Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, щосторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на повному утриманні позивача. Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30.01.2013 року. Починаючи із січня 2013 року відповідач не займається вихованням дитини [PERSON] , [INFO] , повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодного разу не поцікавився станом справ сина, його здоров`я та розвитку. Аліменти на утримання сина також не сплачує. Відповідач зовсім не спілкується із сином, не піклується про духовний, моральний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що відповідач зовсім не цікавиться життям та розвитком дитини, жодного разу не телефонував, не приходив до дитини, не цікавився його життям та розвитком. Матеріально дитину не забезпечує, аліменти не сплачував жодного разу з часу звернення до державної виконавчої служби. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, відзив на позов не надав, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням , що позовні вимоги визнає. Представник органу опіки та піклування Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судовому засіданні погодилась із позовними вимогами, суду пояснила, що відповідач повністю не виконує батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, службою було проведено відповідну перевірку умов проживання сім`ї [PERSON] , які є належними та достатніми для проживання дитини. Дана сім`я перебуває на обліку у службі у справах дітей із 2016 року, відповідача неодноразово було викликано до служби з приводу невиконання ним батьківських обов`язків по відношенню до його сина, тричі він був попереджений про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, однак і до теперішнього часу свого відношення не змінив і проведена робота службою позитивних результатів не дала. В результаті проведеної роботи службою був винесений відповідний висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дитини. Допитаний в присутності практичного психолога Новоархангельського НВО № 1 малолітній [PERSON] суду пояснив, що він має іншого тата. Його рідний тато жодного разу із ним не спілкувався, не телефонував, не приходив до школи, не вітав його з Днем народження. Коли він приходив до бабусі, то тата там не було і він його ніколи не бачив. Погодився з тим, щоб його тата позбавили батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників розгляду та дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до роз`яснень п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ч.6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150,155 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164,165 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Після одруження позивач змінила прізвище на- [PERSON] . Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2016 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] до повноліття останнього, починаючи із 11.02.2013 року. На підставі вищезазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання. Розрахунком заборгованості по сплаті аліментів констатовано, що відповідач за період із лютого 2013 року по 01.09.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 65861 грн.41 коп. і за весь час примусового виконання рішення суду сплатив лише у серпні 2013 року аліменти в сумі 305 грн.34 коп. Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 03.10.2019 року, яка проживає по [ADDRESS] створені всі умови для виховання та проживання дитини. Згідно довідки виданої Новоархангельською селищною радою малолітній [PERSON] перебуває на повному утриманні матері [PERSON] . Відповідно до попередження, які виносились під особистий підпис відповідача 10.08.2016 року, 08.02.2018 року та 03.09.2019 року про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, останній належних висновків не зробив і самоусунувся від їх виконання, що свідчить про його свідоме нехтування до їх належного виконання. За висновком служби у справах дітей Новоархангельської райдержадміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його сина [PERSON] [INFO] . Оскільки регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин (ст. 7 Сімейного Кодексу України) то, за таких обставин судом достовірно встановлено, що дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею, життям та здоров`ям не цікавиться, не турбується про майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров`ю дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити у повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved