Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 11.01.2018 року мотивуючи тим, що з 16.09.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.07.2013 року шлюб між ними було розірвано. На даний час відповідач не надає їй матеріальної допомоги на дитину, син знаходиться на її утриманні і лише вона дбає про його матеріальне забезпечення. Відповідач здорова та працездатна особа, іншим особам аліменти не сплачує. Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16.09.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.07.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 3-5). Також, встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні, батько дитини добровільно матеріальної допомоги на сина не надає, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.2, 6) та не заперечується відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» дітей віком до 6 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є здоровим та працездатним, іншим особам аліменти не сплачує, добровільно матеріальної допомоги на сина не надає, відзив на позов до суду не подав, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Також, в порядку ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved