Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, який уточнювала, вказавши, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0, 0834 га, кадастровий номер 1211000000:03:285:0005. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, у встановлений законом строк та порядку, звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у вигляді вказаного вище спадкового майна, після спливу шестимісячного строку, одержала свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 грудня 2019 року, видане державним нотаріусом Артеменко Л.М. на спадкову земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0, 0834 га, кадастровий номер 1211000000:03:285:0005, але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2019 року, у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно, а також неможливо встановити точний склад спадкового майна, тому вона вимушена звернутися до суду задля захисту своїх прав та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з`явилися. Представник [PERSON] раніше зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представником відповідача, в особі голови Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, раніше надано заяву, у якій просив розглядати справу без участі їхнього представника, заперечень щодо позовних вимог не мають, за відсутності інших спадкоємців. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України судові рішення у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справ та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1. ст.3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. На виконання ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року, Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою, була надана належним чином засвідчена копія спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , дослідивши яку та матеріали справи, суд встановив наступне. Так [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , актовий запис № 566, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , родинні стосунки позивачки з покійною мамою, [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки, з якого вбачається, що остання мала дівоче прізвище « [PERSON] », у графі батьки, матір`ю вказана [PERSON] , яка у подальшому у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивачка також після реєстрації шлюбу змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». За життя, [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 02.03.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., за номером 1-1536 належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0, 0834 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 18 грудня 2019 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим номером 1643, на земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:03:285:0005, площею 0, 0834 га в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вказане свідоцтво зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюваючого документу на новостворене нерухоме майно, через невідповідність даних вказаних у технічному паспорті з даними у договорі купівлі - продажу від 02.03.2004 року , а саме, за результатами поточної технічної інвентаризації станом на 14.11.2019 року, виконаної КП « ДОР «Криворізьке БТІ», змінено літеру житлового будинку з «А-1» на « А», та вказано наступний склад спадкового майна: житловий будинок літ. «А» загальною площею приміщень 76, 5 кв. м., житловою площею 38, 3 кв. м., літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», підвал літ. «Г», гараж літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня-літній душ літ. «И», огорожа №4, ворота №5, водоколонка І, замощення ІІ, внаслідок чого неможливо встановити склад спадкового майна через відсутність у позивачки оригіналу правовстановлююваючого документу на вказане нерухоме майно. Роз`яснено право звернутися до суду за захистом своїх прав. З матеріалів справи вбачається, що вказане домоволодіння за вказаною адресою за життя матері позивачки [PERSON] було належним чином зареєстровано, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно у КП «Криворізьке БТІ», номер запису 74 в книзі 24доп-14 від 26.04.2004 року. У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Домоволодіння, право власності на яке в порядку спадкування за законом просить визнати за нею позивач, знаходиться на земельній ділянці, яка на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.12.2019 року належить позивачу, цільове призначення якої є для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд . Відповідно до ч. 1,2 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як роз`яснено в п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України, право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-VI. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1. ст.3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мінюсту від 22 лютого 2012 року № 296\\5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця та таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Згідно до п. 1 Листа № 24-753\\0\\4-13, обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи. Вказане підтверджується також роз`ясненнями Постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування». Так з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем після її смерті, заповіт не складався, свідоцтво про право на спадщину на зазначене домоволодіння не надавалося. Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на домоволодіння у складі житлового будинку з господарчими будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] , оскільки іншого шляху для захисту прав позивача не існує. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом фати і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодуванням судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved