Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно посилаючись на те, що КП « ПОКПЛ ім.. О.Ф. Мальцева ПОР » є опікуном недієздатного [PERSON] , який внаслідок стійкого психічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. [PERSON] є єдиним спадкоємцем квартири [ADDRESS] , яка належала на праві власності його матері [PERSON] 12.08.2015 року укладений договір купівлі-продажу спірного житла між [PERSON] і [PERSON] . Підставою для укладання договору купівлі-продажу стало свідоцтво про право власності на приватизацію житла № 1478 від 07.12.1995 року, що видане на ім`я [PERSON] , яке органом приватизації житла не видавалось. Дана обставина унеможливлює провести реєстрацію права власності на дану квартиру за [PERSON] в порядку спадкування після померлої [PERSON] , а тому позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року за клопотанням позивача виключено зі складу відповідачів Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради та залучено їх до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома. Відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надавав, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надходило. Представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Янченко Я.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що органом приватизації житла свідоцтво про право власності від 07.12.1995 року на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] не видавалось. При вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та представник Житлово-будівельного кооперативу « Прогрес » в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла. ( а.с. 8) Згідно з свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок № 422 від 20.02.1991 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. ( а.с. 16). 12 серпня 2015 року був укладений договір купівлі-продажу спірного житла між [PERSON] і [PERSON] . Підставою для укладення договору купівлі продажу було свідоцтво № 1478 від 07.12.1995 року про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] . Право власності зареєстровано в установленому законом порядку (а.с.15). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.02.2016 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено його опікуном головного лікаря Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] ( а.с. 9). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2017 року визнано за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] .( а.с. 12) Також, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2018 року скасовано запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нерухоме майно, зареєстрованого за адресою: квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 701379053101.( а.с. 13) Згідно відповіді Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради від 04.11.2019 року № 01-05/01.1-10/1860 органом приватизації житла Управління свідоцтво про право власності від 07.12.1995 року № 1478 на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] не видавалося.( а.с. 5). Статтею345 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно ч. 4 ст. 5 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду » право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Ч. 5 ст. 5 цього ж закону зазначає, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч.2\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~ передача квартир, житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі , житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири, житлового приміщення у гуртожитку. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до пункту 1\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», «Прокопович проти Росії», «МакКенн проти Сполученого Королівства», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Згідно ст.. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст..82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі за позовом Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева в інтересах недієздатного [PERSON] до [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності позов задоволено. Скасовано запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нерухоме майно, зареєстрованого за адресою: квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 701379053101. Таким чином, судом встановлено, що органом приватизації житла Управління майном комунальної власності міста свідоцтво про право власності від 07.12.1995 року № 1478 на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] не видавалося, а на підставі цього свідоцтва був укладений 12.08.2015 року договір купівлі-продажу спірної квартири між [PERSON] та [PERSON] , який у послідуючому рішенням суду визнаний недійсним. Дані обставини унеможливлюють реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування після померлої [PERSON] , а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved