Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що згідно з рішенням VII сесії другого демократичного скликання Торговицької сільської ради народних депутатів від 23 лютого 1996 р., яке було видане на виконання Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. № 606/904 «Про невідкладні заходи до прискорення земельної реформи у сфері с/г виробництва» їй, її матері та чоловіку разом з іншими громадянами села було прийнято рішення надати сертифікати на право власності на землю в межах середньої земельної частки. Зазначає, що згідно рішення Торговицької сільської ради № 15 від 09 квітня 2000 року затверджено схему розподілу земель по Торговицькій сільській раді, згідно якого жителям села виділено 20 га. в урочищі «За ставом». Зазначає, що всі мешканці [ADDRESS] отримали землю в натурі в урочищі «За ставом», а вона проживає по [ADDRESS] , а тому теж повинна була отримати землю в цьому урочищі. Зазначає, що в її присутності було проведено обміри трьох належних їй земельних ділянок в урочищі за ставом, однак державних актів на право власності на земельні ділянки вона не отримала. Зазначає, що про видачу на її ім`я оспорюваних державних актів на право власності на землю серії ЯБ № 984527 від 27 червня 2006 р. на ділянку загальною площею 0,9200 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та серії ЯБ № 984526 від 27 червня 2006 р. на ділянку загальною площею 0,8063 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва дізналась з листа Управління Держземагентства у Коломийському районі № 03-11/040 від 18 листопада 2013 р., яким їй надіслано світлокопії зазначених державних актів. Зазначає, що цими ділянками вона не користувалась, державні акти були прийняті без її присутності, відома і письмової згоди, оригінали державних актів їй ніхто не видавав. Вважає, що їй повинні були надані земельні ділянки в урочищі «За ставом» як і всім її сусідам. Виходячи з наведеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати недійсними зазначені державні акти. Представник відповідача: Торговицької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, з позовними вимогами згідний. Представник співідповідача: Отинійська селищна рада, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з мотивів, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Свідок [PERSON] надав суду пояснення, що в земельному відділі є копії державних актів на право власності на землю, які оспорюються в даній справі. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши докази по справі, дійшов до наступних висновків. [PERSON] , [INFO] видано державні акти на право власності на землю серії ЯБ № 984527 від 27 червня 2006 р. на ділянку загальною площею 0,9200 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та серії ЯБ № 984526 від 27 червня 2006 р. на ділянку загальною площею 0,8063 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16-19). Зазначені державні акти видано на підставі розпорядження Коломийської РДА № 186 від 16 травня 2006 р. Твердження позивача про те, що про те, що про видачу оспорюваних державних актів вона дізналась з листа Управління Держземагентства у Коломийському районі № 03-11/040 від 18 листопада 2013 р. не відповідає обставинам справи, оскільки на ці державні акти посилається Коломийський міськрайонний суд в рішенні від 21 вересня 2009 р. в справі № 2-936 2009 р., в якій [PERSON] була позивачем. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно норм\~ч.\~1\~ст.\~155\~Земельного кодексу\~України,\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Належних та допустимих доказів видачі державних актів всупереч волі позивачки, стороною позивача не надано. Згідно норм ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт отримання іншими громадянами земельних ділянок на певній території не створює для позивачки суб`єктивних цивільних прав. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що обраний позивачкою спосіб захисту права не призводить до відновлення її прав. Отже, судом не встановлено підстав для застосування ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, оскільки позивачем недоведено порушення її права щодо володіння, користування чи розпорядження земельними ділянками. Тому, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст. 152, 155 ЗК України,

Outcome: dismissed