Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 03.12.1983 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У них в шлюбі народилася дитина - [INFO] вона (позивач). Вона працювати не може, оскільки навчається в Київському університеті ім. Б. Грінченка, на факультеті журналістики на платній основі. Не надання відповідачем коштів на її утримання ускладнює її матеріальне становище. У зв'язку з чим звернулася до суду та просила стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частини доходів відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги змінила, та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 000,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, змінені позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що позивач є донькою відповідача. З довідки № 06 від 18.08.2016 року встановлено, що позивач навчається в Інституті журналістики Київського університету ім. Б. Грінченка, є студенткою ІІІ курсу спеціальності «видавнича справа та редагування»; форма навчання денна, термін навчання по 30.06.2018 року. Відповідно до ст.ст. 198-200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законодавець передбачив обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1 000,00 грн. З даними вимогами відповідач погодився, і суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі. Однак, враховуючи вимоги законодавства аліменти мають бути стягнути до закінчення навчання, а саме по 30.06.2018 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 551,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved