Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат, які були понесені нею на утримання спільного сина сторін - [PERSON], [INFO], в розмірі 3989 грн. 58 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільна дитина позивача та відповідача захворіла на бронхіт, а також потребувала медичних послуг лікаря стоматолога. Позивачем було витрачено на діагностування та лікування вказаних хвороб грошові кошти в загальному розмірі 7979 грн. 16 коп. Половину понесених витрат позивач просить суд стягнути з батька дитини на її користь. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, втому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий кур'єр», в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що 05.06.2004 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджено відповідним Свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 4) [INFO] у сторін народився спільний син - [PERSON], що підтверджено відповідним Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 3) Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києві від 23.05.2013 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 5). Як вбачається з наданих позивачем довідок клініки Медіком від 31.03.2016, було проведено огляд [PERSON] лікарем ендокринологом (а.с. 13), дитячим офтальмологом (а.с. 14), дитячим хірургом (а.с. 15), лікарем педіатром (а.с. 19) крім того здійснено аналізи крові (клінічний) (а.с. 16), ультразвукове дослідження щитовидної залози (а.с. 17). Вартість наданих медичних послуг, що вищеперераховані, склала в загальному розмірі 1956 грн. 60 коп. (а.с. 20) Як вбачається з Акта про надані медичні послуги [PERSON] клінікою Медіком, № 212976 від 05.03.2016, за консультацію дитячого отоларинголога, цифрову рентгенографію пазух носа з урахуванням вартості плівки та промивання ППН методом переміщення, вартість вказаних послуг склала в загальному розмірі та з урахуванням знижки 1040 грн. 40 коп. (а.с. 21) Медична послуга «промивання ППН методом переміщення» [PERSON] було проведено також 06.03.2016, 07.03.2016, 08.03.2016, вартість яких склала 268 грн. 20 коп. за кожну (а.с. 22, 23, 24) Відповідно до Акта про надані медичні послуги ТОВ «Одонтомед» [PERSON] було здійснено стоматологічне надання послуг, вартість яких склала 145 грн., 330 грн., 195 грн., 920 грн., 70 грн, 370 грн. та 745 грн., на замовлення від 27.01.2015, 03.07.2015, 24.12.2015, 27.12.2015, 01.10.2016, 22.01.2017 та 10.03.2017 відповідно. (а.с. 25, 26, 27, 28) Крім того, позивачем також надані копії чеків з магазинів, аптеки та автозаправної станції, що підтверджують покупки продуктів харчування, лікарських засобів та палива відповідно (а.с. 31-32) Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 51 ч. 2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд діє в межах заявлених позивачем вимог. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, додаткові витрати, заявлені позивачем відповідають вимогам законодавства, а саме: заявлені в твердій грошовій сумі; є такими, що вже фактично понесені стороною позивача; відносяться до витрат пов'язаних з лікуванням дитини; можуть бути присуджені незалежно від стягнення з особи аліментів на утримання дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів додаткові витрати носять несталий характер та пов'язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв'язку з хворобою, зокрема. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, а відповідач не надає матеріальну допомогу матері на утримання дитини добровільно, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача половини вартості витрат, які понесені нею на лікування сина. На підставі ст. 88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн. на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст.182, 184, 185 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved