Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування вимог зазначено, що позивач на підставі ордеру на житлове приміщення № 012354 серія АЖ від 04.12.1992 року зареєстрована та проживаю за адресою: [ADDRESS] , також у зазначеній квартирі зареєстрована, але не проживає з липня 2004 року її донька - [PERSON] . Оскільки в зазначеній квартирі зареєстровано четверо осіб, комунальні послуги нараховуються з розрахунку на чотирьох. Позивач пояснила, що всі витрати за комунальні послуги несе самостійно, що в свою чергу ставить її в скрутне фінансове становище, факт реєстрації відповідача у вказаному вище помешканні створює безліч незручностей, переплат по оплаті комунальних платежів, отриманні субсидії, довідок. Факти, які б вказували на поважність причини відсутності відповідача понад встановлений строк за адресою: [ADDRESS] відсутні, так як відповідач вже більше чотирнадцяти років фактично не проживає за вказаною адресою, не цікавиться даною квартирою, не сплачує за комунальні послуги, у витратах на утримання зазначеної квартири участі не приймає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Від третьої особи - Управління ведення реєстру Житомирської міської ради надійшло клопотання про проведення розгляду даної справи без участі представника, при винесенні рішення третя особа покладається на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення №012354 серії АЖ від 04.12.1992 року, [PERSON] займає житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . Крім того, право на проживання у квартирі мають і члени сім`ї [PERSON] - чоловік [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва серії [NUMBER] прізвище відповідача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 8). Факт реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою про склад сім`ї від 17.05.2019 року, виданою ОСББ «Надія-13» та довідкою відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області (а.с. 6, 20). Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За клопотанням позивача в судовому засіданні 12.11.2019 року було допитано свідків - [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] відповідача [PERSON] не проживає з 2004 року, її місце проживання свідку не відоме. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 2004 року. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. З урахуванням викладеного вище, оскільки відповідач тривалий час та більше шести місяців без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] , перешкод у проживання в квартирі відповідачу не чиниться, поважних причини не проживання відповідача в квартирі судом не встановлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved