Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 27.12.2011 року відповідач, [PERSON] отримав кредит б/н у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, відповідач станом на 09.01.2018 року має заборгованість у розмірі 75705,11 грн., що складається: 23427,41 грн. - тіло кредиту; 4108,71 грн. - нараховано процентів за користування кредитом, 44087,79 грн. - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 3581,20 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 75705,11 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2011 року відповідач, [PERSON] отримав кредит б/н у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір № б/н від 27.12.2011 року, про що свідчить підпис у заяві. Наданий Банком розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував. Станом на 09.01.2018 року, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 75705,11 грн., що складається з: 23427,41 грн. - тіло кредиту; 4108,71 грн. - нараховано процентів за користування кредитом, 44087,79 грн. - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 3581,20 грн. - штраф (процентна складова). Правильність наданих банком розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Разом із цим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь Банку пені та штрафу, суд приходить до наступного. Відповідно до Умов і правил про надання банківських послуг передбачено застосування пені та штрафу як виду цивільно-правової відповідальності. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідним відмовити у стягнені суми пені у розмірі 44087,79 грн. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 31617,32 грн., що складається з: 23427,41 грн. - тіло кредиту; 4108,71 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 3581,20 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial