Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона та її чоловік [PERSON] , приїхавши з-за кордону, розпочали виготовляти за власний кошт документацію на право власності на будинок та на земельну ділянку відповідача [PERSON] за її проханням, оскільки відповідач є двоюрідною бабусею позивача. Позивач довгий час доглядала відповідача після смерті її синів та чоловіка. Під час виготовлення документів на будинок відповідач надала позивачу довіреність та необхідні документи та пояснила, що за станом здоров`я сама не в змозі виготовляти документи, а також говорила про те, що позивач зі своїм чоловіком мають переїхати на постійне проживання із нею, на що позивач погодилась. Весною 2018 року, переїхавши на постійне проживання до відповідачки, позивач помітила, що в будинку не було умов для проживання (світла, опалення, сирість тощо), будинок знаходиться в аварійному стані. З урахуванням стану будинку, який вже почав руйнуватись, позивач із чоловіком одразу ж розпочала ремонтні роботи, а саме: електропроводка, штукатурка, покраска, викопування криниці та вигрібної ями, проведення води в будинок, виготовлення ванної кімнати, заміна в деяких місцях будинку підлоги, копання та залиття фундаменту під кухню та веранду, заміна парканної огорожі прибудинкової території, інші ремонтні роботи будинку та прибудинкової території, що було необхідно для покращення умов проживання. По закінченню ремонтних робіт відповідачу було надано копії квитанцій та актів виконаних робіт, повязаних із ремонтними роботами в будинку та прибудинкової території. У вересні 2018 року, коли були готові усі ремонтні роботи та завершувалось виготовлення документації земельної ділянки на ім`я відповідача, відповідач подала усну заяву дільничому про те, щоб виселити позивача та її чоловіка з будинку, та згодом аналогічна заява знову надійшла до поліції, така поведінка відповідача почалася після спілкування з [PERSON] та в подальшому вона повідомила, що виганяє з будинку позивача з чоловіком. Тому позивач із чоловіком вирішили поїхати на іншу квартиру, однак витрачені на ремонтні роботи кошти в будинку відповідача відповідачка повертати не бажає, всякими способами уникає розмови чи домовленості. Позивач зазначає, що нею було надіслано вимогу відповідачу про відшкодування фактично зроблених витрат на суму 113 728 гривень 43 копійки, що відповідає вартості усіх ремонтних робіт. За вказаних обставин, посилаючись на ст.ст. 1158, 1159, 1169 ЦК України, позивач просить стягнути на її користь з відповідача грошові кошти в сумі 112 022 грн. 77 копійок, а також судові витрати по справі. Представник відповідача, адвокат Гук Г.І., подав до суду відзив на позов за його підписом, згідно якого позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Вказано, що відповідачка попросила позивача [PERSON] виготовити документи про право власності на будинок, у якому проживає все життя, на що видала довіреність. При виготовленні документів позивач запропонувала допомогти відповідачу зробити ремонт будівлі, хоча відповідачу ремонт не дуже був потрібний, але якщо запропонували, то вона вирішила хай роблять, враховуючи, що це родичі. Договору вони не укладали та з дому відповідач нікуди не виїжджала. Під час проведення ремонту позивач з чоловіком виявили бажання переїхати в цей будинок для спільного проживання. Така пропозиція не сподобалася власниці будинку і вона вимагала припинити ремонтні роботи. Також вказано, що її майну загрози ніякої не було, ремонтні роботи проводилися на підставі усної домовленості та відповідач вважала, що це родинна допомога, була присутня при виконанні робіт та не мала заперечень до моменту, поки не зрозуміла, що роботи проводяться в інтересах тих, хто їх робить. Тому, на думку представника відповідача, позивач неправильно кваліфікувала свої відносини з відповідачем, як такі, що регулюються ст.ст. 1158 - 1160 ЦК України (а.с. 89 - 90). Строк подання до суду відзиву було поновлено позивачу в судовому засіданні. Позивач та її представник під час судового розгляду справи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що на протязі багатьох років вона та її сім`я допомагали відповідачці, оскільки вона була одинокою, та відповідач не заперечувала проти такої допомоги. Вони разом з чоловіком та відповідачкою спільно домовилися про переїзд позивача з чоловіком до будинку відповідачки, за власні кошти виготовили документацію на житловий будинок відповідачки, оскільки він був не оформлений, робили ремонтні роботи в будинку, оскільки будинок був в аварійному стані. Але через деякий час, після спілкування з іншим чоловіком, відповідачка стала заперечувати проти їх спільного проживання, вимагала від них виселитися з будинку. Вони не оформляли договірних відносин, відповідачка лише надавала довіреність на ім`я позивача для оформлення нею правовстановлюючих документів на нерухоме майно відповідачки, проживали разом близько 7 місяців, протягом десь 3 місяців поступово робили ремонтні роботи, на всі виконані роботи в них не збереглися відповідні квитанції, тому просять стягнути суму, яка підтверджується наданими суду документами. Представник позивача також пояснив, що капітального ремонту в будинку відповідача не було, а тому дозвіл на виконання ремонтних робіт в будинку не потрібно. Оскільки відповідачка з приводу проведення ремонту в її будинку до поліції не зверталась, тому представник позивача вважає, що відповідач дала згоду на ці роботи, а лише після їх завершення вигнала позивача з чоловіком з будинку. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Суду відповідачка пояснила, що викладені позивачем обставини не відповідають дійсності, а позивач з чоловіком чомусь вирішили, що будинок відповідачки має дістатися їм, її будинок не знаходився в аварійному стані, ремонту ніякого не було потрібно, ніяких домовленостей щодо цього в них не було. Позивач та її чоловік користувались станом здоров`я відповідачки, тим, що вона одинока та нема кому її захистити, самовільно занесли свої речі в її будинок і стали проживати з нею, почали робити ремонт без її згоди, вважає, що внаслідок проведених робіт вони завдали лише шкоди, вона заперечувала проти того, що робили позивач з чоловіком, але вони її не слухали та самовільно робили якісь роботи. Вона не просила позивача та її чоловіка переїжджати до неї, вона лише просила позивача допомогти їй оформити на неї житловий будинок, на що дала позивачу власних 10 000 грн. Зазначила, що вона не повинна повертати позивачу якісь кошти, оскільки в будинку все розвалено та розкидано, все робили без її згоди, про ремонт вони не домовлялися та переїздити до неї вона їх не просила. Чи дійсно надані позивачем квитанції стосуються її будинку відповідачці не відомо та чи потрібні були ці роботи її будинку ніхто не встановлював. На її звернення поліція ніяк не реагує. Та представник відповідача вважає, що між сторонами існували відносини, які кожен з них розумів по-різному, та в будь-якому випадку на встановлені відносини не можуть поширюватися вимоги глави 79 ЦК України. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до Акту обстеження фактичного місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 30.11.2018, затвердженого селищним головою Стрижавської селищної ради та довідки Стрижавської селищної ради №5551 від 04.12.2018, [PERSON] , [PERSON] проживають за вищевказаною адресою без реєстрації з січня 2018 року по теперішній час, тобто на час видачі вказаних документів (а.с. 8, 9). Відповідач [PERSON] 13.12.2017 підписала довіреність, якою уповноважила позивача [PERSON] бути її представником в усіх організаціях, установах, підприємствах, органах влади, управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області, державного реєстратора, в Департаменті адміністративних послуг міської ради (прозорий офіс) (а.с. 10). Сторонами не заперечується, що довіреність було видано з метою виготовлення правовстановлюючих документів на майно відповідача. За відповідачем [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.03.2018 (а.с. 14). На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, зокрема понесених витрат на проведення ремонтних робіт в будинку відповідача позивачем надано: - акт приймання виконаних робіт від 12.02.2018, складений між представником ЛТД «ТРІК» Гороховим А.В. та [PERSON] ., згідно якого були проведені електромонтажні роботи, загальна вартість яких складає 12 600 грн. (а.с.15), який не містить відомостей про те, де саме такі роботи були проведені та що саме позивач оплатила такі роботи; - аркуш з переліком вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, відповідно до якого [PERSON] вказав, що виконував ремонтні роботи в квітні 2018 року за адресою [ADDRESS] (а.с.11); - замовлення покупця № 992 від 08.04.2018 на суму 947, 34 грн та № 25993 від 12.04.2018 на суму 1 143, 96 грн, № 2940 від 20.04.2018 на суму 8 229, 54 грн, які не містять реквізитів та підписів виконавця і замовника (а.с. 17, 18, 27); - розписку [PERSON] , відповідно до якої він проводив викопні роботи криниці та каналізації за адресою [ADDRESS] в квітні 2018 року (а.с. 19); - товарний чек ФОП [PERSON] №040418092124 від 04.04.2018 на суму 1 440, 89 грн (а.с. 20); - товарні чеки ФОП [PERSON] від 24.05.2018 на суму 198,00 грн та від 02.08.2018 на суму 1 689 грн (а.с. 21, 33); - видаткові накладні ПП-Фірма «Торгбуд-Сервіс» № 11495 від 04.08.2018 на суму 12 105 грн та № 11509 від 04.08.2018 на суму 4 817, 50 грн (а.с. 22, 32), - квитанцію ТОВ «Епіцентр К» на суму 82, 80 грн (а.с. 23); - накладну від 20.06.2018 на суму 2 250 грн (а.с. 24); - товарний чек від 07.06.2018 на суму 445 грн, з якого не можливо встановити найменування товару (а.с. 25); - видаткову накладну ФОП [PERSON] №ПП-004115 від 23.04.2018 на суму 45 грн (а.с. 26); - квитанцію від 23.04.2018 та видаткову накладну №40010 від 23.04.2018 на суму 2 719, 62 грн (а.с. 28, 29); - квитанцію від 07.05.2018 та замовлення покупця № 88589 від 07.05.2018 на суму 4 561, 23 грн (а.с. 30,31); - замовлення покупця №1262 від 31.03.2018 на суму 1 134, 74 грн (а.с. 34), - замовлення покупця №34276 від 10.04.2018 на суму 2 735, 70 грн (а.с. 35), - видаткову накладну від 24.04.2018 на суму 258, 80 грн (а.с. 36), - квитанцію від 21.04.2018 та видаткову накладну від 21.04.2018 на суму 5 793, 53 грн (а.с. 37, 38), - замовлення покупця №2993 від 24.07.2018 на суму 4 514 грн (а.с. 39) - замовлення покупця №299 від 21.06.2018 на суму 1 750, 36 грн (а.с. 40), - квитанції ТОВ «Епіцентр К» на суму 143, 28 грн та 64, 50 грн (а.с. 41,42), - квитанцію від 13.04.2018 та замовлення покупця на суму 4 906, 62 грн (а.с. 44), - замовлення покупця №66466 від 07.06.2018 на суму 540, 96 грн (а.с. 45), - видаткову накладну №32780 від 04.04.2018 на суму 310,04 грн, відповідно до якої покупцем значиться [PERSON] (а.с. 46), - видаткову накладну №2940 від 10.06.2018 на суму 9 476, 64 грн (а.с. 47), - замовлення покупця №29593 на суму 5 360, 78 грн (а.с. 48), - квитанцію від 07.05.2018 та видаткову накладну на суму 150 грн (а.с. 49,50), - видаткову накладну ФОП [PERSON] №ФОП-002802 від 22.03.2018 на суму 1 346, 00 грн (а.с. 51), - видаткову накладну №66466 від 07.06.2018 на суму 359, 66 грн, відповідно до якої покупцем значиться «бригада Б» (а.с. 52). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Орієнтовний перелік способів захисту порушених прав наведений в ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес також іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Згідно ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. В ч. 2 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання, що виникають із вчинення дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення врегульовано главою 79 ЦК України, а саме, ст.ст. 1158 - 1160 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1158 ЦК України, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір. Суб`єктами вказаного зобов`язання є особа, майновим інтересам якої загрожує небезпека (господар) та особа, яка вчинила дії в інтересах господаря без його доручення (гестор). Згідно з ч. 1 ст. 1159 ЦК України, особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано. Відповідно до ч. 1 ст. 1160 ЦК України, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Так, за зобов`язанням із вчинення дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення особа вчиняє дії, спрямовані на попередження, усунення або зменшення небезпеки настання невигідних майнових наслідків для майнових інтересів іншої особи без її доручення. Враховуючи наведені норми законодавства, для виникнення в особи права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи, необхідною є наявність певних умов: небезпека має загрожувати саме майновим інтересам власника; небезпека настання невигідних для власника майнових наслідків має бути реальною, а не уявною; дії гестора щодо запобігання, усунення або зменшення небезпеки настання невигідних майнових наслідків здійснюються ним за власною ініціативою, а не у зв`язку з укладенням договору доручення чи іншого цивільно-правового договору, а також відповідні дії не мають бути пов`язаними з виконанням службових чи інших, покладених відповідно до вимог закону, обов`язків; дії, вчинені гестором в інтересах іншої особи без її доручення, мають містити очевидну користь для заінтересованої особи; зобов`язання з відшкодування витрат, понесених особою у зв`язку з вчиненням нею дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення виникає за умови відсутності можливості отримати відповідну згоду на вчинення дій у її інтересах. Суд звертає увагу, що характерною ознакою вказаних правовідносин є те, що дії, вчинені в майнових інтересах іншої особи за своїм характером повинні становити не лише користь для особи, а й бути єдиною можливістю усунення негативних наслідків для неї у вигляді знищення, пошкодження чи псування майна. Так, позивачем не доведено факту існування небезпеки настання невигідних для відповідача майнових наслідків, а саме що житловий будинок відповідачки перебував в аварійному стані, крім цього, сама позивачка стверджує, що проведені роботи виконувалися з відома та згоди відповідачки, обставин неможливості оформити виниклі правовідносини з проведення відповідних робіт в будинку відповідачки позивачем також не доведено, в тому числі не доведено, що внаслідок проведених робіт відбулося покращення стану майна відповідачки, порівняно зі станом, що існував до проведення таких робіт. Жодного доказу на підтвердження стану будинку відповідачки до проведення робіт, на які посилається позивач, суду не надано. Відповідно, судом не встановлено підстав для застосування норм ст.ст. 1158 - 1160 ЦК України до встановлених правовідносин. Вирішуючи питання про можливість застосування до правовідносин, що склалися між сторонами, певних договірних чи інших зобов`язальних правовідносин, судом встановлено, що позивачем не доведено існування між нею та відповідачкою відповідних правовідносин, оскільки такі відносини позивачем не доводились, відповідач заперечує існування будь-яких домовленостей з позивачем, вказуючи що всі роботи проводилися лише за одностороннім волевиявленням позивача та її чоловіка, що не спростовано стороною позивача в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Крім цього, надані позивачем товарні чеки, накладні, розписки, замовлення покупця не містять необхідних реквізитів та даних про ім`я платника зазначених послуг та товарів або містять інформацію щодо невстановлених осіб, а отже не можуть вважатися належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України. Окрім того, позивачем не доведено, що придбання будівельних матеріалів, зазначених в наданих документах, відбувалося саме для проведення ремонтних робіт в будинку відповідача. За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту понесення витрат на придбання будівельних матеріалів та проведення робіт саме в будинку відповідача, узгодження з відповідачем вартості відповідних витрат, схвалення цих дій відповідачем, а також, що вказані витрати були необхідними та були єдиною можливістю усунення негативних наслідків для відповідача, тобто позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог. Законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної в позові суми коштів судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed