Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,0987 га, наданої для садівництва в СК «Салют», 3-12; 3-14 на території Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області. За життя спадкодавиця залишила на ім`я позивача заповіт, посвідчений 24.11.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. Однак, про заповіт позивачу нічого не було відомо, оскільки спадкодавиця не повідомила про його наявність. Про наявність заповіту позивачу стало відомо випадково від нотаріуса, який його посвідчував, оскільки вона працює в агентстві нерухомості і досить часто користується послугами приватного нотаріуса при посвідченні правочинів щодо відчуження нерухомого майна. Одразу після виявлення заповіту, позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Зезика В.А. за місцем відкриття спадщини. Проте у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. При цьому позивачу було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем у зв`язку з тим, що вона не знала про наявність заповіту, а нотаріус, яким було здійснено посвідчення та реєстрацію заповіту, не повідомив її про його наявність. Крім того, у позивача відсутнє свідоцтво про смерть спадкодавиці, що також було перешкодою для вчасного звернення до нотаріуса з відповідною заявою, але актовий запис про смерть міститься в матеріалах спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . У зв`язку з викладеним позивач звернулась з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01.10.2018 року виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис №26. [PERSON] на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації від 10.10.2007 року №1516/2007 є власником земельної ділянки площею 0,0987 га, яка розташована за адресою: СК «Салют», 3-12; 3-14, Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №318509, зареєстрованого в книзізаписів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.08.516.00152 від 14.11.2008 року, посвідченого головою Біляївської районної державної адміністрації Андріяшенко М.А., та начальником відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області Саламахою А.В. Відповідно до заповіту від 24.11.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №10045, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку, загальною площею 0,0987 га, розташовану в СК «Салют», 3-12, 3-14 Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області, кадастровий номер 5121083800:01:002:0121 - [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Зезик В.А. за вих. №469/01-16 від 07.10.2020 року, позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущенням встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, а також було рекомендовано звернутись до суду з питання продовження строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За таких обставин для прийняття спадщини позивач повинна була звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця, тобто до [INFO] , але не зробила цього вчасно і пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини. Причиною цьому стало те, що позивач не знала про наявність заповіту. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Оскільки позивач не знала про наявність заповіту на її ім`я, коли дізналась одразу подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а тому суд вважає, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з чим їй необхідно визначити додатковий строк. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved