Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки по вул.Шевченка,9 в с.Передівання, Городенківського району. Поряд з нею розміщено господарство [PERSON] [PERSON] стверджує, що відповідач повністю обмежила їй доступ до її господарства з 30.07.2015 року. Зазначає, що вона зазнала збитків в сумі 1575 гривень з вини відповідача за простій автотранспорту, бо змушена була вигрузити привезені будівельні матеріали в сусідів, а вже потім переносити до свого господарства. Представник позивача просив даний позов задовольнити. Відповідач проти позову заперечила. Ствердила, що вона користується правомірно своєю земельною ділянкою і [PERSON] має заїзд з іншої сторони. Зазначила, що 01.09.2015 року дійсно до неї підходив [PERSON], якому вона повідомила, що з 30.07.2015 року проїзду через її подвіря немає. Також зазначила, що нікого автомобіля в той час біля брами не було і що будівельні матеріали вона бачила у [PERSON] на подвірї. Представник відповідача також просив відмовити у задоволенні позову і зазначив, що в договорі який подав представник позивача, нічого не зазначено про сплату за простій автомобіля, а є тільки відповідальність покупця за не прийняття товару. Крім того позивачем не зазначено ні часу простою, ні місця, як і не доведено, що поставлений їй товар вона не змогла отримати через вину [PERSON]. Суд вислухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що: Позивач [PERSON], являється власником земельної ділянки за адресою с.Передівання вул.Шевченка,9 Городенківського району яка межує із земельною ділянкою на якій розміщено житловий будинок відповідача і якою користується [PERSON] Позивач уклавши цивільно-правову угоду з [PERSON] від 01.09.2015 року виконувала ремонтні роботи в своєму житловому будинку (а.с. 45-46). Згідно Договору поставки від 28.08.2015 року позивачу було поставлено 01.09.2015 року будівельні матеріали. Свідок [PERSON] ствердив, що він, так як мав виконувати ремонтні роботи житлового будинку, супроводжував автомобіль з будівельними матеріалами до господарства позивача. Але приїхавши до нього автомобіль не зміг туди заїхати, оскільки брама перед проїздом була закрита і [PERSON] ствердила, що заїзду вже нема. У звязку з чим матеріали вони вигрузили за межами господарства позивача, а вже потім переносили туди і автомобіль зміг поїхати значно пізніше ніж, як щоб вони вигружали матеріали на подвірї [PERSON] Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні, а [PERSON] не заперечила, що вона повідомила [PERSON] про відсутність проїзду, хоча наголосила, що автомобіля біля брами не було і вона знає, що потім будівельні матеріали були на подвірї [PERSON], а на даний час ремонтні роботи вже здійснено. Крім того ніким не спростовано, що відповідач перегородила проїзд брамою, який згідно Рішення Городницької сільської ради №55 від 08.09.2013 року є заїздом до господарства по вул.Шевченка,9, в с.Передівання Городенківського району і що землі цього проїзду відносяться до земель загального користування. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом не береться до уваги твердження представника позивача, що [PERSON] сплатила 1575 грн. за простій автомобіля згідно вимог Договору про постачання матеріалів будівельного призначення від 28.08.2015 року з вини [PERSON], оскільки в самому Договорі фактично відсутні посилання на сплату за простій автомобіля і не зазначено який час слід рахувати як простій, та не обумовлено протягом якого часу має бути здійснена вигрузка будівельних матеріалів, а передбачено тільки в п.5.3, що покупець ([PERSON]С.) несе відповідальність у випадку неможливості забезпечення прийняття товару у вигляді штрафу у розмірі 10 % від вартості товару, хоча сам товар (будівельні матеріали), як підтвердив свідок [PERSON] робітниками було перенесено 01.09.2015 року на подвіря [PERSON] тобто його було фактично прийнято. Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову про стягнення з відповідача завданих матеріальних збитків в розмірі 1575 гривень, які позивач сплатила саме з вини [PERSON] за простій автомобіля 01.09.2015 року слід відмовити за безпідставністю вимог. На підставі наведеного

Outcome: dismissed