Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Побєдівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 08.03.2014 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №18, розташована на території Побєдівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, кадастровий номер 4423186200:01:001:0034. Позивачка є спадкоємицею майна [PERSON] за заповітом. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину позивач отримала відмову у звязку з тим, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку № 18 була здійснена після смерті власника земельної ділянки. На підставі викладеного, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Побєдівської сільської ради [PERSON], у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 08.03.2014 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №18, площею 12,49 га., розташована на території Побєдівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, кадастровий номер 4423186200:01:001:0034, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛН № 149339 (а.с.12). [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] за заповітом (а.с.11). При зверненні до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину позивач [PERSON] отримала відмову, у звязку з тим, що наданий нею витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №18, яка розташована на території Побєдівської сільської ради Новоайдарського району, кадастровий номер 4423186200:01:001:0034 на імя [PERSON], виданий державним реєстратором Реєстраційної служби Новоайдарського РУЮ 13.03.2014 року за номером 18914045 після смерті [PERSON], померлої 08.03.2014 року, що унеможливлює видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку (державна реєстрація права власності на земельну ділянку № 18 була здійснена після смерті власника земельної ділянки) (а.с. 14-17,18). Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права. В даному випадку встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на земельну ділянку не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в судовому порядку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. При предявлені позову до суду позивач мала сплатити судовий збір у розмірі одного відсотку від ціни позову, а саме 2048,80 грн. Від позивача надійшла заява про зменшення розміру судового збору, який підлягає сплаті, до мінімального розміру, а саме 243,60 грн., посилаючись на те, що вона пенсіонер та отримує мінімальну пенсію. На підтвердження викладених обставин позивач не надала належних доказів. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. (а.с.1). Враховуючи те, що позивачем не підтверджено належними доказами скрутне матеріальне становище, суд вважає що підстав для зменшення розміру судового збору не має, вважає за необхідне стягнути з позивача суму недоплаченого судового збору - 1805,20 грн. На підставі вищенаведеного суд вважає за необхідним стягнути з позивача суму недоплаченого судового збору у розмірі 1805,20 грн., підстав для зменшення розміру сплати судового збору суд не вбачає. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 16, 328, 392, 1220, 1221, 1223, 1225, 1296 ЦК України, ст. 81 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

Outcome: approved