Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 13 грудня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після нього залишилася спадщина, яка складається з частки в праві спільної сумісної власності на квартиру №32 в будинку № 16 смт. Ківшарівка м. Купянськ Харківської області, документи на яку позивачка бажає оформити на себе, однак зробити це не може через те, що частки у праві власності на це нерухоме майно не були визначені. У звязку з цим нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], тому вона змушена звернутися до суду. Сторони та представник позивача надали заяви про розгляд справи у їх відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами звукозапису. Позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю і просили задовольнити. Відповідач у заяві вказав, що позов визнає повністю і не має заперечень по суті заявлених вимог. Враховуючи надані заяви, згідно вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Зясувавши позиції учасників процесу та перевіривши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог статей 57, 60 ч.1, 63 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, показань свідків, тобто повідомлення про відомі їм обставини, які мають значення для справи, та інших доказів. Згідно копії свідоцтва про право на житло, виданого 17 грудня 1993 року Фондом комунального майна м. Купянська на підставі розпорядження від 16 грудня 1993 року за № 872, зареєстрованого Купянським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 61 р. 9758,на [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру № 32, розташовану за адресою: Харківська область м. Купянськ смт. Ківшарівка, будинок № 16 (а.с.15). На теперішній час позивачка бажає реалізувати свої спадкові права після смерті 07 грудня 2016 року [PERSON], який був одним із співвласників даного помешкання, однак не має можливості це зробити, оскільки частки у праві власності на це нерухоме майно не були визначеніта визначити їх неможливо через відсутність відповідної заяви сина позивачки [PERSON] (а.с.9-13,16). Дівоче прізвище позивачки «Сечкіна», яке вона змінила після реєстрації кількох шлюбів спочатку на «Томюк», потім на «Хренову» і в результаті «Андріанову» (а.с.14,17-19). Щодо співвласника - [PERSON] то слід зазначити, що 13 лютого 2016 року вона померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с. 8,13). 11 серпня 2016 року державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори у Харківській області [PERSON] постановою відмовила [PERSON], як спадкоємиці за законом, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 13 грудня 2016 року, розяснивши, що видати їй такий документ немає можливості через не визначення часток власників на нерухоме майно у праві спільної власності і неможливості цього зробити по причині відсутності заяви [PERSON] Спадкове майно складається з : частки в праві спільної власності на квартиру за адресою: смт. Ківшарівка, 16/32, яка належала спадкодавцеві особисто, а також була успадкована ним після смерті 13 лютого 2016 року дружини [PERSON] Нотаріусом [PERSON] розяснено право звернення до суду з позовом про визначення часток (а.с.7) За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що права громадян охороняється діючим законодавством та гарантується державою, здійснити захист прав позивачки у даному випадку в інший спосіб ніж у судовому порядку немає можливості. Згідно з положеннями ст. 357, ч. 2 ст. 370 ЦК України вважається, що, за загальним правилом, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Також постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Як передбачено роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відомостей про існування будь-якої домовленості між співвласниками чи оспорювання рівності часток у праві спільної сумісної власності у суду немає. За таких обставин, на підставі викладеного вище, враховуючи позицію відповідача, який визнав позов, надані до суду позивачкою докази в обґрунтування заявлених нею вимогта їх належна оцінка, вказуються на доведеність позовних вимог [PERSON] та наявність правових підстав щодо їх задоволення.

Outcome: approved