Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до Богунського районного суду м. Житомир із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який зареєстрований 09 листопада 2013 року Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області , актовий запис № 2147. Відповідно ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 03.01.2020 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі статті 31 ЦПК України передана до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 лютого 2020 року позовна заява прийнята розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позовні вимоги мотивуючи тим, що сторони 09 листопада 2013 року у Відділі Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, між тим відповідач не бажає розірвати шлюб в позасудовому порядку. Протягом останніх років між ними постійно виникали сварки, оскільки кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в зв`язку з чим шлюбні стосунки були припиненні, перестали вести спільне господарство. З урахуванням зазначеного, вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає, що час для примирення їм не потрібен. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 листопада 2013 року Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2147, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 листопада 2013 року Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені, сім`я існує формально, відповідач не заперечує проти позовних вимог, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved