Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 02.06.2017 року між ним та відповідачем було укладено попередній договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М. та зареєстрований за номером 862 зі змінами, внесеними договором від 03.07.2017 року, посвідченим за №969, за умовами якого відповідач та позивач зобов'язалися у строк до 17.08.2017 року укласти договір купівлі -продажу (основний договір) квартири [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності. Ціна продажу погоджена в розмірі 788126 грн. На виконання п.11 договору позивач, сплатив відповідачу забезпечувальний платіж у сумі 761856 грн., що становить 96,67 % від ціни продажу квартири. Пунктом 10 вищезазначеного попереднього договору на відповідача був покладений обов'язок повідомити позивача про дату час, та місце укладення основного договору за два робочих дні до дати його укладення. Зважаючи на наближення граничної дати терміну укладення основного договору та відсутності повідомлення відповідача, 14.08.2017 року позивач вручив відповідачу пропозицію укласти основний договір та здійснити його нотаріальне посвідчення 16.08.2017 року об 11-00 год у приватного нотаріуса Гоменюк О.М. за адресою: [ADDRESS], проте у відповідь на вказану пропозицію відповідач повідомив, що не може укласти попередній договір, оскільки у квартирі зареєстровані його неповнолітні онуки, змінити реєстрацію їх він не може через незгоду колишньої невістки, стосунки із якою зіпсовані. При цьому, укладаючи попередній договір, відповідач надав гарантію відсутності прав третіх осіб на квартиру. Пунктом 12 попереднього договору купівлі-продажу квартири встановлено, що у разі не укладення договору купівлі продажу квартири у строк до 17.08.2017 року, з причини, яка залежить від відповідача, останній зобов'язується повернути забезпечувальний платіж, а також сплатити позивачу неустойку в розмірі суми забезпечувального платежу. 04.09.2017 року позивачем вручено відповідачу вимогу про повернення забезпечувального платежу. У відповідь відповідач повідомив, що отримані від нього кошти вже витрачені і він не має змоги повернути таку суму. Просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 761 856 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього суми забезпечувального платежу у розмірі 761856 грн, вказуючи на те, що його невістка не бажає виписувати з квартири дітей. Частиною третьою статті 635 ЦК України визначено, що зобов'язання встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до пунктів 2,3 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнання позову суд роз'яснює наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову суперечить закону або порушує, права свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнанні відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, роз'яснивши відповідачу [PERSON] наслідки визнання позову, перевіривши наявність законних підстав для визнання відповідачем позову, з'ясувавши, що визнання позову відповідачем не порушує права та інтереси третіх осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у зв'язку із визнанням відповідачем позову у повному обсязі.

Outcome: approved