Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 01.08.2009 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений шлюб. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний її батьком. Матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] відповідач надавав по 1500-1000 грн., але не щомісячно. Останнім часом відповідач взагалі перестав давати будь-які кошти, інколи може придбати деякий одяг та харчі для дитини. Станом на сьогодні дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, а саме: не виділяє грошей на придбання їжі, взуття, одягу , елементарних побутових речей, в котрих має щоденну потребу дитина, у зв'язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, від спільного життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER], видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а. с. 5) На теперішній час сторони мешкають окремо. Дитина проживає разом з позивачем (а. с. 7). Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах, хоча має змогу надавати таку допомогу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України та

Outcome: approved