Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся із позовом, у якому зазначає, що з 1965 по 1991 рік він працював в колгоспі «Дружба». У зв`язку із реорганізацією з 3 1991 року був прийнятий в СВСГ «Надбужжя». Відповідно наказу його було прийнято різноробочим в ТзОВ «Дружба» де він працював по 20.01.2000 року та був звільнений з роботи 20.04.2001 року за власним бажанням. Своєю працею я сприяв збільшенню майна в сільськогосподарському підприємстві. Заробітну плату нараховувало і виплачувало мені сільськогосподарське підприємство, що підтверджено записами в трудовій книжці. Будучи працівником сільськогосподарського підприємства я набув право на отримання па земельний пай, тому просить визнати за ним право на перебування у списках осіб, як члена колгоспу імені Івана Франка, які мають право на отримання земельної частки (паю) із запасу на території Батятицького старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області та визнати за ним право власності на середню земельну частку (пай) в розмірі 4,27 з яких 3, 72 га. - рілля та 1,0 га. кормові угіддя, яка знаходиться на території Зубівмостівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у відсутності їхнього представника, у прийняті рішення покликаються на розсуд суду. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно записів в трудовій книжці [PERSON] , виданої 26.05.1966 року, вбачається що з 1965 по 1991 рік [PERSON] , працював в колгоспі «Дружба». У зв`язку із реорганізацією з 1991 року був прийнятий в СВСГ «Надбужжя». Відповідно наказу № 18 від 01.08.2000 року [PERSON] , було прийнято різноробочим в ТзОВ «Дружба» де він працював по 20.01.2000 року та був звільнений з роботи 20.04.2001 року за власним бажанням. Заробітну плату нараховувало і виплачувало позивачу сільськогосподарське підприємство, що підтверджено записами в його трудовій книжці. Будучи працівником сільськогосподарського підприємства він набув право на отримання на земельний пай. 16.08.2004 року Кам`янка-Бузькою РДА було винесено розпорядження «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) у власність та викреслення державних актів на право власності на землю громадянам Зубівмостівської сільської ради ( в кількості 455 чоловік) за № 285. Як вбачається із п. 2 даного розпорядження було затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) у власність та викреслення державних актів на право власності на землю громадянам Зубівмостівської сільської ради. Відповідно до відповіді Кам`янка-Бузької міської ради від 19.02.2021 року за вих. № 408/03 15 вбачається, що позивач не був включений до проекту роздержавлення і приватизації земель СВСГ «Дружба», не був включений в списки на право на середню земельну частку (пай) як член СВСГ «Дружба» Як вбачається із вказаного листа, розмір середньої земельної частки (паю) по СВСГ «Дружба» становить 4, 72 га. в том числі рілля - 3, 72 га. Згідно із проекту роздержавлення і приватизації земель селянських спілок, розмір середньої земельної частки ССГ «Дружба» складає 4, 72 га. Право власності на земельну ділянку виникає тільки після одержання її власником відповідно зареєстрованого документа, яким є державний акт. Згідно ст.118 Земельного кодексу України на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні фізичної особи, зацікавленої у її приватизації, виготовляється технічна документація із землеустрою для складання документу (державного акту), що посвідчує право власності на земельну ділянку. Відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999;року №43, яка діяла на момент формування списків і видачі державних актів - державні акти заповнювалися і видавалися в двох примірниках - один видавався землевласнику а інший з відміткою «архівний» та відповідною документацією із землеустрою залишався на зберіганні у районному відділі (управлінні) Держкомзему (на сьогоднішній день Держземагенства). Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року - вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера. Згідно наказу №168 від 15 липня 2008 року «Про внесення змін та доповнень до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» встановлено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру та його структурні підрозділи. Згідно з п. 9 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснення державної реєстрації земельних ділянок, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства віднесено до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах та містах обласного значення. Згідно ст.6 Земельного кодексу України, що суб`єктом права на земельну частку (пай) є громадянин України, який має право на одержання у власність земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, яка передається безкоштовно в межах середньої земельної частки. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють в сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективих сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Згідно Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, земельного кодексу України. Згідно п. ґ ст. 81 ЗКУ громадянин України набув права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю). Відповідно до ст.25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Виходячи з наведеного суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved