Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат, мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2002 року, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.09.2016 року розірвано. До укладення шлюбу у неї з відповідачем народилось двоє дітей доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач тривалий час займається колекціонуванням та продажем антиквару, а також продажем коштовних старовинних монет та нагород, що приносить йому високі доходи. Інших утриманців у нього на утриманні немає, а сам відповідач є здоровим та працездатним. Будь-яких стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться. Тому у нього є можливість надавати матеріалу допомогу дітям. Також позивач зазначає, що спільні доньки на даний час навчаються у Католицькому університеті на факультеті менеджменту у м. Попрат, Словаччина. Проживання у студентському гуртожитку становить 60 Євро на одну дитину (1908грн.). Крім цього доньки проходять систематичне лікування у стоматолога у звязку з тривалим стоматологічним захворюванням, що також потребує додаткових витрат. Вищезазначені витрати є додатковими витратами на дітей, що зумовлені особливими обставинами, а саме хворобою та навчанням дітей, а тому батько повинен брати участь у таких витратах. Доходів позивача не вистачає на утримання лікування та навчання дітей. У звязку з наведеним просила суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 3000грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позову до суду, а також стягувати з відповідача в її користь додаткові витрати, які викликані хворобою та навчанням дітей в розмірі по 2200грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви, та допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивач в судовому засіднанні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, вважали, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 26.09.2016 року розірвано (а.с.8-9). Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії І-НМ № 350265, та серії І-НМ № 350267 (а.с.6,7). [PERSON] та [PERSON] являються студентками Католицького університету в Ружомбреку. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дітей у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з 28 листопада 2017 року до досягнення дітьми повноліття. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обовязку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом та посилаючись на норми ст. 185 СК України, просить стягувати із відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей, які викликані хворобою та навчанням у розмірі по 2200грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, однак довідки надані суду для підтвердження додаткових витрат на утримання дітей у лікаря стоматолога не містять відомостей про їх вартість, а тому не модуть вважатися належними доказами. Так, позивачем в підтвердження понесених додаткових витрат на утримання дітей надано ваучер на оплату гуртожитку [PERSON] за вересень, жовтень, листопад 2017 року у розмірі 177 Євро. Суд, враховує, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та інтереси дитини та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути половину витрат на проживання дитини у гуртожитку у розмірі 2871 гривня 83 копійки, виходячи з наступного розрахунку ( 88,50 Євро Х 32,45 грн. Офіційний курс НБУ Євро по відношенні до гривні на день постановлення рішення). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 640грн. 00коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial