Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що внаслідок роботи на підприємстві відповідача він отримав професійні захворювання. У травні 2015 року рішенням ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» йому встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (токсикоз-пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ст. \~ \~ \~ \~Професійне захворювання було встановлено на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці № 2/2-11-3-905 від 12.02.2014, де зазначено, що позивач працював в умовах, які характеризувалися перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. За фактом професійного захворювання було проведено розслідування, за результатами якого складено акт розслідування хронічного професійного захворювання від 09.07.2014. Позивач неодноразова проходив огляд МСЕК та перебував на лікуванні. 02 лютого 2017 року висновком МСЕК йому встановлено 30 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроково. \~ \~ \~ \~У зв`язку з професійним захворюванням позивачу завдано моральної шкоди. Змінився його спосіб та якість життя, змушений лікуватися, постійно відчуває біль, стан здоров`я не поліпшується, не може допомагати по господарству, відчуває себе неповноцінною людиною. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 198000 грн. Представник відповідача надав відзив на позов. Вважають позовні вимоги необґрунтованими. В обґрунтування заперечення зазначають, що відшкодування моральної шкоди можливе лише за наявності вини особи, яка її заподіяла. Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці позивача санітарно-побутове забезпечення працівника було у повному обсязі. Позивач, усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, свідомо тривалий час працював у шкідливих умовах праці, отримуючи за це відповідні пільги, компенсації та більшу оплату. Актом розслідування хронічного професійного захворювання не визначені особи, які порушили законодавство про охорону праці, а також відповідачем зазначається що професійне захворювання позивача також було спричинено роботою останнього на інших підприємствах в шкідливих умовах праці. Це дає підстави вважати, що саме тривалий стаж роботи позивача став причиною виникнення у нього профзахворювання. Твердження позивача про порушення відповідачем законодавства про охорону праці не є доведеним, оскільки Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» виконує відповідно до ЗУ «Про охорону праці» всі вимоги.. Зазначають, що позивачем не обґрунтовано ціну позову та спричинення йому моральних страждань, зокрема вказують що зазначена сума моральної шкоди є значно завищеною Просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також представник відповідача надав клопотання про витребування доказів в якому зазначає, що у випадку задоволення позову для своєчасного та оперативного виконання судового рішення у нього є необхідність взнати реквізити рахунку позивача та просить суд просить суд витребувати у позивача, [PERSON] довідку видану банківською установою, про наявність у нього рахунку для поповнення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Позивач працював у відповідача в умовах впливу пилу та токсичних речовин електрогазозварником у періоди з 07.04.1980 по 16.02.1983; з 07.06.1989 по 02.04.1991; з 15.12.1997 по 13.09.2001; з 13.09.2001 по 18.08.2002; з 01.01.2004 по 01.12.2005; з 25.04.2003 по 01.01.2004; з 01.12.2005 по 26.09.2007; з 26.09.2007 по 30.11.2009. Позивач 30.11.2009 за власним бажанням звільнений за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Також позивач працював на ПАТ «АМКР» умовах впливу пилу та токсичних речовин електрогазозварником у період з 11.09.2002 по 25.03.2003. Також позивач працював на ТОВ «Промремонт»» умовах впливу пилу та токсичних речовин електрогазозварником у період з 01.12.2009 по 02.12.2014. Позивач 02.12.2014 за власним бажанням звільнений за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці [PERSON] № 2/2-11-3-905 від 12.02.2014 умови праці, в яких працював позивач у відповідача, є шкідливими. Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 08.05.2014, протокол № 819 встановлено професійний характер захворювання [PERSON] хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (токсикоз-пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ст. Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.07.2014 проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача, встановленого Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини». Відповідно до пункту 17 акту професійне захворювання виникло за таких обставин: перевищення граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: 1) При роботі електрогазозварником РУ-1 ТОВ «ПРОМРЕМОНТ»: марганець 0,30 мг/м3 при ГДК 0,2 мг/м3; пил з вмістом кремнію диоксиду (10%) 2,3мг/м3 при ГДК 1,0мг/м3. 2) При роботі електрогазозварником «ІнГЗК»: марганець 0,28 -15мг/м3 при ГДК 0,2 мг/м3; пил з вмістом кремнію диоксиду (10%) 1,9-12,3 мг/м3 при ГДК 1,0мг/м3; азот диоксид 8,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. 3) При роботі електрогазозварником КДГМК «Криворіжсталь»: марганець 0,28 -15мг/м3 при ГДК 0,2 мг/м3; пил з вмістом кремнію диоксиду (10-70%) 5,46мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3; азот диоксид 6,9 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 При огляді МСЕК від 02 лютого 2017 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 30 % , з яких 30 % ХОЗЛ, з 01 лютого 2017 року [PERSON] , встановлено 3 групу інвалідності безстроково. [PERSON] з приводу професійних захворювань періодично проходив лікування в медичних закладах. Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через погіршення здоров`я, постійне лікування, вимушені зміни способу життя, втрати професійної працездатності. Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~ Суд вважає встановленим факт спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок настання у позивача стійкої втрати професійної працездатності: 65 % та 3 групи інвалідності. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагають від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Доводи представника відповідача про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, ступінь вини підприємства у заподіянні шкоди. Судом при визначенні розміру моральної шкоди враховується той факт, що професійне захворювання позивача виникло в результаті роботи позивача впродовж трудової діяльності на 3-х підприємствах де були наявні шкідливі умови праці, а саме: ПАТ «АМКР», ТОВ «Промремонт», та підприємство відповідача ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». Також суд враховує вину підприємства в отриманні позивачем професійного захворювання, тривалість роботи позивача на підприємстві, наявність шкідливих умов праці. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 45000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial