Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з 02.08.2014 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не виконує обов`язки батька по піклуванню та утриманню своєї неповнолітньої дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. В зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи,заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не виконує обов`язки батька по піклуванню та утриманню своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] до досягнення ним повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. \~ \~ \~ \~ У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 768,40 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved