Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з названим позовом, просить постановити рішення яким поновити її у батьківських правах відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16.12.2009 року вона була позбавлена батьківських прав відносно своїх трьох дітей. Після народження останньої дитини, сина [PERSON], вона, позивач важко захворіла, внаслідок чого вона не могла належним чином піклуватися про своїх дітей, покинула сім'ю, та поїхала з дому. Діти весь час проживали з батьком, який про них піклувався. Наразі її життя кардинально змінилося, і умови її проживання також. Спиртні напої і наркотики не вживає, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває. Вона має постійне місце проживання у м.Одеса, тобто забезпечена житлом, має постійну роботу, та відповідний дохід, характеризується і за місцем роботи і за місцем проживання позитивно. Бажає виконувати свої батьківські обов'язки і має таку можливість, тому просить поновити її в батьківських правах. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, наполягала на задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в позові. Пояснила, що дійсно більше восьми років тому вона була позбавлена батьківських прав, так як покинула своїх дітей на чоловіка і пішла з дому. З 2013 року вона намагається відновитися в батьківських правах, зверталася до органу опіки, рішенням якого їй було визначено режим спілкування з дітьми, однак чоловік їй перешкоджав в цьому, тому вона була змушена таємно зустрічатися з дітьми. ЇЇ життя за цей час змінилося в кращу сторону, вона працює, має достатні доходи аби піклуватися та утримувати дітей, веде добропорядний спосіб життя, характеризується виключно позитивно. Тим паче, що діти до неї тягнуться, хочуть спілкуватися, зустрічатися з нею. Вона, позивач розуміє всю відповідальність, розуміє що завинила перед дітьми, і вважає, що вона зможе виправити помилку, яка нею була допущена багато років тому, і здатна відновити довіру дітей до себе. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що більше десяти років тому позивач покинула сім'ю, пішла з дому, не цікавилася дітьми. Наразі відповідач бажає бути поновленою в своїх батьківських правах. Хоча в глибині душі він не вірить в її добрі наміри, однак вважає, що потрібно надати можливість позивачу відчути відповідальність материнства. Він ознайомився з поясненнями дітей, які хочуть спілкуватися з матір'ю, тому не буде цьому перешкоджати. Представник третьої особи Болградської районної державної адміністрації Одеської області проти задоволення позову не заперечував, суду пояснив, що дійсно у позивача змінилися обставини, вона має постійну роботу, місце проживання, характеризується позитивно, бажає піклуватися про дітей, займатися їх вихованням, тобто відпали ті обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Тому орган опіки вважає за доцільне поновити позивача в батьківських правах. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 169 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Як встановлено судом, позивач [PERSON] (а.с.4) за рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2009 року була позбавлена батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.14-15). З даного рішення вбачається, що підставою для позбавлення позивача її батьківських прав стала її негативна поведінка. Так, [INFO] року позивач народила сина [PERSON] і залишила його в пологовому будинку № 5 м. Одеси, повідомивши батьку, що дитина померла. Після чого [PERSON] був влаштований в Будинок дитини на повне державне забезпечення. І лише в грудні 2007 року батько дізнавшись, що його син живий та знаходиться в Будинку дитини, зібравши усі необхідні документи повернув його в сім'ю. Після цих подій, між сторонами склалися погані стосунки і на початку 2008 року вони припинили спільне проживання та шлюб між ними розірвано 14.01.2009 року. Діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з часу припинення сторонами спільного проживання перебуваються на утриманні та вихованні батька. З названого рішення також вбачається, що позивач ухилялася від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, не цікавилася їх долею, здоров'ям, їх потребами, умовами проживання, навчання, не відвідувала їх та не спілкувалася з ними. Рішенням Органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 04.12.2013 року № 01/М-553/0814 було визначено режим зустрічей позивача з її неповнолітніми дітьми (а.с.16), що свідчить про те, що позивач вживала заходи для зближення і спілкування з дітьми. З довідки Болградської міської ради Одеської області від 17.04.2018 року позивач зареєстрована разом зі своїми дітьми по теперішній час за адресою: [ADDRESS], будинок її матері, який наразі вона приймає у спадщину (а.с.7, 21, 24). За місцем реєстрації характеризується позитивно (а.с.8, 45), також її за місцем постійного проживання (а.с.47) і за місцем роботи (а.с.46). Є приватним підприємцем (а.с.9, 42), загальна сума доходу за повний 2017 рік склала 123 410.00 гривен (а.с.10, 41). На «Д» обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває (а.с.11-12, 44). Постійно проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Актом про обстеження умов проживання від 24.04.2018 року (а.с.13, 43), які відповідають санітарним, гігієнічним та усім іншим необхідним умовам для проживання дітей. 05 травня 2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.31, 32, 33). Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області за наслідками розгляду документів наданих позивачем, та пояснень сторін по справі, з метою дотримання прав та законних інтересів, постановив висновок про доцільність поновлення позивача в батьківських правах №03/М-460/191 від 18.05.2018 року (а.с.40). На підставі рішення Служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 17.04.2018 року за №06/04-2018 неповнолітніх дітей сторін по справі [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] влаштовано в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради (а.с.50), де перебувають і по теперішній час (а.с.51). З огляду на вимоги Сімейного кодексу України, п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 19 грудня 2008 року N 20, поновлення батьківських прав допускається, якщо батько (мати) змінили: - свою поведінку; - обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. До уваги береться також зміна способу життя особи, позбавленої батьківських прав, зміна ставлення до дитини та її виховання. Не менш важливим є глибина та стійкість позитивних змін, що можуть бути підставою для поновлення батьківських прав. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги: - думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина (ч. 5 ст. 169 СК); - письмовий висновок органу опіки та піклування; - думку самої дитини. Поновлення батьківських прав безпосередньо пов'язане не тільки із зміною поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, але і з оцінкою ситуації самою дитиною. Її неприйняття батька (матері), відсутність доброго ставлення до них, викликане попереднім досвідом спільного проживання, не можна ігнорувати. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при спору про позбавлення батьківських прав і поновлення батьківських прав (ч. 2 ст. 171 СК). Дітьми [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] власноручно написано заяви про те, що вони бажають спілкуватися з матір'ю, і бажають аби вона була поновлена в батьківських правах (а.с.48, 49). Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Заслухавши думку відповідача [PERSON], який пояснив, що з колишньою дружиною він не спілкується і не бажає в майбутньому спілкуватися та підтримувати будь-які відносини, має негативне ставлення до неї, яка за весь період її відсутності телефонувала лише декілька разів, ніколи не вітала дітей зі святами, нікому з них ніколи не дарувала подарунків, проте він не заперечує щодо поновлення позивача в батьківських правах, і вважає що це буде на користь дітей. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності. Суд дійшов висновку, що відпали обставини, які були підставою для позбавлення позивача батьківських прав. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що поведінка позивача та обставини, які були підставою для позбавлення її, як матері батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей змінилися настільки, наскільки це необхідно: мати усвідомила наслідки позбавлення її батьківських прав, зробила висновки та повністю змінила спосіб та умови життя характеризується виключно позитивно, має роботу, достатній дохід, житло, бажає виховувати своїх дітей, матеріально їх забезпечувати, займатися їх розвитком, навчанням, виконувати у повній мірі свої обов'язки як мати по вихованню дітей, щодо піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, має намір створити належні умови для розвитку їх природних здібностей, що вона поважає гідність дітей і докладе максимум зусиль підготувати їх до самостійного життя та праці, та враховуючи інтереси малолітніх дітей і діючи виключно в їх інтересах, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved