Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], вказуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що проживає спільно з нею. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно в достатньому обсязі не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини від заробітної плати відповідача щомісячно, так як відповідач офіційно працевлаштований та має офіційну платню. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, про те згодом в своїх поясненнях змінив відношення до заявлених вимог та визнав позовні вимоги в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Відповідно до довідки від 16.03.2015 року відповідач працевлаштований та займає посаду інженера відділу лінійних споруд, отримує постійних дохід - заробітну плату (а.с. 19). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення; відповідно до вимог статті 183 СК України судом визначається частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони сумісне господарство не ведуть, дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працевлаштований та має постійний дохід, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дитини, їх батьків, тієї обставини, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, та виходячи з того, що відповідач позов визнав в повному обсязі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі ? частини заробітної плати відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2015р. до досягнення повноліття дитиною, тобто до [INFO]. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved