Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування приміщенням [ADDRESS] , посилаючись на те, що останній не проживає в помешканні більше шести місяців без поважних причин. З того часу відповідач не цікавиться спірним житлом, будь-яких обов`язків по утриманню житла не виконує. Ухвалою суду від 05.11.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників. Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є зареєстрованою та проживає в кімнаті [ADDRESS] на підставі ордерів на право заняття житлової площі. Відповідач [PERSON] є чоловіком позивача. Будучи зареєстрованим в приміщеннях, фактично не проживає в них з квітня 2021 року, тобто більше шести місяців. Факт не проживання відповідача протягом даного періоду в спірних приміщеннях стверджується актом ДП «Металіст» ВАТ «Атмашбуд`від 01.07.2021 року. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування житловими приміщеннями не встановлено. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У своїй постанові від 4 листопада 2015 року по справі 6-1166цс15 Верховний Суд України зазначив: стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Змінами до законів «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.92 №2482-ХІІ, «Про приватизацію державного майна» від 4.03.92 №2163-ХІІ передбачено, що гуртожитки включено до об`єктів державного житлового фонду, що підлягає приватизації (закон «Про внесення змін до деяких законів України з питань забезпечення захисту житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках» від 3.03.2005 №2453-ІV). Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до закону «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми стст.71, 72 ЖК УРСР. З урахуванням подібності правовідносин щодо користування житловою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч.1 ст.71 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування житловим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на житлове приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася житлова площа для проживання в таких гуртожитках (за відсутності підстав для виселення). Вищенаведене є підставою для визнання відповідача у відповідності до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України таким, що втратив право користування спірним житлом у зв`язку з відсутністю без поважних причин більше шести місяців.

Outcome: approved