Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 4/12 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що [INFO] року померла її баба [PERSON], за життя вона склала заповіт, яким заповіла їй 4/12 частин квартири [ADDRESS]. Її батько [PERSON] - син спадкодавця [PERSON], [INFO] року помер, інших спадкоємців, передбачених законом, немає. Після смерті [PERSON] вона в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за померлою [PERSON] не зареєстровано право власності на 1/12 частину вказаної квартири. В судове засідання [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилась, проте присутня в судовому засіданні її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та пояснила, що у вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], однак остання у 1996 році після одруження виїхала з України до Ізраїлю, де мешкає по теперішній час, адреса місця її проживання невідома. У зазначеній квартирі [PERSON] не проживала, у зв'язку з чим, спадщину фактично не прийняла, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, обов'язкову частку у спадщині не має. Представник Харківської міської ради та [PERSON], які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності та письмових заперечень проти позову не надали. Враховуючи умови ст. 224 ЦПК України, судом, зі згоди представника позивача, розглянуто справу в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належало 9/12 частин квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 жовтня 1996 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду за № 8-96-78507, [PERSON] - 3/12 частин вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 грудня 2001 року Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1312, згідно довідки, наданої 17 червня 2015 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 1571828. 27 вересня 1996 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], у зв'язку з чим, змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 21 листопада 1996 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, Серії [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 17 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис № 2402. Спадкоємцями майна [PERSON] в рівних частинах кожний, стали [PERSON], [PERSON], [PERSON], спадкове майно складалося з 1/4 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 07 березня 2006 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контри [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 3-365. За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 24 вересня 2001 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П., яким вона заповіла всю належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [INFO] року [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [INFO] року складено відповідний актовий запис № 4178. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 4/12 частин квартири [ADDRESS]. У відповідності до приписів ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому, спадкування за законом має місце у разі відсутності заповіту, визнання його повністю або частково недійсним, відмови спадкоємців за заповітом від прийняття спадщини, усунення спадкоємців за заповітом від спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, заведено спадкову справу № 714/2014, в якій міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. 24 вересня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2881. Згідно з даними Єдиного спадкового реєстру інших заповітів від імені [PERSON] не посвідчувалося, заяв від інших осіб про прийняття або відмову від спадщини не надходило,свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Положеннями ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Судовим розглядом встановлено, що постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 20 травня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Підставою для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що належна спадкодавцю 1/4 частина квартири [ADDRESS] за життя не була оформлена належним чином, а саме: свідоцтво про право на спадщину, яке міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], не зареєстровано в Єдиному реєстрі нерухомого майна або Реєстрі речових прав. Слід зазначити, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Такий порядок реєстрації прав на нерухоме майно передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, згідно з положеннями ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1878 від 11 лютого 2011 року, з 01 січня 2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяження таких прав здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України і державні та приватні нотаріуси. Однак зазначені органи реєстрації наділені повноваженнями здійснювати відповідну реєстрацію прав на нерухоме майно лише за вимогою власника (уповноваженої особи). За положеннями ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). З огляду на те, що в ході судового розгляду не встановлено спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, [PERSON] прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved