Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що вона з відповідачем, який на той час був у шлюбі, мала близькі стосунки з 05.03.2000 р., фактично проживали за адресою: [ADDRESS]. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Весь час її вагітності [PERSON] опікувався нею, зустрічав її з сином з пологового будинку і в подальшому фактично виконував обов»язки батька. Дитину вона записала на себе, оскільки відповідач на той час був одружений. До 8-ми років дитини, [PERSON] проживав з нею та дитиною однією сім»єю, допомагав та забезпечував її та сина матеріально. З 2012 року їх стосунки з відповідачем розладилися та вони стали проживати окремо. З цього часу [PERSON] не допомагає дитині матеріально і фактично не спілкується з ним, уникає спілкування з нею. Вона не в змозі матеріально забезпечити життя та нормальний розвиток дитини. Просила суд визнати, що [PERSON], [INFO], мешканець с.Цукурине, Селидівського р-ну Донецької області, є батьком [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи; судовий збір в розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1600, 00 коп. Позивач уточнила позовні вимоги та крім заявлених вимог просила стягнути з відповідача на її користь витрати за проведення судово-генетичної експертизи в розмірі 6 082, 71 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачку знає з 05.03.2006 року, дійсно у них були близькі стосунки, а в кінці 2000 року вони посварились з причини, що в неї був інший чоловік. Вони не зустрічалися 3-4 місяці. Позивачка зустрічалась з іншим чоловіком. Потім він дізнався, що [PERSON] вагітна. Він, дійсно забирав позивачку з дитиною з пологового будинку, іноді до неї приходив, на 5 - річчя хлопчика подарував йому велосипед. Дитина зверталася до нього, як до батька. Але у нього є сумніви, що дитина його, оскільки у позивачки на той час були інші чоловіки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом з [PERSON] та знає [PERSON], який казав, що [PERSON] мати його сина. Саме він надав ім»я дитині. До позивачки він часто приїжджав, вони разом проводили свята, в 2009 році на травневі свята привіз їм подарунки, вони їздили на природу. Іноді бували у неї вдома. До 2011 року [PERSON] називав хлопчика сином, а потім не став до них приїжджати та стверджував, що дитина не від нього. Свідок [PERSON].в судовому засіданні пояснила, що вона є матір»ю позивачки. [PERSON] знає з березня 2000 року. Він їй казав, що кохає її дочку, сам відвозив дочку в пологовий будинок та забирали вони її з лікарні разом. Він постійно приходив до дочки, 3-4 рази на тиждень. Дитину називав сином, робив йому подарунки. Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого виконкомом Цукуринської селищної ради м.Селидове Донецької області, [PERSON] народився [INFO]. Реєстрація народження дитини була проведена відповідно до вимог ст. 135 СК України. Походження дитини визначається за заявою жінки та чоловіка , які не перебувають у шлюбі між собою. Позов пред'являється матір'ю дитини , так як батько вказав на те , що батьківство визнає лише після проведення відповідних експертиз. По справі була проведена 13.06.2016 року молекулярна-генетична експертиза КЗ «Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи» ДОР» за №197. Відповідно до висновку експерта [PERSON] - [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого [PERSON], [INFO]. Верогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв»язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9998%. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. У відповідності до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що в ході судового розгляду справи, суд вважає, що встановлено та підтверджено достовірними, достатніми та належними доказами, що дійсно [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України - батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, з урахуванням обставин зазначених у ст. 182 СК України - розмір стягнення, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, інші обставини по справі, у відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України , з урахуванням вимог ст. 182 СК України ,суд присуджує аліменти на утримання дитини у частці від доходу батька , так як визначення аліментів у твердій грошовій сумі, визначається якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин ,що мають істотне значення. Розмір аліментів на утримання дитини суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання, тих обставин, що аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу та заробітку відповідача не порушує вимоги чинного законодавства. Аліменти в зазначеній частині відповідають можливості виплати таких аліментів відповідачем. Відповідно до ст.79 СК України аліменти слід стягувати з дня подання позовної заяви. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з надання послуг правової допомоги, судового збору та витрат за проведення судово-генетичної експертизи. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, стягуються з відповідача на його користь пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до статті 1 Закону України «про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем в підтвердження понесених витрат на правову допомогу були надані Договір про надання правової допомоги від 17.02.2016 р., укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON], Акт виконаних робіт, який є додатком до договору. Відповідно до ЗУ «про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд вважає, що за надання правової допомоги слід стягнути з відповідача на користь позивача 1600,00 грн. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем підтверджено квитанцією судові витрати за проведення судово-генетичної експертизи в розмірі 6 082, 71 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 79, 125, 128, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ЗУ «про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,

Outcome: approved