Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в період з 23 жовтня 2010 року по 12 вересня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 29.04.2016. Крім того, рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 13.03.2014 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини доходу батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Таким чином, позивач зазначає, що відповідач не виконує свого обов`язку, ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого за період з 04.02.2014 по 01.09.2017 заборгованість по несплаченим аліментам складає 42550 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 92 коп. Загальна сума пені за несплачені відповідачем аліменти за період виникнення заборгованості з лютого 2014 року по березень 2016 року становить 6987 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім ) грн. 95 коп. 13 квітня 2018 року Середино-Будським районним судом Сумської області було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: с. Стягайлівка, Середино-Будського району Сумської області , 6987 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім ) грн. 95 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 13 серпня 2018 року від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява про перегляд заочного рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 13.04.2018, відповідач також заявив клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. 27 серпня 2018 року ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області заочне рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 13 квітня 2018 року було скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, від неї надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач у період з 23 жовтня 2010 року по 12 вересня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 29.04.2016. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області суду від 13.03.2014 по справі № 586/150/14-ц задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини доходу батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.02.2014. Згідно рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 17.03.2016 неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було усиновлено [PERSON] , на підставі чого було внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З довідки-розрахунку, виданої головним держаним виконавцем Зарічного відділу ДВС міста Суми ГТУЮ Сумської області від 01.09.2017 №6, вбачається, що в період з лютого 2014 року по серпень 2017 року [PERSON] на користь [PERSON] сплачено аліменти у розмірі 00,00 грн. Також з даної довідки-розрахунку вбачається, що [PERSON] аліменти не сплачував, внаслідок чого за період з лютого 2014 року по серпень 2017 року включно у нього утворилася заборгованість по аліментах в сумі 42550 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 92 коп. Разом з тим суд погоджується з доводами відповідача про невідповідність даного розрухунку фактичним обставинам, яка склалася у зв`язку з необізнаністю державного виконавця про факт усиновлення дитини, на утримання якої стягуються аліменти, що тягне за собою припинення майнового обов`язку між батьком та особою, яка усиновлена, згідно з ч.1 ст.232 СК України. Отже, заборгованість за аліментами відповідача [PERSON] повинна рахуватися за період часу з 04.02.2014 по 27.03.2016. У той час суд погоджується з доводами позивача, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 27.03.2016 становить 23244 (двадцять три тисячі двісті сорок чотири) грн. 27 коп., що також узгоджується з наведеним у позовній заяві розрахунком розміру пені (неустойки), з яким у свою чергу погоджується відповідач. Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 1 при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. За правовою природою, аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, враховуючи правову природу пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з розуміння аліментів як періодичних платежів, які виникають (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення пені (неустойки) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місць). Згідно з розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи, вбачається, що розмір неустойки (пені) [PERSON] по аліментах за період з лютого 2014 року по березень 2016 року складає 6987 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім ) грн. 95 коп. Суд погоджується з таким розрахунком, сума якого складає за період з 04.02.2014 по 27.03.2016 - 6987 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 95 коп. З даним розрахунком погоджується також і відповідач у своїй заяві. Правильність даного розрахунку підтверджується правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-94цс15, від 03 лютого 2016 року № 6-1477цс15, від 01 червня 2016 року № 6-535цс16. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved