Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що з відповідачем по справі з 28 червня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, про що Виконавчим комітетом Кінсько-Роздорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області зроблено актовий запис № 02. Вд шлюбу мають двох дітей доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, з підстав виникнення різних поглядів на життя. У родині постійно виникали сварки, відсутність взаєморозуміння і неможливість доягнення згоди зробило неможливим спільне життя. Позивач та відповідач мешкають окремо. З відповідача за рішенням Кам»янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.04.2017 року стягнуто алімнети на утримання малолітніх дітей по 750 грн. на кожну дитину та на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн. Байдуже ставлення відповідача до позивача, до дітей змушує її звертатися до суду, оскільки вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, вважає збереження шлюбу недоцільним. Про примирення з відповідачем в подальшому мови бути не може, позивач цього не бажає. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі за зареєстрованим місцем його проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подано. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач на примирення не згодна, від відповідача заперечень проти позовних вимог не надходило, сторони мешкають за різними адресами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження шлюбу неможливо. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved