Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 07.03.1997 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського етапу Комунарського району м. Запоріжжя, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис - № 95 від 07.03.1997 року. Шлюбу між сторонами було розірваною 17.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 17.08.2010 року. Від шлюбного життя подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки були припинені між позивачем та відповідачем з 2000 року. З того часу подружжя не проживало разом та не мали ніяких стосунків. Позивач в 2000 виїхав на заробітки до Російської Федерації, а тому народження дитини від нього повністю виключається. Ця дитина була записана в актовий запис про народження на підставі ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Про те, що дитина записана на ім'я позивача він взагалі не знав, оскільки на час вагітності відповідача та народження дитини перебував на заробітках в Російській Федерації. Відповідач за цим позовом в 2014 році повідомила позивача про те, що на його ім'я була записана дитина, але пін не є його біологічним батьком. Дитини до того ж взагалі не схожа на позивача за зовнішніми ознаками. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позову. Відповідач визнала позовні вимоги та надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідив письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.1997 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського етапу Комунарського району м. Запоріжжя, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис - № 95 від 07.03.1997 року. Шлюбу між сторонами було розірваною 17.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 17.08.2010 року. Від шлюбного життя подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки були припинені між позивачем та відповідачем з 2000 року. З того часу подружжя не проживало разом та не мали ніяких стосунків. Позивач в 2000 виїхав на заробітки до Російської Федерації, а тому народження дитини від нього повністю виключається. Ця дитина була записана в актовий запис про народження на підставі ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Про те, що дитина записана на ім'я позивача він взагалі не знав, оскільки на час вагітності відповідача та народження дитини перебував на заробітках в Російській Федерації. Відповідач за цим позовом в 2014 році повідомила позивача про те, що на його ім'я була записана дитина, але пін не є його біологічним батьком. Дитини до того ж взагалі не схожа на позивача за зовнішніми ознаками. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15.05.2006 року, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, оскільки відповідач визнала позов в повному обсязі, то обставини, викладені в позові, не підлягають доказуванню, а тому суд вважає, що актовий запис про народження дитини, в якому позивач записаний батьком не відповідає дійсності, оскільки між позивачем по справі, який записаний батьком дитини та дитиною народженою відповідачем відсутнє кровне споріднення, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved