Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що з березня 1994 року вона зі своєю сім'єю зареєстрована та проживає у ? частині домоволодіння [ADDRESS]. В іншій частині будинку мешкала [PERSON], яка проживала одна, тому її сім'я допомагала та доглядала за нею, оскільки та часто хворіла. [INFO] під час пожежі в результаті гострого отруєння окисом вуглецю [PERSON] померла. Всі витрати, пов'язані з її похованням взяли на себе. З дня смерті [PERSON] по даний час, вона продовжує добросовісно відкрито користуватись земельною ділянкою, за яку регулярно сплачує податок, надвірними спорудами, тимчасово відремонтувала за власні кошти погоріле приміщення. Рішенням Шепетівського міськрайсуду від 13.02.2012 року за набувальною давністю за нею визнано право власності на решту ? частини будинку, яка залишилась після пожежі. У зв'язку з тим, що на праві приватної власності [PERSON] належала і земельна ділянка, площею 0,0590 га., що розташована за вищевказаною адресою, просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, підтвердила викладені в ньому обставини, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0590га, яка належала на праві власності [PERSON], в зв'язку з набуттям у власність належної останній частини житлового будинку [ADDRESS]. Представник відповідача Шепетівської міської ради в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що позивач має право набути у власність належну [PERSON] земельну ділянку, оскільки набула у власність належну їй частину будинку. В позасудовому порядку позивачу не може бути передано у власність цю земельну ділянку із-за визнання судом за позивачем за набувальною давністю лише ? частини з належних [PERSON] ? частини будинку. Представник відповідача управління Держземагенства у Шепетівському районі Хмельницької області в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що позивач має право набути у власність земельну ділянку, оскільки набула у власність нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно даних державного акту на право приватної власності на землю, виданого 23.10.1993 року виконкомом Шепетівської міської ради, [PERSON] на підставі рішення виконкому Шепетівської міської Ради народних депутатів № 184 від 21.10.1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,059 га. в межах з планом, призначену для обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] [PERSON] померла [INFO] в результаті гострого отруєння окисом вуглецю, що підтверджується даними свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 05.05.1996 року Шепетівським міським ЗАГС Хмельницької області. Відповідно до п. «б» ст. 140 ЗК України, підставою для припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. З аналізу положень статтей 140, 142-149 ЗК України можна зробити висновок, що порядок припинення права власності на земельну ділянку внаслідок смерті її власника за відсутності спадкоємця, законодавством не визначено, тому з буквального розуміння положень п. «б» ст. 140 ЗК України суд приходить до висновку, що право власності [PERSON] на належну їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого 23.10.1993 року, земельну ділянку площею 0,059га для обслуговування житлового будинку, припинилось в день її смерті 04.05.1996 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини будинку [ADDRESS] Хмельницької області, на підставі договору купівлі - продажу від 23 березня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори Мартиненко А.М. та зареєстрованого в Шепетівському МБТІ 01.04.1998 року. Інша частина даного будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Шепетівською державною нотаріальною конторою 26.02.1993 року за реєстровим номером 638. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 13.02.2012 року, яке набрало законної сили 24.02.2012 року, за позивачкою було визнано право власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON], оскільки як вбачається з цього судового рішення та акту обстеження даного домоволодіння за № 162 від 08.10.2014 року в результаті пожежі в травні 1996 року з ? його частини залишилась лише ?, інша частина була зруйнована. Ні договором купівлі-продажу від 23.03.1998 року, ні рішенням Шепеівського міськрайонного суду від 13.02.2012 року питання передачі у власність позивачу земельної ділянки для обслуговування будинку [ADDRESS], не врегульовано. Відповідно до абз. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI. Таким чином суд приходить до висновку, що в зв'язку з припиненням права власності на земельну ділянку [PERSON] із-за її смерті та відсутності спадкоємця, набуттям належної їй частини вищевказаного будинку позивачем на підставі рішення суду від 13.02.2012 року, за останньою слід визнати право власності на спірну земельну ділянку з підстав, передбачених ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, в зв'язку з чим підлягають до задоволення.

Outcome: approved