Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі, 06 травня 2000 року народився син [PERSON] та 10 серпня 2010 року дочка- Алексеєва [PERSON]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач щомісячно не надає коштів на утримання дітей,а тому просила стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач просив суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, також зазначив що у нього на утриманні знаходиться мати пенсійного віку,яка потребує допомоги. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 липня 1994 року у Волосівській сільській раді Надвірнянського району, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №9, який розірваний рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.08.2015 року. Згідно копії свідоцтва про народження сторони по справі є батьками неповнолітнього сина- Алексеєва [PERSON], [INFO], та неповнолітньої дочки - [PERSON] ( а.с.11,15). Неповнолітні діти проживають разом з матір'ю і знаходяться на її вихованні та утриманні, що сторонами по справі не заперечується. З січня 2013 року відповідач надає кошти на утримання дітей нерегулярно. Позивач [PERSON] працює техником у Дистанції колії ПЧ-12 м.Івано-Франківськ та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 4000 гривень. Як зазначила в позові позивач відповідач працює бурильщиком в ТзОВ Газпромбуріння філіал Ухтабуріння та отримує заробітню плату понад 3000 доларів США( а.с.58). Відповідач не заперечив,що працює на даному підприємстві,однак заперечив розмір заробітної плати, у звязку з чим судом була оголошена перерва для надання доказів. Не дивлячись на це, відповідач не скористався своїм процесуальним правом,передбаченим ст.10,11,60 ЦПК України, та доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав. Також, відповідач [PERSON] є пенсіонером та з 04.02.2014 року отримує пенсію у розмірі 20291 руб. 65 коп. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та доводів про те, що відповідач має постійний дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, які підляють стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, слід визначити в частині від заробітку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи,що обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити, та стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\3 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 23 червня 2015 року. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те,що у відповідача на утриманні знаходиться матір,яка часто хворіє та потребує значних коштів на лікування,оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин суду надано не було. Крім того, слід зауважити, що зазначені сторонами обставини на підтвердження своїх вимог і заперечень не позбавляють сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених\~ст.192 СК України\~звернутись до суду про їх зміну. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 487,20 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 10,11,60, 88,212-215,367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved