Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 червня 1979 року Вишневецькою сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис №7. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 16.06.1979 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, мають двох повнолітніх дітей. Спільне сімейне життя не склалось по причині несумісності характерів та різного відношення до життя. З 1998 вони з відповідачем припинили спільне проживання. За таких обставин вона вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем не відповідає її інтересам. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.09.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 05 листопада 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в своїй позовні заяві просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення на сайті «Судова влада України». Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 16 червня 1979 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ОЛ № 337623, виданим 16 червня 1979 року Вишнівецькою сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис № 7. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, відповідачем не надано заперечень проти позову, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу при реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]», позивач не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, тому суд має підстави залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved