Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2008 року. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з часом сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. На даний час шлюбні відносини фактично припинені та тривалий час вони проживають окремо в різних місцях. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що їх спільною сумісною власністю, в них не виникає, не ведуть спільного господарства, у кожного свій бюджет. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак вона не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, адже у кожного своє життя, свої інтереси та погляди на життя. Крім того, позивач вважає що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя між ними та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі, спір про поділ майна відсутній, проживання дітей залишити з нею, після розірвання шлюбу прізвище залишити [PERSON] (а.с. 42). Відповідач у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його відсутністю, спір про поділ майна відсутній, діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачем (а.с. 43). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 04 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 04 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 215 (а.с. 12). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 22 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 10) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 01 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 11). Діти - [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 30.09.2016 року, виданої житлово-будівельним кооперативом № 14 «Заря» (а.с. 14). Ухвалою суду від 13.02.2017 року сторонам надавався строк для примирення на три місяця, однак вони не примирилися та настоювали на розірванні шлюбу. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки у батьків малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дітей разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved