Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 травня 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом № 507 та визначити місце проживання їхньої спільної доньки [PERSON]., [INFO]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що спочатку сімейне життя у них складалось нормально, однак з часом відносини погіршились, вони зрозуміли, що є різними людьми, з різними поглядами на життя, між ними втрачено почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. В зв'язку з різними поглядами на життя та небажанням відповідача змінюватись, систематично почали виникати сварки та конфлікти, які призвели до того, що вони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Більше того, має сумніви щодо психічної повноцінності відповідача, вважає, що останній страждає на психологічні розлади, які дисимулює, що виражається у його неадекватній поведінці та ставленні до оточуючих. Стверджує, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до жінки та дітей, піклування про створення в сім'ї доброзичливої атмосфери. Неприязні відносини між сторонами негативно впливають на психічний стан їхньої спільної дитини та спричиняє їй душевні страждання, хвилювання, а тому, з урахуванням усіх обставин, настоює на тому, щоб донька залишилась проживати з нею, оскільки дійти з відповідачем згоди щодо даного питання в позасудовому порядку не вдалося. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що конфлікт в сім'ї носить тривалий та постійних характер, категорично заперечили можливість подальшого примирення. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, ствердили, що шлюб між сторонами дійсно існує формально, так як разом з позивачем не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Щодо питання про визначення місця проживання спільної дитини зазначили, що відповідач не має жодних заперечень відносно того, щоб донька, з огляду на її малолітній вік, проживала з матір'ю, проте не вбачають потреби у документальному закріплені цього положення. Представник третьої особи орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні жодних заперечень щодо задоволення позовних вимог не висловив, вважає, що питання розірвання шлюбу між сторонами є їхнім самостійним рішенням, а щодо питання визначення місць проживання спільної дитини сторін, вважає, що така повинна залишитись проживати з матір'ю. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони 14 травня 2013 року зареєстрували шлюб у Львівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, записаний в книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 507, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від серії [NUMBER], виданим 14.05.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін, за час перебування у шлюбі, народились донька - [PERSON], [INFO].н., про свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.05.2014р., актовий запис 1679. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2013 року, міцної сім'ї не утворили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім'ї, сторони протягом тривалого часу не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Як ствердив суду позивач та не заперечив відповідач, конфлікт в сім'ї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім'я існувати не може, між сторонами втрачено, відсутні довіра та взаєморозуміння, а примирення та відновлення сімейних стосунків неможливе. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом положень ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно положень ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, малолітній вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати, при цьому, з врахуванням усіх встановлених даних та обставин, малолітню доньку сторін [PERSON], [INFO]., після розірвання шлюбу батьків, слід залишити проживати з матір'ю. На підставі ст.ст. 19, 105, 110, 112, 160-161 СК України, ст.29 ЦК України та

Outcome: approved