Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 31 серпня 2015 року помер її син [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок (домоволодіння) №15 з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці розміром 451 кв.м. у м.Дніпро, по пров. Баженова. Житловий будинок (домоволодіння) належав [PERSON] на підставі договору довічного утримання (догляду), укладеного ним з позивачем 30 серпня 2008 року та посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за №1-8645. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі договору дарування від 30 серпня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за №1- 8646, де вона є дарувальником. За життя [PERSON] не складав та не видавав заповіт на розпорядження його майном, тому спадкування здійснюється за законом. [PERSON] являється дружиною покійного [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом. Відповідач прийняла спадщину звернувшись із заявою до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Також, прийняв спадщину син покійного [PERSON], який рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2012 року визнаний недієздатним. Інші спадкоємці першої черги права на спадкування за законом відсутні, так як відмовились від прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] виявилось, що спадкодавець не зареєстрував право власності на вищевказане нерухоме майно, у звязку з чим, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в м.Дніпро, пров.Баженова,буд. 15. Згідно до ч. 1 ст. 757 ЦК України обовязки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. За таких обставин, до [PERSON] та [PERSON] перейшли й обовязки [PERSON] за договором довічного утримання. Відповідно до ч.2 ст.746 ЦК України: набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа незалежно від її організаційно-правової форми, здатна надавати відчужувану обумовлене договором забезпечення. В даному ж випадку, один із спадкоємців, а саме [PERSON] є недієздатною особою та сам потребує опіки, у звязку з чим не в змозі забезпечити її утримання. 30 серпня 2008 року вона уклала з [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого йому переходить право власності на житловий будинок, та в той же день між ними був укладений договір дарування земельної ділянки, на якій розташований зазначений житловий будинок, з відповідною частиною господарчих будівель та споруд. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. При укладенні оспорюваних договорів, вона, будучи особою похилого віку, мала на меті відчуження на користь набувача [PERSON] будинку, який є її єдиним житлом, та земельної ділянки, лише за умови довічного утримання, та якби не помилка в правовій природі правочину та його правових наслідках, то спірний договір не був би укладений. Вказаний договір дарування порушує її права, так як, укладаючи договір, вона мала на меті отримати від [PERSON] необхідну допомогу та догляд і не мала наміру дарувати земельну ділянку, що свідчить про укладення договору під впливом помилки. Укладений договір не відповідає її внутрішній волі щодо правової природи й змісту правочину, прав та обовязків сторін, оскільки вона вважала цей правочин договором довічного утримання, відповідно до умов якого інша сторона договору зобовязувалась здійснювати постійний догляд та утримання, а право розпорядження нерухомим майном перейшло б до [PERSON] лише після її смерті. У звязку з викладеним, просить суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, що розташована в м.Дніпрі по пров. Баженова, 15, площею 0,0451 га, укладений між [PERSON] та [PERSON] 30 серпня 2008 року та посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1-8646; визнати недійсним договір довічного утримання (догляду), укладеного між [PERSON] та [PERSON] 30 серпня 2008 року та посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1-8645; визнати за нею право власності на житловий будинок (домоволодіння) №15 з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,0451 га у м.Дніпро, пров. Баженова, 15, який складається з будинку літ.А-1, житловою площею 57,2 кв.м. загальною площею 130,6 кв.м., вбиральні літ.Б, гараж літ.В, душ літ.Г, навіс літ.Д, поз.1-7, І-споруди; визнати за нею право власності на земельну ділянку, що розташована в м.Дніпрі по пров. Баженова, 15, площею 0,0451 га, кадастровий номер 1210100000:02:076:0006(66050003). У судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та проти задоволення їх не заперечувала. Представник третьої особи Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), предметом якого є відчуження позивачем домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, пров.Баженова, 15, що знаходиться на земельній ділянці розміром 451 кв.м., а [PERSON] зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням довічно, а у разі втрати здоровя також довічно доглядом. Згідно п.9 у разі неможливості подальшого виконання набувачем своїх обовязків за цим договором з підстав, що мають істотне значення, його обовязки можуть бути передані за згодою відчужувача члену сімї набувача або іншій особі за їхньої згодою. Згідно п.10 договору, у разу смерті набувача до смерті відчужувача обовязки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужуване за цим договором майно. При відсутності у набувача спадкоємців або при відмові їх від цього догоовру довічного утримання (догляду) нерухоме майно, що є його предметом, повертається відчужувачу. Даний договір посвідчено нотаріально державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 30.08.2008 року за №1-8645. Того ж дня, 30.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, пров.Баженова, 15, площею 0,0451 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. Даний договір посвідчено нотаріально державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 30.08.2008 року за №1-8646. Відповідно до паспортних даних, позивач народилась 02.03.1926 року, зареєстрована за адресою: м.Дніпро, пров.Баженова, 15 з 30.09.1975 року. В цей же час, відповідачі та третя особа мешкають за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2012 року, яке набрало законної сили 31.08.2012 року, [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.10.2012 року, яке набрало законної сили 08.11.2012 року, встановлено опіку над недієздатним [PERSON] та призначено опікуном [PERSON]. Також судом встановлено, що спадщину після померлого [PERSON], [INFO], отримали [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З розяснень, які викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, щодо помилки у природі правочину договору дарування, попередньо укладений договір довічного утримання свідчить про те, що її волевиявлення у дійсності було спрямоване на настання інших наслідків, ніж визначених договором дарування, що так не заперечується відповідачами. Крім цього, обдарованим того ж дня було прийнято на себе зобовязання з утримання та догляду за необхідності позивача, а земельна ділянка, яка є предметом договору дарування, розташована за тією ж адресою, що і предмет договору довічного утримання та слугує обслуговування домоволодіння. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 746 ЦК України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров'я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання (догляду), на праві спільної сумісної власності. Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, їх обов'язок перед відчужувачем є солідарним. Згідно ст.752 ЦК України у разі неможливості подальшого виконання фізичною особою обов'язків набувача за договором довічного утримання (догляду) з підстав, що мають істотне значення, обов'язки набувача можуть бути передані за згодою відчужувача члену сім'ї набувача або іншій особі за їхньою згодою. Згідно ст.757 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що [PERSON], будучи набувачем за договором довічного утримання, помер раніше відчужувача, і тому обовязки повинні виконувати відповідачі, однак [PERSON] є недієздатним, а його мати [PERSON] опікується ним та не може утримувати інших осіб, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок відповідача1. На підставі викладеного,

Outcome: approved