Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду зі вищевказаним позовом. Вказала, що [PERSON] є її рідним батьком. 06 грудня 2017 року їй виповнилось 18 років. Маючи намір навчатися та здобувати професію «Оператора компютерного набору. Обліковець з реєстрації бухгалтерських даних» вона вступила на денну бюджетну форму навчання у Державний професійно-технічний навчальний заклад «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» із терміном навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 рік. Просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на її утримання у звязку із продовженням навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Вінницькому міжрегіональному вищому професійному училищі», у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до припинення навчання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву з клопотанням справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України\~\~ якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з'явився в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача. На підставі\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі свідоцтва про народження серії І-АМ № 091056 виданого 24 грудня 1999 року встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Із довідки виданої директором Державний професійно-технічний навчальний заклад «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» від 29 січня 2018 року № 033 встановлено, що [PERSON] дійсно навчається у ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище». Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року(а.с.5). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обовязку матері, батька утримувати повнолітню дочку, яка продовжуює навчатися. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку чи сина в твердій грошовій сумі або у частці від доходу платника. Як розяснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3 обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач не працює, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має та повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. При визначенні суми, яку потребує донька відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище доньки, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, інші доходи, які він отримує, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, ту обставину, що донька відповідача, як повнолітня особа, повинна самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх розмір у сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Разом з цим, позовна вимога стосовно розміру аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню з огляду на наступне: Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України - правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки вимога позивача [PERSON] про розмір аліментів, який не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, не базується на вимогах чинного цивільного, сімейного законодавства, тощо, відтак суд дійшов висновку про те, що в цій частині, в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 31 січня 2018 року за вх..№791, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 31 січня 2018 року. Згідно ст.430\~ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial