Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] і з врахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання повнолітньої дитини, [PERSON], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 609 гривень щомісяця до закінчення навчання або до досягнення нею 23 річного віку в залежності від того, яка обставина настане раніше, стягнути додаткові витрати по оплаті навчання [PERSON] за період з 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р. в розмірі 2450 гривень, стягнути 1\\2 частину додаткових витрат по оплаті навчання відповідно до договору до закінчення навчання [PERSON] або до досягненню нею 23 річного віку в залежності від того, яка обставина настане раніше, а також просила стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі з 25.08.1995 р. по 06.03.2001 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилась дитина - [PERSON] [INFO] р народження Позивач посилається на те, що на її утриманні також знаходиться неповнолітній син - [PERSON] та мати пенсіонер, [INFO]. З 01.09.2014 р. [PERSON] розпочала навчання у Київському університеті ім.Б.Грінченка, на денній формі навчання, і строк навчання відповідно до Договору визначений з 01.09.2014 р. до 30.06.2018 р. Згідно з умовами Договору про підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», вартість навчання становить 31000 гривень. На момент укладання Договору позивач сплатила кошти в розмірі 2100 гривень і продовжує оплачувати послуги за навчання щомісяця. В обгрнутування свого позову [PERSON] зазначає, що її доходів не вистачає для нормального утримання доньки та оплати навчання, в зв»язку з чим вона звернулась до суду. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що закон покладає обов»язок на обох батьків по утриманню дитини на час навчання, однак доходів позивача не вистачає для здійснення належного утримання доньки та оплату освітніх послуг. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивач не надала належних суду доказів, що дитина, яка навчається, потребує матеріальної допомоги, що витрати на оплату навчання несе сама позивач. Також представник відповідача на підставі наданих суду письмових доказів посилалась на відсутність можливості у відповідача в зв»язку з незначними доходами, наявністю іншої сім»ї, перебуванням на утриманні батьків похилого віку, надавати матеріальну допомогу. Крім того, представник відповідача просила відмовити позивачу у стягнення додаткових витрат по оплаті навчання, оскільки норми чинного законодавства не передбачають можливості стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину. Витрати на правову допомогу вважала необґрунтованими. Третя особа в судове засідання не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність і підтримала поданий позов. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25.08.1995 р. по 06.03.2001 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у подружжя народилась донька - [PERSON], [INFO]. На час звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів донька є повнолітньою. Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов»язані утримувати дочку, сина, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу. В силу положень ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що відповідно до довідки форми № 3, виданої КП «Житлово-експлуатаційна організація № 111 Голосіївського району», [PERSON] проживає разом зі своєю матір»ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 12.08.2014 р. між Київським університетом ім..Б.Грінченка та [PERSON], як замовником, був укладений Договір № 125004\\14 д, відповідно до умов якого Виконавець взяв на себе зобов»язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання [PERSON] на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр». Згідно умов Договору термін навчання становить з 01.09.2014 р по 30.06.2018 р. Плата за навчання визначена сторонами в розмірі 31000 гривні, з них :1 рік - 7000 гривень, 2 рік - 7500 гривень, 3 рік - 8000 гривень, 4 рік - 8500 гривень. Договір був підписаний позивачем у справі. Відповідно до наданих позивач квитанцій про оплату навчання, Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При вирішенні судом питання щодо наявності підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки на час її навчання суд враховує, що після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач вдруге одружився і у даному шлюбі у нього народилась дитина - [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні [PERSON] Крім того, суд враховує, що разом з відповідачем проживають його батьки: мати [PERSON], яка є пенсіонером, перебуває на диспансерному обліку з приводу цукрового діабету та на обліку в онкологічному диспансері, батько - [PERSON], пенсіонер. Також суд бере до уваги рівень матеріального забезпечення самого відповідача, який згідно з довідкою, наданою з місця роботи - ТОВ «ФеСт» отримує середню щомісячну заробітну плату 1400 гривень. Відомостей про наявність у відповідача інших доходів матеріали справи не містять. Ні позивачем, ні її представником в ході розгляду справи не було надано доказів про рівень доходів позивача, хоча суд наголошував на необхідності надання зазначених доказів, однак, в порушення вимог ст..ст.10, 60 ЦПК України зазначені докази надані не були і представник позивача вважав за можливе розглядати справу за наявними у матеріалах справи доказами. Суду надана лише довідка Управління соціального забезпечення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про те, що позивач у справі отримує соціальну допомогу як одинока мати. Однак, зазначена допомога надається їй на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Крім того, суду не надано доказів про відсутність доходів безпосередньо у [PERSON] - дочки сторін, на підтвердження того, що на час навчання вона потребує допомоги. Суду не надані докази про стан здоров»я сторін у справі та їх доньки, а тому зазначені обставини не можуть бути оцінені судом і взяті до уваги. Копія військового квитка відповідача з відміткою про те, що останній не придатний до вйськової служби у мирний час не є належним доказом в розумінні ст.58 ЦПК України на підтвердження стану здоров»я смирнова Л.А.. З врахуванням викладених судом обставин, оцінюючи всі досліджені докази суд приходить до висновку про те, що позивач в ході розгляду справи не довела обставини, які мають істотне значення при розгляді даного спору, а саме те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги в зв»язку з навчанням, рівень допомоги, яка надається матір»ю, є недостатнім для забезпечення її життєдіяльності. Також суд вважає, що з врахуванням сімейного стану відповідача, перебуванням на його утриманні інших осіб і рівня його матеріального забезпечення [PERSON] не може надавати допомогу на утримання дитини. З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на час її навчання не підлягають задоволенню. Також не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення додаткових витрат по оплаті навчання [PERSON] за період з 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р. в розмірі 2450 гривень та стягнення 1\\2 частину додаткових витрат по оплаті навчання відповідно до договору до закінчення навчання [PERSON] або до досягненню нею 23 річного віку в залежності від того, яка обставина настане раніше, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В силу положень глави 15 СК України стягнення додаткових витрат на дитину можливе у разі здійснення таких витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Положення ст.185 СК України не застосовуються до правовідносин з приводу утримання батьками їх повнолітніх дітей на час навчання, оскільки законом це не передбачено. Крім того, суд вважає, що позивач не довела, що витрати, які були здійснені по оплаті за навчання, здійснені саме нею, оскільки відповідно до інформації, яка міститься в платіжних документах, платником є [PERSON]. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат по оплаті за навчання як понесених, так і на майбутнє не можуть бути задоволені. Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судові витрат, до складу яких також входить витрати на правову допомогу, не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed