Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, вказавши, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем даного спадкового майна став син померлої - [PERSON] тобто її рідний батько, який за своє життя спадщину не оформив, [INFO] , помер. Вона є спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї бабусі - [PERSON] . Рішенням Довгинцівського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2009 року, встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] і бабусею [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння їй було відмовлено, оскільки між спадкоємцями існує суперечка та рекомендовано звернутися до суду. Просить визнати за нею право власності на домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] до суду не заявилася, її представник [PERSON] раніше зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представником відповідача - Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради раніше надано заяву, у якій просять розглядати справу без участі їхнього представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України судові рішення у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справ та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1. ст.3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Як встановлено судом [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 3471 (а.с. 7). Після смерті останньої залишилася спадщина у вигляді домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , що належить померлій на підставі дублікат договору купівлі - продажу ВКА №082227 від 18.10.2007 року, виданого державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-850, виданого замість договору купівлі - продажу від 22.08.1979 року, посвідченого Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 4404, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Спадкоємцем після смерті [PERSON] став її син - [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис № 16, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 8 ), який за життя спадщину після смерті матері не отримав. Спадкоємцем після смерті [PERSON] стала його донька [PERSON] (позивач по даній справі). Факт родинних відноси, а саме що [PERSON] є матір`ю [PERSON] і бабусею позивачу [PERSON] , підтверджується рішенням Довгинцівського районного суду від 05 жовтня 2009 року, яке набрало законної сили 27.10.2009 року. Для оформлення спадщини позивач звернулася до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса від 20.02.2010 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що після смерті [PERSON] виникла суперечка. Роз`яснено право звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 6). Відповідно до пункту 4.15 глави 10 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мінюсту від 22 лютого 2012 року № 296\\5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця та таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки спадщина відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] , то на підставі прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного Кодексу УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місце відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були за живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті, і народжені після його смерті. Ст. 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти ( у тому числі, усиновлені), дружина, батьки ( усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки померлого спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно до роз`яснень, викладених в пункті 3.1.листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753\\0\\4-13 « Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування» ( далі Лист № 24-753\\0\\4-13), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно - правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. За інформацією Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. За інформацією Криничанської державної нотаріальної контори Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкова справа не заводилась. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на домоволодіння у складі житлового будинку з господарчими будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом фати і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодуванням судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved