Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі рішення Світловодської міської ради виконавчого комітету №64 від 23.01.2014 року виділено житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Крім неї, у кімнаті зареєстровані її син - [PERSON] та колишній чоловік -[PERSON], який фактично з жовтня 2017 року в кімнаті не проживає і жодних витрат по її утриманню не несе. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, в зв'язку з чим, вона звертається до суду, щоб в подальшому скористатися правом на отримання субсидії. Ухвалою від 03 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно шлюб між ним та позивачкою розірвано, але він в добровільному порядку знятися з реєстрації не може, оскільки немає де зареєструватися. Витрат по утриманню не несе, оскільки фактично жодними послугами не користується. В найближчий час, виконавчий комітет виділить йому кімнату, де він проживає зараз і він там зареєструється. Третя особа №1, [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи №2, виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяв чи клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою до суду, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є інвалідом з дитинства першої групи Д, безстроково. (а.с.3) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2017 року розірвано шлюб між нею та [PERSON]. В результаті чого вона змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с.13) 12 червня 2018 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. (а.с.14) [PERSON], попереднє прізвище «[PERSON]», на підставі рішення Світловодської міської ради виконавчого комітету №64 від 23.01.2014 року в користуванні має кімнату [ADDRESS]. Даний факт підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради №64 від 23.01.2014 року та ордером на житлове приміщення в гуртожитку №93 серія Г від 23.01.2014 року. (а.с.10, 12) Згідно довідки про склад сім'ї виданої директором КП «Добробут» №640 від 09 жовтня 2018 року, до складу сім'ї [PERSON] входить син [PERSON].(а.с.4) Відповідно до акту від 17 січня 2019 року, завіреного директором КП «Добробут» та складеного в присутності [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача, з 18 жовтня 2017 року в кімнаті [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Він фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не належить до членів сім'ї позивача, співкористувачем чи власником кімнати [ADDRESS] не являється, є зареєстрованим, але фактично з жовтня 2017 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування кімнатою не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. У відповідності до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід І групи, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved