Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Томашівської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] був складеним заповіт, яким вона заповідала належний їй будинок [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачка та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є доньками померлої [INFO] [PERSON] Відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON]. Реалізовуючи своє право на спадщину, як онука спадкодавниці, [PERSON] звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, проте, їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказаний будинок. На підставі зазначеного, просить суд визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS], після смерті померлої [INFO] бабусі [PERSON]. В судовому засіданні позивач не з'явилась, повідомлена вчасно та належним чином, від її представника до суду надійшла заява, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлені вчасно та належним чином, надали суду заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, просили розглядати справу у їх відсутність. Представник відповідача Томашівської сільської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином, від нього через канцелярію суду надійшла заява, відповідно до якої проти позову не заперечує та просить розглядати справу у відсутності представника. Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 29 грудня 1994 року (а.с.14). Відповідно до заповіту, складеного 28 березня 1988 року, [PERSON] заповідала належний їй житловий будинок, що знаходиться в селі Томашівка Фастівського району Київської області своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 15). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16.11.1991 року (а.с. 19). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 23 жовтня 2001 року (а.с. 17). [PERSON], [PERSON], [PERSON] - є рідними сестрами, дочками [PERSON], що підтверджується долученими до матеріалів справи свідоцтвами про народження (а.с. 6, 24, 29). Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER], [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та її було присвоєно прізвище чоловіка (а.с. 7). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є онуки і правнуки спадкодавця, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Спадкоємцями першої черги є [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачі по справі, як діти померлих спадкоємців, проте до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини не звертались та, відповідно до їх заяв, проти позовних вимог є [PERSON] не заперечують, тому слід визнати спадкоємцем першої черги після смерті бабусі [PERSON] - [PERSON]. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою спадкоємниці [PERSON], що підтверджується зазначеними вище документами. Отже є, в силу ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємицею першої черги спадкування за законом. Реалізовуючи своє право на спадщину, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте листом від 06.07.2016 року за № 530/01-16 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця (а.с. 39). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно довідки № 575 КП Фастівської міської ради Фастівського бюро технічної інвентаризації від 08 квітня 2009 року станом на 08 квітня 2009 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано, проведена інвентаризація даного будинку на ім'я [PERSON] (а.с.37). Відповідно до технічного паспорта, інвентарний номер 346, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. (а.с. 33-38). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Томашівської сільської ради № 02-28/401 від 02.09.2016 року, згідно книг по господарського обліку Томашівської сільської ради 1974-1976, 1980-1982, 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995 років власником житлового будинку в [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 50). З роз'яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], набула право спадкування на житловий будинок, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved