Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку з частиною надвірних будівель та земельною ділянкою, посилаючись на те, що 23.04.2015 року рішенням апеляційного суду Полтавської області було визнано за [PERSON] право власності на 1/4 житлового будинку з надвірними прибудовами за адресою: м. Полтава, вул. Інститутський проріз, буд. 34, в порядку спадкування за законом після смерті 01.05.1995 року батька [PERSON], та вирішено провести реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Інститутський проріз, буд.34, у м. Полтаві по варіанту №2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 14.04.2015 а також виділено та визнано право власності за [PERSON] на 27/100 частин житлового будинку по вул. Інститутський проріз, буд.34, у м. Полтаві, як зазначено на схемі додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 2015 року, а саме: в житловому будинку літ. «А-1»: кімната 1-10 площею 10.0 кв.м., кімната 1-11 площею 6.70 кв.м.; у прибудові літ. «а4»: частина сіней 1-5 площею 7.40 кв.м.; у цокольному поверсі літ. «А1-1» приміщення кладову III площею 9.20 кв.м., частину технічного підпілля II площею 17.9 кв.м.; частину огорожі №2. Зобовязано [PERSON] та [PERSON] здійснити переобладнання, зазначені у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 14.04.2015 року до додаткового варіанту №2 розподілу будівель. Визначено порядок користування земельною ділянкою по вул. Інститутський буд.34, у м. Полтаві по додатковому варіанту порядку користування №2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №33 від 14.04.2015 року. Виділено в користування [PERSON] земельну ділянку площею 179 кв.м., яка складається із земельної ділянки площею 175.0 кв.м. та 1/2 площі загального користування співвласників - 4.0 кв.м. Проте відповідач створює перешкоди в користуванні позивачем належною їй частиною житлового будинку, а також в користуванні речами, що залишились в ньому. 25.04.2016 року, 22.05.2016 року та 12.06.2016 року вона, за попередньо попередивши позивача прибувала для вселення в свою частину домоволодіння, проте [PERSON] був відсутній, ворота паркану зачинені, доступ до земельної ділянки та будинку не наданий, про неможливість зявитись у визначений час відповідач не повідомив. Таким чином вона права користуватись своїм майном, оскільки у паркані відповідач встановив калитку на подвіря, яку зачинив на замок, ключа в неї не має, вільного доступу до свої частини будинку вона також не має. Відповідач її прилюдно ображає нецензурними словами в присутності сусідів та сторонніх осіб, чинить бійки. З наведених підстав просила суд задовольнити позов, зобовязати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженні її 1/4 частиною житлового будинку з надвірними прибудовами та земельною ділянкою площею 179 кв.м та надати [PERSON] дублікат ключів від воріт паркану та цілодобовий вільний доступ до частини її домоволодіння (а.с. 2-5, 42-44). В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали з викладених в них підстав. Крім того, пояснили, що позивач може потрапити до своєї частки будинку лише через належну відповідачу частку, оскільки її частина земельної ділянки виходить на пагорб. Відповідач та його представник предявлений позов не визнали з викладених в письмових запереченнях підстав (а.с. 50-52) у звязку з тим, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23.04.2015 року проведено реальний розподіл спірного домоволодіння. 27.08.2015 року за заявою [PERSON] та поданим нею виконавчим листом було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення. В межах цього виконавчого провадження його було зобовязано виконати передбачені рішенням суду переобладнання. На виконання рішення суду він особисто за власний рахунок виконав всі необхідні переобладнання та відділив свою частину будинку та земельної ділянки від частини будинку та земельної ділянки, виділеної [PERSON], а саме: заклав відповідні дверні отвори, улаштував перегородки в будинку та цокольному поверсі, зробив огорожу по межі земельної ділянки. У звязку з повним виконанням відповідачем судового рішення постановою державного виконавця від 26.11.2015 року виконавче провадження, відкрите за заявою [PERSON] закрито. Крім того, державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження за його заявою про зобовязання [PERSON] вчинити переобладнання, передбачені рішенням суду. У звязку з перешкодами, які чинила [PERSON], 15.12.2015 року державний виконавець виніс постанову про закриття виконавчого провадження у звязку з неможливістю виконання рішення без участі боржника [PERSON] та надіслано подання до відділення поліції. Таким чином він не може потрапляти на її земельну ділянку та до її частки будинку, а тим більше вчиняти їй перешкоди в користуванні, оскільки його частина огороджена та відокремлена згідно рішення суду, а позивач може потрапляти до своєї земельної ділянки та до своєї частки будинку самостійно зі боку своєї земельної ділянки. З наведених підстав просили суд відмовити в позові. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила,що [PERSON] є її матірю, [PERSON] дядьком. Їй відомо, що матір успадкувала частину будинку, а дядько чинить їх перешкоди в користуванні. Про випадок коли [PERSON] побив [PERSON] їй відомо зі слів, очевидцем цих подій вона не була. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач є її батьком, а позивач тіткою. Свідок часто відвідує батька за його місцем проживання. Переобладнання були здійснені [PERSON] на підставі виконавчого листа, який предявила до виконання [PERSON] В теперішній час [PERSON] може вільно потрапляти до своєї частки через свою земельну ділянку. Суд, заслухавши показання сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч.ч. 1,2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Дана правова норма кореспондується з положеннями ст. 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як розяснено в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Суд встановив, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23.04.2015 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2015 року в частині реального розподілу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 житлового будинку з надвірними прибудовами по Інститутському прорізу, 34, у м. Полтаві в порядку спадкування за законом. Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 житлового будинку з надвірними прибудовами по Інститутському прорізу, 34, у м. Полтаві в порядку спадкування за заповітом. Проведено реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями по Інститутському прорізу, 34, у м. Полтаві по варіанту № 2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 14.04.2015 року. Виділено та визнано право власності за [PERSON] на 27/100 частини житлового будинку по Інститутському прорізу, 34, у м. Полтаві, як зазначено на схемі додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 14.04.2015 року червоним кольором, а саме: в житловому будинку літ. «А-1»: кімната 1-10 площею 10,0 кв.м., кімната 1-11 площею 6,70 кв.м.; у прибудові літ. «а4»: частина сіней 1-5 площею 7,40кв.м.; у цокольному поверсі літ. «А1-1» приміщення кладову III площею 9.20 кв.м., частину технічного підпілля II площею 17.9 кв.м.; частину огорожі № 2. Виділено та визнано право власності за [PERSON] на 73/100 частини житлового будинку по Інститутському прорізу,34, у м. Полтаві, як зазначено на схемі додаткової судової будівельно-технічної експертизи №33 від 14.04.2015 року синім кольором, а саме: в житловому будинку літ. «А-1»: коридор 1-7 площею 4.50 кв.м., кімната 1-8 площею 6.60 кв.м., кімната 1-9 площею 18.10 кв.м.; у цокольному поверсі літ. «А1-1» приміщення: коридор І площею 7.30 кв.м., частина технічного підпілля II площею 27.2 кв.м., толочна 1-2 площею 5.80 кв.м.; погріб літ. «а2» ; сарай літ «Б»; сарай літ. «В»; гараж літ. «Д»; сарай літ. «Г»; вбиральня літ. «Е» - 966 грн.; альтанка літ. «Ж»; огорожа №1; частину огорожі №2 ; огорожа №3; замощення №4. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці часток в сумі 1700 грн. Зобовязано [PERSON] та [PERSON] здійснити переобладнання, зазначені у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 14.04.2015 року до Додаткового варіанту №2 розподілу будівель. Визначений порядок користування земельною ділянкою по Інститутському прорізу, 34, у м. Полтаві по додатковому варіанту порядку користування № 2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 14.04.2015 року. Виділено в користування [PERSON] земельну ділянку площею 179 кв.м., як показано на схемі червоним кольором, яка складається із земельної ділянки площею 175 кв.м. та 1/2 площі загального користування співвласників - 4,0 кв.м. Виділено в користування [PERSON] земельну ділянку площею 536 кв.м., як показано на схемі синім кольором, яка складається із земельної ділянки площею 532 кв.м. та 1/2 площі загального користування співвласників - 4,0 кв.м. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.8-16, 53-57). Таким чином вказаним судовим рішенням здійснений реальний розподіл спірного домоволодіння та земельної ділянки. При цьому сторонами не оспорювався той факт, що вони погодились із вказаним судовим рішенням та не оспорювали його в касаційному порядку. Також судом встановлено, що право власності сторін на належні їм згідно рішення апеляційного суду частки спірного домоволодіння зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 94, 140-142). Відображені в резолютивній частині рішення апеляційної інстанції від 23.04.2015 року додатковий варіант №2 розподілу будівель та додатковий варіант порядку користування № 2(згідно висновку № 33 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 14.04.2016 року) (а.с. 58-69, 78-94) містять також схематичне зображення варіанту порядку користування земельною ділянкою (а.с. 69), з якого вбачається, що одна з меж земельної ділянки [PERSON] довжиною 9,3 кв.м примикає до проїзду, що знаходиться поза межами ділянки [PERSON], у звязку з чим [PERSON] має встановлену експертом можливість самостійного проходу до своєї частки домоволодіння через виділену в її користування земельну ділянку. Вказана обставина фактично встановлена судовим рішенням, яким проведено реальний поділ домоволодіння, що можливо лише за умови можливості влаштування окремих входів та вільного потрапляння до поділених частин будинку. Оскільки рішення Апеляційного суду Полтавської області від 23.04.2015 року, сторонами в касаційному порядку не оскаржувалось, суд вважає встановленими вищезазначені обставини на підставі ч.3 ст. 61 ЦПК України. У звязку з ухиленням боржника [PERSON] від виконання рішення суду від 23.04.2015 року державним виконавцем був складений відповідний акт та направлено подання до відділення поліції для вирішення питання про її притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 382 КК України, що підтверджується копією подання (а.с. 70-71, 95-96). В той же час судом встановлено, що відповідач [PERSON] в повному обсязі виконав зобовязання за рішенням суду від 23.04.2015 року. Переобладнання, зазначені у висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 116 від 9.11.2015 року, здійснені відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 14.04.2015 року, що підтверджується копією постанови державного виконавця від 26.11.2015 року про закриття виконавчого провадження, а також копією висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 116 від 9.11.2015 року (а.с. 73, 98-124). Таким чином, на підставі наведених доказів судом встановлено, що всі здійснені [PERSON] переобладнання та огородження земельної ділянки були вчиненні ним виключно в межах виконання судового рішення та з дотриманням визначеного експертним висновком порядку. Крім того на [PERSON] не покладався обовязок по наданню доступу [PERSON] до її частки будинку через частину, яка виділена йому у власність. У звязку з чим здійснені [PERSON] переобладнання по відокремленню його частки домоволодіння та відмова пропускати [PERSON] на територію виділеної йому земельної ділянки та до його частини домоволодіння не можуть бути розцінені судом як чинення перешкод позивачу [PERSON] в користуванні її часткою домоволодіння та земельної ділянки, що була виділена їй в користування. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29.06.2016 року, яке набрало законної сили, припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Полтава, проріз Інститутьский, 34 (а.с. 143-145). Крім того, судом встановлено, що станом на 06.12.2016 року відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 138 від 06.12.2016 року на підставі проведеного обстеження, експерт у додатку № 2 наводить схему фактичного порядку користування земельною ділянкою домоволодіння за адресою: м. Полтава, Інститутський проріз, 34. Відповідно до цієї схеми [PERSON] фактично особисто користується земельною ділянкою, що виділена їй рішенням суду в особисте користування, а також фактично особисто користується частиною (4 кв.м.) земельної ділянки, яка виділена в спільне користування [PERSON] та [PERSON] за рішенням Апеляційного суду Полтавської області по справі № 553/4662/13-ц (провадження № 22-ц/786/831/15) від 23.04.2015 року (а.с. 170-182). При цьому позивачем та її представником, незважаючи на розяснення суду, не було заявлено клопотання про проведення експертного дослідження з метою спростування тверджень відповідача та наданого ним доказу щодо фактичного користування [PERSON] земельною ділянкою. З огляду на наявні судові рішення, письмові вимоги позивача, направлені відповідачу про те, щоб він відкрив ворота свого паркану та вхідні двері до своєї частки будинку є безпідставними, оскільки судовими рішеннями на [PERSON] не покладався обовязок по наданню доступу [PERSON] до її частини домом оволодіння через виділену в його користування земельну ділянку або через його частину домоволодіння, право спільної часткової власності на яке припинено рішенням суду. Надані позивачем копії відповідей з органів поліції підтверджують наявність конфліктних взаємовідносин між сторонами, в той же час не є доказом того, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні її часткою (а.с. 18-20). Копія вироку суду від 14.03.2016 року підтверджує факт спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень [PERSON] за адресою м. Полтава, вул. Інститутський проріз, 34, (а.с. 21-26) в той же час не містить відомостей про те, чи відбулись вказані події на 73/100 домоволодіння, що належить на праві власності [PERSON], або на 27/100 домоволодіння, що належать [PERSON], що з огляду на предмет позову та кваліфікацію дій [PERSON] дійсно підтверджує наявність неприязних відносин між сторонами, які стали причиною спричинення тілесних ушкоджень, але не є доказом того, що [PERSON] своїми діями чинив перешкоди [PERSON] в користуванні її часткою домоволодіння. Надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог про неможливість потрапляння з боку виділеної їй в користування земельною ділянки до її частини домоволодіння фотокартки не можуть бути визнані судом допустими доказами, оскільки не містять жодних ідентифікуючих даних, на них зображені дерева та кущі через які проглядає кут будинку, жодних інших відомостей з наданих фотокарток встановити неможливо. Відповідно до ч.3 ст.10, чч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, в тому числі позивачу, під час розгляду справи було розяснено їх права та обовязки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується записом судового засідання. Разом з тим, позивач та її представник в судовому засіданні заявили, що ніяких інших клопотань та доказів позовних вимог вони не мають, та не заперечували проти закінчення дослідження доказів. Таким чином, в судовому засіданні позивач [PERSON] не подала суду жодних доказів про те, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди в користуванні виділеною їй земельною ділянкою та частиною домоволодіння, розташованого за адресою: Полтава, вул. Інститутський проріз, 34, а посилання позивача на протиправність дій відповідача, які полягають в огородженні його частки та запереченнях проти того щоб позивач потрапляла до своєї частки через його земельну ділянку, та здійсненням такими діями перешкод в користуванні власністю [PERSON] спростовуються фактичними обставинами справи встановленими судом під час судового розгляду. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні в користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку з частиною надвірних будівель та земельною ділянкою є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed