Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 8 травня 1985 року міським РАЦС м. Череповець, Шекенського району, Волгоградської області, Россійської Федерації, про що було зроблено актовий запис №992. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує у позовній заяві на те, що від даного шлюбу вони дітей не мають, однак відповідач категорично відмовляється з'являтись до органів РАЦС. Причиною, що спонукала звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу позивач вказує на те, що відповідач не дбав про матеріальне становище сім`ї. В силу занадто різних рис характерів між ними як подружжям постійно виникали непорозуміння, які переходили в сварки та скандали, у зв'язку із чим їх життя стало нестерпним, а тому з 1995 року вони не проживають як сім'я, шлюбних відносин не підтримують, господарства не ведуть. Фактично шлюб розпався, а тому позивач вказує, що його збереження є недоцільним, оскільки це суперечить її інтересам, а відтак є підставою для припинення шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду спраави за наявності поважних причин, чи розгляду справи за його відсутності до суду не направив. Прийнявши до уваги те, що позивач скористалась наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, тому суд проводить розгляд справи на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України \~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОД № 454180, актовий запис №992 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони дітей не мають. З 1995 року сторони не проживають спільно, шлюбних відносин не підтримують, господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб не мають, оскільки не довели це суду, а отже відсутні ознаки існування сім'ї, отже збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що \~сім'я розпалась, \~шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем вже роками відсутні близькі стосунки, а тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак підлягають до задоволення.\~ Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved