Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 08.11.1996 року. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2012 року шлюб з відповідачем розірвано. 18.11.2016 року донька змінила прізвище на «[PERSON]». На сьогоднішній день дитина повнолітня, навчається на денній формі навчання медичного факультет № 2 Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова. У зв'язку з тим, що її (позивача) доходу не вистачає на утримання доньки, звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом погодився, не заперечував щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 12.12.2018 року. Ухвалою суду від 26.12.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялися. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], яка народилася [INFO]. З довідки № 05/1-1011 від 30.10.2018 року встановлено, що [PERSON] є студенткою ІІ курсу Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, денної форми навчання, медичний факультет, навчання з 01.09.2017 року по 01.07.2023 року. Доказів того, що відповідач в добровільному порядку надає кошти на утримання доньки, суду не надано. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.ст. 198-200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. Законодавець передбачив обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 2 000,00 грн. до досягнення дитиною 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. З урахуванням того, що відповідач позов визнає, суд вважає за можливе стягнути з відповідача вказаний розмір аліментів. В частині визначення періоду присудження аліментів суд дійшов наступного - дитині виповниться 23 роки 13.09.2023 року, навчання до 01 вересня 2023 року. Саме на період навчання мають бути стягнуті аліменти. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved