Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 14.05.2010 позивач уклала шлюб з відповідачем. У період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб було розірвано 25.10.2017, діти проживають разом з позивачем. Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 25.10.2017 з відповідача стягнено на користь позивача аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку. В даний час, матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли ціни на товари, одяг та ліки. Крім того, на її утриманні ще знаходиться донька [PERSON] , [INFO] , яку позивач утримує самостійно. З віком потреби дітей збільшуються разом з фінансовими затратами, тому вона змушена звернутися до суду з позовом. Позивач, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подала до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, надав до суду письмовий відзив, який обгрунтовував тим, що його матеріальний стан не змінився, а посилання позивача на те, що в неї на утриманні перебуває ще одна донька є необґрунтованими, оскільки в дитини є батько, який зобов`язаний піклуватися про неї. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.05.2010 по 25.10.2017. Як вбачається зі свідоцтв про народження від спільного шлюбу сторони мають малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких вказані позивач та відповідач. Діти проживають разом із позивачем. Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 25.10.2017 з відповідача стягнено на користь позивача аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що коштів, які присуджено рішенням Високопільського районного суду Херсонської області їй не достатньо, оскільки відбувається підвищення цін на продукти харчування, одяг та ліки, крім того на її утриманні перебуває ще одна донька від іншого чоловіка [PERSON] , [INFO] . Суд вважає таку позицію позивача необґрунтованою з таких підстав. Так, вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого\~ст. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року. Статтею 51 Конституції України\~передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована\~Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно з п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, з аналізу статті 192\~СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як вбачається з довідки про доходи від 13.04.2021, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.10.2020 по 31.03.2021, та без урахування аліментів та ПДФО становить 18471,00 грн, з них аліменти 15108,00 грн. Посилання позивача як на підставу збільшення розміру стягуваних аліментів, зокрема погіршення свого матеріального стану внаслідок перебування на її утриманні доньки [PERSON] , [INFO] , є невмотивованими, оскільки згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) батьком дитини є [PERSON] , який і має забезпечувати свою дитину, а покладання цього обов`язку на [PERSON] є безпідставним. У розумінні статті 81\~ЦПК України та наведених вище норм СК України необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини не відносяться до істотних у розумінні статті 192 СК України\~та не є підставою для зменшення розміру аліментів, а належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в неї значно змінилось матеріальне становище, позивачем не надано, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими та належними доказами не підтверджені. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, визначений рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 25.10.2017, є справедливим та таким, що сприятиме фізичному, духовному і моральному розвитку дітей.

Outcome: dismissed