Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суд із позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 10 269,10 грн. на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що вона із по відповідачем мають спільну доньку [PERSON] [INFO], яка мешкає із позивачем та перебуває на її утриманні. З 2000 року шлюб позивача із відповідачем було розірвано, після чого відповідач і почав сплачувати аліменти. Проте, станом на 01.06.2013 року за у відповідача по вказаним аліментам утворився борг на загальну суму 10269,10 гривень. Також у судовому засіданні подала заяву про збільшення позовних вимог, якою просила також стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] [INFO] заборгованість по аліментам в розмірі 2214,40 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 16060,46 грн., що утворилась за період з 01.02.2009 року по 01.06.2013 року. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити із викладених у позові підстав. Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи про те, що свої аліментні зобов'язання перед позивачем виконував справно, та на підтвердження своєї позиції надав суду копії квитанцій про сплату грошових сум. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.05.2000 року серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 297 від 18.05.2000 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 09.08.1995 року, сторони по справі мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Щодо вказаних обставин відповідач по справі не заперечував. Згідно свідоцтва про одруження від 14.02.2001 року позивачем було укладено шлюб, внаслідок чого остання отримала прізвище Сергеєва. Згідно довідки ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні на виконанні у відділі перебуває виконавчій лист № АЕ-130/96 від 15.04.2010 року виданий Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача по справі на утримання їх спільної доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. За вказаним аліментними зобов'язаннями до сплати відповідачу нараховано загалом 18009,20 гривень, при цьому з них фактично сплачено 15604,10 гривень. Таким чином заборгованість по аліментам у відповідача перед позивачем станом на 20.07.2013 року складає 2405,10 гривень. Виконавче провадження за вищевказаним судовим рішенням було відкрито 26.03.2006 року, та направлено до виконання до МКП «Бюро нерухомості», тобто за відомим місцем роботи відповідача. Так, згідно ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 195 цього ж Кодексу заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ст.196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, із урахуванням меж судового розгляду справи визначених ЦПК України, про необхідність у їх задоволенні. При цьому, при розрахунку пені, належної до сплати відповідачем, суд приймає до уваги період, за який така пені стягується, а саме з 01.02.2009 року по 20.07.2009 року, суми заборгованостей, які утворювались у відповідача перед позивачем за вказаний період та кількість днів, протягом яких така заборгованість існувала, із урахуванням її поступового збільшення та часткового погашення такої заборгованості відповідачем. Слід зазначити, що надані відповідачем квитанції з приводу виконання ним своїх аліментних зобов'язань перед позивачем не спростовують вищевикладених висновків суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved