Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Після уточнення позовних вимог просить суд: 1)встановити факт розподілу житлового будинку А-1, розташованого за адресою: [ADDRESS], в натурі із 1961 року, відповідно до якого 1/4 частку житлового будинку А-1, належну позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 26.02.1985 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори за р. № 1 -517, та 1/4 частку житлового будинку А-1, належну [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 11.04.2013 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори за р. № 2- 183, становлять: коридор 2-1, площею 4, 0 кв.м., коридор 2-2, площею 6, 4 кв.м., кімната 2-3, площею 14, 5 кв.м., кімната 2-4, площею 8, 7 кв.м. 2)поділити в натурі між позивачкою та відповідачкою по справі домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], та виділити у володіння та користування: [PERSON] до тих житлових приміщень та господарських будівель, які перебувають у її фактичному користуванні та складаються із приміщень в житловому будинку А-1: 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, погреба І, та господарських споруд: вбиральні, 1/2 частини літньої кухні «Б», 1/2 частини літньої кухні «Д», 1/2 частини огорожі № 1, 1/2 частини воріт № 2, 1/2 частини вимощення III, - в житловому будинку А-1 -: приміщення 2-2, площею 6,4 кв.м., приміщення 2-4, площею 8, 7 кв.м. Всього 15. 1 кв.м. вартістю 34 274,00 грн. Також на належну мені частку виділити наступні господарські будівлі: 1/2 частину літньої кухні «Б», вартістю 4 446,00 грн. Загалом на 38 720,00 грн., що на 8 053,00 грн. менше від ідеальної долі. [PERSON] в житловому будинку «А-1»: приміщення 2-1. площею 4, 0 кв.м., приміщення 2-3, площею 14, 5 кв.м., погріб II, площею 2, 2 кв.м. Всього виділити 20,7 кв.м., вартістю 46 985, 00 грн., та господарські споруди: вбиральню «В», вартістю 1 632, 00 грн., огорожу № 1, вартістю 4 168, 00 грн., ворота № 2, вартістю 1233,00 грн., водоколонку І, вартістю 51, грн., замощення III, вартістю 758,00 грн. Всього господарських будівель та споруд на загальну вартість 7 842,00 грн. Загалом на 54 827,00 грн., що на 8 053,00 грн. більше від ідеальної долі. 3)стягнути із відповідачки по справі на користь позивачки грошову компенсацію, за належну їй частку нерухомого майна, яка залишається у власності [PERSON] в розмірі 8 053,00 грн. 4)визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], та залишити в користуванні [PERSON] II частину земельної ділянки, площею 270,0 кв.м., забарвлену в кресленні висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14.08.2014 року в жовтий колір, відповідно до першого варіанту розподілу. 5)залишити у користуванні відповідачки по справі І частину земельної ділянки площею 90. 00 кв.м., забарвлену в кресленні висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14.08.2014 року в блакитний колір, відповідно до першого варіанту розподілу. 6)стягнути із відповідачки по справі на користь позивачки витрати понесені на сплату вартості судової будівельно-технічної експертизи. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав в повному обсязі. Суд заслухавши думку сторін, дійшов наступного. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, судом встановлено, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], належало на праві спільної власності дідусеві [PERSON] - [PERSON] та його рідному брату - [PERSON] (а.с. 48). З часу отримання документів на домоволодіння та його будівництва, воно фактично розподілено в натурі на дві частини (а.с. 46). В 1961 році [PERSON] продав свою 1/2 частку [PERSON]. Згодом дану частку успакували його дружина та син - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46). Після їх смерті дане майно перейшло у спадщину до [PERSON] В 2006 році [PERSON] придбала цю частку у [PERSON] (а.с. 52). Інша частка, яка належала дідусю, після його смерті перейшла у власність до матері позивачки [PERSON] (а.с. 50). Після смерті [PERSON], 1/2 частка належного їй майна була успадкована [PERSON] та бабусею позивачки. В даний час 1/4 частки домоволодіння перейшла у спадщину до тітки позивачки [PERSON] Таким чином, після придбання [PERSON] 1/2 частки житлового будинку та після спадкування 1/4 частки після смерті матері, загалом [PERSON] належить 3/4 частки домоволодіння. У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, згідно наведених норм, кожному з співвласників спірного домоволодіння, що є їх спільною частковою власністю, законом надається право вимагати надання йому у володіння та користування конкретної частини майна в натурі, в розмірі, відповідному їх часткам у праві спільної часткової власності. Однак, як вбачається з змісту пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (зі змінами та доповненнями), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Для з'ясування питання технічної можливості виділу в натурі часток спірного домоволодіння, визначення можливості облаштування ізольованих квартир у житловому будинку домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння, по справі, за клопотанням позивачки, була проведена судова будівельно-технічна експертиза. Як вбачається з висновків експертизи, домоволодіння дійсно розподілено на дві частини (а.с. 108-123). Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідним задовольнити вимоги щодо встановлення факту розподілу житлового будинку в натурі. Крім цього, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] витрати понесенні з проведенням судової будівельно-технічної експертизи. Суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги, оскільки, експертизу проведено за клопотанням [PERSON], оплату за проведення якої вона зобов'язувалась здійснити, ухвалу про проведення експертизи позивачкою не оскаржено. На підставі викладеного, та

Outcome: partial