Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення з [PERSON] на її користь 10 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач 03.05.2018р. завдав їй тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин, садна потиличної ділянки голови справа та забою поперекової ділянки, за що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. За результатами апеляційного перегляду вирок Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. змінено ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2019р. в частині призначення покарання та виключено з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 70 КК України. Ухвалено вважати засудженим [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Після нанесення їй тілесних ушкоджень перебувала на лікуванні у Львівському обласному госпіталі інвалідів війни та репресованих ім. Ю. Липи у м. Львів-Винники. Крім фізичного страждання їй також заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пережитих у зв`язку з самим фактом нанесення тілесних ушкоджень, страху, фізичному болі, приниженні честі та гідності, що супроводжувалось лайкою та нецензурними словами з боку [PERSON] . Враховуючи такі фактори, заподіяну моральну шкоду оцінює до розміру 10 000 грн., які просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.07.2019р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Відповідач надав відзив на позовну заяву, долучивши докази його направлення позивачу. Позовні вимоги вважає завищеними. Дійсно наніс позивачу декілька ударів, про що дуже шкодує та вибачився, однак його агресія була спровокована тим, що [PERSON] підскочив до його дружини, яка тримала їхнього сина на руках та вдарив останнього рукою в обличчя. Вважає, що розмір обрахованої позивачем моральної шкоди належними і допустимими доказами не доведений, і тому погоджується відшкодувати завдану шкоду в розмірі 1000 грн., про що і просить ухвалити рішення. У відповіді на відзив позивач навів аргументи, які аналогічні мотивам позову. Письмових заперечень щодо відповіді на відзив відповідач не надав. Дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (справа № 463/4061/18), оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. у [PERSON] 3 травня 2018 року приблизно о 21:00 годині, перебуваючого на коридорі п`ятого поверху в будинку [ADDRESS] , виник конфлікт на побутовому ґрунті з [PERSON] , в ході якого він підійшов до потерпілої та правою ногою умисно наніс один удар їй в спину, а саме в ділянку попереку та в подальшому лівою рукою відштовхнув потерпілу, у зв`язку з чим вона вдарилась головою об стіну та впала на бетонне покриття, внаслідок чого їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, садно потиличної ділянки голови справа, забій поперекової ділянки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вказаним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України (епізод відносно [PERSON] ) - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 1 ст. 125 КК України (епізод відносно [PERSON] ) - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань призначено [PERSON] покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.06.2019р. (а.с.4-6) вирок Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2019р. змінено в частині призначення покарання. Виключено з резолютивної частини вироку покликання на застосування ст. 70 КК України та ухвалено вважати засудженим [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з частиною першою статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Засади та сутність інституту моральної шкоди розкриваються в ЦК України, у ст. 23 якого встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга); моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частини четверта, п`ята). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Порядок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я регламентовано ч. 1 ст. 1168 ЦК України, де зокрема визначено, що така шкода може бути відшкодована одноразово. Суд вважає, що протиправні дії відповідача безперечно спричинили позивачу крім фізичного болю та страждань, ще й душевні переживання, які проявились у вимушеній зміні нормального життєвого ритму. Так, після отримання травми, згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 6664 (а.с.7), позивач з 18.05.2018р. по 07.06.2018р. перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи». Враховуючи похилий вік позивача, очевидно, що спричинені їй тілесні ушкодження спричинили лише негативні фізичні наслідки. Безперечно, нормальні життєві зв`язки та звичний ритм життя в такому випадку був відчутно порушеним, що не могло не відбитись на її емоційному та психічному стані і тому, є всі підстави для стягнення моральної шкоди. Разом з тим, обрахований позивачем розмір моральної шкоди на переконання суду є завищеним та не відповідає вимогам розумності та справедливості. Слід врахувати, що позивачу було завдано легких тілесних ушкоджень, які по суті, не спричинили втрати працездатності і що не потребує тривалого часу для відновлення попереднього стану. Відповідач при цьому, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому. Згідно вироку суду, в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження приніс вибачення потерпілим. При визначенні розміру моральних збитків суд виходить з п. п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Відповідно до цієї Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому,

Outcome: partial