Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони спору мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач участі у матеріальному забезпеченні дітей не бере, а тому їй важко здійснювати їх утримання самостійно. Зважаючи на викладене, позивач звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.10.2020 відкрито провадження у справі. 25.11.2020 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області ухвалено заочно рішення у даній справі. 27.11.2020 до суду надійшов відзив на позов, який мотивовано тим, що згідно рішення Залізничного районного суду м. Львів від 16.11.2010 з нього щомісячно стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів. Крім того, відповідач працює начальником караула 23 Державної пожежно-рятувальної частини смт. Муровані-Курилівці, але проживає в орендованій квартирі в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, тобто не за місцем роботи, що потребує щоденних витрат на проїзд до місця роботи. Також інших доходів у відповідача не має та він щомісяця сплачує кредит. Враховуючи викладене, він визнає аліменти в розмірі 1/6 частини. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2021 скасовано заочне рішення суду, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у відзиві. Заслухавши позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, відзив суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. Суд встановив, що 03 січня 2019 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони спору є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Той факт, що дитина проживає разом з позивачем підтверджується довідкою № 102 від 19.10.2020 виданою Головою квартального комітету № 4 «Гірський» (а.с.8). Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у відзиві і в судовому засіданні зазначив, що працює в смт. Муровані-Курилівці, при цьому квартиру він орендує в м. Могилеві-Подільському, у зв`язку з чим він несе витрати на переїзд з одного населеного пункту в інший. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів таких витрат та їх розмір. Крім того, відповідач в судовому засіданні не обґрунтував неможливості оренди житла за місцем роботи. Також суду надано декларацію відповідача за 2019 рік, з якої слідує, що відповідач працює начальником караула 23 Державної пожежно-рятувальної частини смт. Муровані Курилівці та за 2019 рік отримав заробітну плату в сумі 182 877,00 грн. і 2313 грн. компенсації за винайм житла. Про жодні кредитні зобов`язання не вказано (а.с.34). В судовому засіданні сам відповідач зазначив, що кредит не брав, лише має кредитну картку якою може користуватись. Згідно довідки № 01-193/04 від 12.02.2021 слідує, що [PERSON] за період з лютого 2020 року по січень 2021 року отримав дохід в розмірі 199 346,99 грн. (а.с.89). Крім того, у відповідача є дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.46). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 17.09.2020 встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2010 вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, починаючи з 27.08.2010 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.30,31). При вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вже зазначалось вище, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, наявність у позивача ще однієї дитини від другого шлюбу не може слугувати підставою для стягнення аліментів на утримання його другого сина в меншому розмірі, ніж 1/4 заробітку (доходу) відповідача, оскільки усі діти є рівними в своїх правах, в тому числі у праві на отримання відповідного утримання від батьків. На переконання суду, стягнення аліментів у зазначеному вище розмірі не може призвести до порушення прав відповідача, оскільки на його утримання та утримання іншої дитини залишається ще 3/4 частини його доходу. Тобто, немає порушення рівності часток. Зважаючи на положення ст. 141, 180-182, 191 СК України, зокрема, щодо солідарного обов`язку батьків на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved