Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, який встановлено рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року у справі №438/505/14-ц по стягненню з [PERSON] в користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], з 700.00 грн. до 1500,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віку від 6-ти до 18 років, і до досягнення нею повноліття та 500.00 \~ \~ \~ \~грн. в виді додаткових витрат на доньку, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей доньки, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду та судові витрати з надання правничої допомоги у розмірі 6225,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням бориславського міського суду Львівської області від 16 червня 2014 року розірвано. За час перебування в шлюбі, мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року у справі №438/505/14-ц з [PERSON] стягуються в користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 700 грн. щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Па даний час неповнолітня донька сторін [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби на харчування, забезпечення її одягом, в духовному розвитку та іншому. Аліментів, які оплачує відповідач в розмірі 700.00 грн. недостатньо для того щоби забезпечити нормальний рівень необхідних потреб доньки щодо її утримання та забезпечення духовних потреб. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 08 грудня 2017 року, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просить позов задоволити. У подальшому не заперечили щодо задоволення позовних вимог частково, зокрема погоджуються на збільшення аліментів до погоджених відповідачем розміру аліментів у розмірі 1200 гривень. Відмовляються від позовних вимог у частині додаткових витрат на доньку, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей доньки Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 10 серпня 2016 року у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечили щодо збільшення розміру аліментів на 1200 грн., просять відмовити у стягненні з відповідача додаткових витрат на доньку, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей доньки та судові витрати з надання правничої допомоги у розмірі 6225,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як встановлено в судовому засіданні, що рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року у справі №438/505/14-ц з [PERSON] стягуються в користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 700 грн. щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, як встановлено в судовому засіданні, на даний час аліменти, які визначені до сплати за рішенням суду в сумі 700 грн. є недостатніми для нормального забезпечення утримання дитини шкільного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. При зміні розміру аліментів, суд вважає що розмір аліментів в сумі 1500,00 грн є завищеним, оскільки у матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які свідчили б про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дочки. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення\~статті 184 СК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за наявності передбачених у законі підстав: по-перше, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами; по-друге, якщо платник аліментів частину доходу отримує в натурі; по-третє, коли існують інші істотні обставини для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, до них можуть бути віднесені обставини, коли платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті (зміна курсу іноземної валюти може істотно впливати на розмір аліментів при їхньому вирахуванні в частці від заробітку (доходу). Визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, які входять до предмета доказування (статті\~182,\~184 СК України), а також інтереси дитини, встановив інші обставини, зокрема відсутність у відповідача офіційного працевлаштування і постійного доходу, встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також покладення обов'язку утримання дитини на обох батьків, тому зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1200 грн. щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віку від 6-ти до 18 років, і до досягнення нею повноліття. Виконавчий лист, виданий Бориславським міським судом Львівської області по справі №2/438/351/2014р. про стягнення з [PERSON] стягуються в користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 700 грн. щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття підлягає відкликанню. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 500.00 грн. в виді додаткових витрат на доньку, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей доньки, суд зазначає наступне. Згідно статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До особливих обставин, викладених уст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Таким чином, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину, які викликані особливими обставинами розвитком здібностей доньки, оскільки позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано жодного доказу здійснення оплати за додаткові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила у звязку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У ч.ч. 3, 4ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У п. 3 ч. 3 ст.141ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження розміру понесених відповідачем судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суду надані документи про надання правничої допомоги, а також документи, що свідчать про оплату гонорару, які оформлені у встановленому законом порядку. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приходить до висновку, що не підлягають до задоволення. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185, 192 СК України та

Outcome: dismissed