Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів в якій посилається на те, що з 2011 року вони перебувають у шлюбі та від цього шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO]. Вказує, що в даний час сторони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За час окремого проживання відповідач самоусунувся від обов'язку по вихованню дитини, будь-якої матеріальної допомоги не надає, прохання позивачки про її надання ігнорує. Зазначає, що вона сама немає можливості в повній мірі забезпечити всі потреби дитини. Натомість відповідач офіційно працює, отримує зарплатню та зобов'язаний нести витрати по утриманню дитини. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в у розмірі 1/2 частки від його заробітку, щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач дала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що він ніде не працює, оскільки звільнився із попередньої роботи, заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 26.08.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1434. (а.с.4) Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. (а.с.5) В даний час неповнолітній син сторін проживає та перебуває на утриманні матері [PERSON], про що свідчить довідка № б/н від 19.08.2014 року видана органом самоорганізації населення Садгірського району. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] працює на посаді оператор ПК у ТзОВ «ТД Буковинський» та за період із червня по липень 2014 року йому була нарахована заробітна плата у розмірі 1105,00 гривень, про що свідчить копія довідки про доходи.(а.с.7) Посилання відповідача про те, що він офіційно звільнився із займаної посади не знаходить свого підтвердження доказами, а тому судом не беруться до уваги. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, за умов коли відповідач офіційно працевлаштований та має постійний, регулярний дохід, суд вважає за необхідне стягувати із відповідача аліменти у частці від його доходу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік» визначений прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, який становить з 01.01.2014 року 1032 гривень на місяць. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, те, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. Незважаючи на невеликий дохід відповідача, враховуючи обов'язок батьків фінансово забезпечувати дитину в рівних частках, розмір призначуваних аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд, виходячи із інтересів малолітньої дитини, вважаючи, що такий розмір аліментів буде необхідний для забезпечення повного та всебічного розвитку дитини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову саме у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходів) батька. Зважаючи на викладене, , позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки присуджений.

Outcome: approved