Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], на користь якого він сплачує аліменти. Проте, у звязку з хворобою дитини, нею понесені додаткові витрати, повязані з його лікуванням, які, з врахуванням збільшення позовних вимог, у розмірі 10085,31 грн. вона просила стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю . Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, не погоджуючись з їх розміром, заперечуючи відшкодування на придбання звичайного взуття в неспеціалізованому магазині, здійснення медичного обстеження малолітнього в приватних, а не державних медичних закладах Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з положень п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до положень ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з положеннями ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.ч.2 і 3 ст.185 СК України). У відповідності до положень п.п.18 і 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Як встановлено в судовому засідання, позивач з відповідачем перебували в шлюбі та рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2014 року шлюб було розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 234222, виданого 19.03.2013 року виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області. (а.с.6). Згідно довідки № 2198 від 7.11.2016 року, Борівської селищної ради Васильківського району Київської області, позивач зареєстрована та проживає в [INFO], разом з нею проживає та знаходиться на її утримання син [PERSON], [INFO]. У відповідності до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Як вбачається з наданої позивачем медичної документації, дитина хворіє, на гострий бронхіт, фаренготрахеїт, що підтверджується випискою з історії хвороби Київської обласної дитячої лікарні за №103/814, (а.с.11) та захворювання плоско-вальгусна деформація ступені, у звязку з чим [PERSON] потребує лікування та носіння спеціального ортопедичного взуття. З наданих позивачем доказів, що підтверджують понесені нею додаткові витрати на лікування дитини, вбачається сума, що становить 9\~680, 52 грн. (301,06 + 301,06 + 571,40 + 880 + 4960 + 340 + 360 + 400 + 320 + 231 + 266 + 750), а тому з відповідача відповідно підлягає стягненню ? частина понесених позивачем витрат у розмірі 4840, 26 грн. При цьому, задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що понесені позивачем витрати на взуття у розмірі 3332 грн (а.с. 18) та 799 грн. (а.с. 40), відносяться до витрат на утримання дитини, які вже стягуються з відповідача за судовим рішенням у виді аліментів, а товарний чек про витрату позивачем 2.12.2016 року кошів в сумі 301,06 грн. суд не приймає до уваги, через відсутність зазначення придбаного нею товару. Позовні вимоги в частині відшкодування позивачеві сплачених ним судових витрат, на думку суду також підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial