Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 18 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 15. Свої вимоги мотивувала тим, що протягом останніх років стосунки між нею та відповідачем значно погіршились, вони не можуть проживати разом як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, вирішувати навіть складні поточні проблеми у зв`язку з різними поглядами на сімейні відносини тощо. Неодноразові намагання вирішувати їх сімейні проблеми спокійно, ніяких результатів не дали. В результаті чого вона прийшла до висновку, що сім`ї не є можливим. Крім того, просить стягнути понесені неюсудові витрати, а саме: 840 грн. 80 коп. за сплачений судовий збір та 1000 грн., що витратами на правничу допомогу. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 вересня 2005 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 15. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права та свободи інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що позивач надала разом з позовною заявою акт виконаних робіт від 12.10.2020 на виконання Договору про надання правничої допомоги від 06.10.2020, де виконавець адвокат Чепурна Н.В. а замовник [PERSON] та квитанцію від 12.10.2020 про сплату 1 000 грн. за надану правову допомогу адвокатом Чепурною Н.В. (а.с. 9, 10). Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 30) визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У зв`язку з наявністю підстав для повного задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., які підтверджені квитанцією про його сплату від 12 жовтня 2020 року, витрати та на оплату правничої допомоги в розмірі 1000 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved