Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати недійсними договір поруки № 106559, укладений 05 квітня 2007 році між її чоловіком [PERSON] та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] послалася на те, що 21 лютого 2015 року вона, з позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк», в якій банк просить солідарно стягнути з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 616345,71 грн., заборгованість за відсотками 8388,69 грн., пеню за прострочення погашення кредиту в сумі 4958,69 грн., а також пеню за прострочення погашення відсотків у розмірі 3430 грн., дізналась про існування договору поруки № 106559 від 05 квітня 2007 року. Оскільки зазначений договір поруки її чоловіком [PERSON] було укладено без її відома і вона не давала своєї згоди, то вказаний договір поруки підлягає визнанню недійсним. В судове засідання позивач та її представник не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що в даному випадку [PERSON] укладено договір поруки, для укладання якого згода дружини не потрібна, оскільки в такому правочині він діє від свого імені і не розпоряджається майном подружжя. Третя особа [PERSON] повторно за викликом суду не зявився, не використавши наданого законом права на участь у судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності по положень статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за субєктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.\~ \~\~\~\~\~\~ Підставами виникнення\~ цивільних\~прав\~та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, що передбачено ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України. 05 квітня 2007 року [PERSON] було укладено договір поруки № 106559, за яким [PERSON] поручився перед ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення № 681 філії ПАТ «УкрСиббанк» за невиконання [PERSON] усіх зобовязань взятих за кредитним договором споживчого кредиту № 11137879000 від 05.04.2007 р. В разі невиконання боржником умов кредитного договору, [PERSON] буде відповідати своїм майном. Відповідно до п. 1.3 договору поруки № 106559 від 05 квітня 2007 року поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. В пункті 3.1. договору поруки передбачено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором. Правилами статей 546, 553 ЦК України визначено, що порука є одним із видів забезпечення виконання зобовязань, тобто договір поруки є похідним і існує для забезпечення основного зобовязання, і укладається в формі договору. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом статті 215\~ЦК\~\~вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)\~вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач настоювала, що при укладанні договору поруку участь другого із подружжя є обовязковою умовою. Як вбачається з наданих доказів, позивачка [PERSON] 23 грудня 1995 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва. Вона не була стороною спірного правочину, її згода на укладання договору суду не надана. В той же час, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 25 Постанови від 30 березня 2012 року №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що порука є способом забезпечення виконання зобовязання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. На розсуд суду, укладання [PERSON] договору поруки № 106559 від 05 квітня 2007 року не створило обовязки для позивача, як для його дружини. Виходячи з викладеного, суд приходить висновку про недоведеність позивачем наявності законних підстав для визнання правочину недійсним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що заявлений [PERSON] позов є не обґрунтованим, а тому законних підстав для його задоволення не має.

Outcome: dismissed