Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд №90, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Дніпропетровська, розташованого на земельній ділянці, що надана у користування, мотивуючи тим, що їй належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який не є їй родичем та дана особа зареєстрована у вказаному житловому будинку ще до набуття права власності позивачем на вищевказаний житловий будинок. Враховуючи вищевикладене позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком розташованим за адресою місто Херсон, вул. Дніпропетровська, №90. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином через, причини не явки суду не відомі. Ухвалою суду від 10 січня 2018 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] 16.09.2015 року за реєстровим №1-1302 позивачу належить 38/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд №90, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Дніпропетровська, розташованого на земельній ділянці, що надана у користування. Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2015 року, номер запису про право власності - 11192244. Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO], зареєстрованими значаться [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно листа Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області №6021/14.21-29 від 17.10.2017 року, [PERSON], помер 03.02.2006 року. Згідно копії довідки №446 виданої головою квартального комітету від 01.11.2004 року за адресою м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 90 зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], які не проживають за даною адресою з 24.07.2003 року. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 2003 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved