тому позивача [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України. З урахуванням наведених обставин суд доходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову. На підставі наведеного, Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та ст. 76 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: dismissed