Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною позовом до відповідача про стягнення аліментів, який обґрунтовує тим, що [INFO] вона народила сина [PERSON] , батьком дитини є відповідач [PERSON] , в зареєстрованому шлюбі сторони не перебували, впродовж вагітності та після народження дитини відповідач допомоги не надавав, в зв`язку чим позивач звернулась до суду з даним позовом, уточнивши який просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття з [INFO]; стягнути [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання в період проживання із дитиною до досягнення нею 3 років у сумі 2500 грн. щомісячно, починаючи з [INFO] до [INFO]. 03.03.2020 року винесено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та призначення по справі підготовчого судового засідання. 27.03.2020 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позовних вимоги заперечив, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та такими що суперечать вимогам законодавства. Крім того, зазначив що позивач жодним чином не ставив питання перед відповідачем щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] до подання позовної заяви до суду про стягнення аліментів, та про те що він являється батьком [PERSON] відповідач дізнався лише в кінці 2019 року. 29.05.2020 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з [INFO] пояснив, що позивач під час вагітності повідомляла відповідача про наявність дитини, а потім після народження, в свою чергу відповідач в своїй письмові заяві до відділу реєстрації актів цивільного сатану визнав своє батьківство відносно дитини позивача. Відповідач сплачував аліменти на утримання іншої дитини, проте виконавче провадження про стягнення аліментів відносно іншої дитини закрито, тому він має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач раніше вживала заходи для стягнення аліментів шляхом подання позовної заяви про встановлення батьківства. Також позивач просить стягнути аліменти на її користь в період проживання із дитиною до досягнення трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень щомісячно, починаючи з [INFO] по [INFO] . Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив частково, а саме відповідач згоден сплачувати аліменти в меншому розмірі, а саме 1/6 частини від заробітку. Пояснив, що відповідач дізнався про дитину не відразу після її народження, а лише після того, як позивач звернулась до суду з позовом про визнання батьківства. Раніше позивач не вживала будь-яких заходів щодо отримання аліментів. Заяву в органи реєстрації актів цивільного стану відповідач подав лише після того як побачив дитину. Відповідач визнає позовні вимоги частково, оскільки він також сплачує аліменти на іншу дитину в розмірі 1/3 частини від заробітку. Крім того відповідач втратив 15% працездатності довічно. Аліменти відповідач сплачує по місцю роботи на Київському картонно-паперовому комбінаті Вислухавши представників позивача та відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідач не перебували в зареєстрованому шлюбі, разом не проживали та спільного господарства не вели, сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До поданого представником відповідача відзиву долучено докази того, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідок про доходи, виданих ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» від 24.12.2019 та 24.03.2020, вбачається що за період з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2019 року відповідачем сплачено аліменти на загальну суму 83747 грн. 39 коп., за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року сплачено аліменти в розмірі 48930 грн. 97 коп. Враховуючи те, що відповідач надав належні та допустимі докази того, що на його утриманні знаходиться ще одна дитина, суд вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку) батька. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 13.01.2020 року. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів за минулий період з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідач стверджує, що від сплати аліментів не ухилявся, взагалі не був обізнаний про народження дитини, що позивачкою під час судового розгляду фактично не спростовано, будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від сплати аліментів суду не подано. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів за минулий період не вбачається. Що ж стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача в період проживання із дитиною до досягнення нею 3 років, починаючи з [INFO] до [INFO], суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 1, 2 та частини 3 статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Сторони у цій справі не перебували у шлюбі, отже позивачка не є дружиною в розумінні ст.75,84 СК України. Станом на час звернення із позовом дитині сторін вже виповнилось три роки. Обгрунтування правових підстав для позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки саме за минулий час залишилось неконкретизованим. Суд вважає, що переконливих доводів про наявність правових і фактичних підстав для стягнення аліментів на утримання позивачки за минулий час не представлено, а позовні вимоги в цій частині не грунтуються на законі та фактичних обставинах спору. Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивача за минулий час в період проживання із дитиною до досягнення нею 3 років, починаючи з [INFO] до [INFO], суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо отримання аліментів з відповідача починаючи з 01.03.2014 року, проте не могла їх отримати у зв`язку з його ухиленням відповідача від їх сплати. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial