Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі № 66. В квартирі зареєстровані попередній власник [PERSON] та її чоловік [PERSON] , які за вказаною адресою з 2014 року не мешкають, оскільки виїхали до Російської Федерації. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідачів перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та стягнути на її користь судові витрати по справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.02.2020 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в у судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належно, надали суду нотаріально посвідчену заяву, в якій визнають позовні вимоги, та просять суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , просять розглядати справу без їх участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] .. В січні 2020 року вона за довіреністю відповідачів продала квартиру позивачу [PERSON] . В літку 2019 року відповідачі виїхали до родичів в м. Тюмень Російської Федерації. В квартирі речей відповідачів не має. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі- продажу квартири від 16.01.2020 року, посвідченого державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори Донецької області Доценко О.В., [PERSON] , діюча за довіреністю від імені [PERSON] , продала, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,0 кв.м., житловою 25,9 кв.м. За реєстровано у реєстрі за № 66. Відповідно до довідки б/н від 10.02.2020 року, виданої ОСББ «Елада м. Гірник», за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту № 289 від 28.10.2020 року, складеного депутатом Гірницької міської ради Мироновим О.С., свідки: [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що за адресою: [ADDRESS] з березня 2014 року за вищевказаною адресою не проживають [PERSON] , [PERSON] , зі слів свідків вони виїхали за межі країни. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Так як відповідачі за місцем реєстрації не проживають, право власності на квартиру у колишнього власника припинено, тому припинення права власності на квартиру колишнього власника припиняє і його право на користування цим житлом, а також припиняє і право на користування цим житлом членів сім`ї колишнього власника. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року в справі № 6-158цс14, та у справі № 452/1251/17 від 22.03.2018 року. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст.405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідачів у спірному приміщенні понад один рік є поважними. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved