Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину після досягнення повноліття та просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, у розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення останнім 23-річного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з листопада 1990 року сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, втратою взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Син потребує матеріальної допомоги батька, оскільки продовжує навчання в університеті на денному відділенні. В судове засідання позивач та її представник не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином про причини неявки суду не повідомили, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява згідно якої він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, у разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки, що можуть бути визнані судом поважними не повідомив, що свідчить про його небажання приймати участь у розгляді справи. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 03 листопада 1990 року Відділом ЗАГС Шевченківської районної ради народних депутатів УРСР м. Києва, про що зроблено актовий запис № 1229, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.3) Після одруження прізвище дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого 03.01.1992 Міським Палацом новонароджених у м. Києві (а.с.3). Як зазначено позивачем в позові сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Син сторін [PERSON] досяг повноліття, на момент подачі позову він продовжує навчання в університеті на денному відділенні, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцять трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки Київського національного університету будівництва і архітектури від 23.12.2013, [PERSON] навчається в КНУБА, є студентом четвертого курсу денної форми навчання. Термін навчання до 01.02.2015. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено з 01.12.2014 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 1218 грн. Аналізуючи матеріали справи та пояснення представника позивача, враховуючи наведене, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Таким чином, встановивши, що примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, враховуючи те, що син мешкає з позивачем та позивач несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров'я та відпочинок, а відповідач зобов'язаний утримувати дитину, яка продовжує навчання до 23 років, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн щомісяця, починаючи з 27.12.2013 та до досягнення останнім 23 років, а саме до [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved