Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. на трьох дітей щомісячно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що діти перебувають на її утриманні, батько матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, добровільно про сплату аліментів сторонам домовитись не вдалось. Позивач пояснила, що відповідач аліменти не сплачує, на утриманні інших осіб не має. 16.04.2018 року від відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки після розлучення відповідач, з урахуванням свого матеріального становища, щомісячно зараховував на картковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 2000,00 грн. в добровільному порядку, як на сплату аліментів, здійснював придбання одягу для дітей, купував приладдя до школи та у випадку захворювання дітей надавав кошти на лікування. Відповідач вказав, що постійного доходу не має, на даний час тимчасово не працює, може нести витрати на утримання дітей у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та в задоволенні позову про стягнення аліментів у розмірі 6000,00 грн. просив відмовити. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8-10). Згідно довідки ПП «ВЖРЕП №8» від 24.10.2017 року №1891 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають разом з [PERSON] (а.с. 4). Зі змісту довідок від 23.10.2017 року за номерами 169, 170 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] навчаються в Житомирській загальноосвітній приватній школі І-ІІІ ступенів ст. «Сяйво» на платній основі. Сума плати становить 1000 грн. та 500 грн. відповідно (а.с. 5,6). Відповідно до довідки Житомирського дошкільного навчального закладу №61 Житомирської міської ради від 25.10.2017 року №108 [PERSON], [INFO] відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад з 07.09.2015 року, [PERSON] сплачує за харчування дитини в межах 180 грн. (а.с 7). Згідно копій банківських квитанцій за період з грудня 2016 року по січень 2018 року [PERSON] сплачувались кошти на рахунок позивача, призначені на утримання дітей у розмірах від 1000,00 грн. до 4000,00 грн. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІI від 07.12.2017 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум становить 1860 грн. Як зазначено в ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що розмір аліментів у сумі 6000,00 грн. позивачем не обґрунтований та недоведений. Проте, враховуючи, що діти - [PERSON] та [PERSON] навчаються в школі на платній основі, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад, що також потребує витрат, беручи до уваги суми коштів, які відповідач сплачує в якості аліментів щомісячно, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1200,00 грн. щомісячно на кожну дитину. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial