Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 40/100 частин домоволодіння в порядку спадкування. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що її прабабусі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.11.1982 року, виданого на підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів від 11.10.1967 року, належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Згідно з договором дарування від 25.12.1982 року, посвідченим Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою [PERSON] подарувала своїй дочці [PERSON] 60/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які складалися з: в житловому будинку А-1 житлової кімнати площею 13.9 кв.м., сіни а-1, зазначені в технічному паспорті як квартира №2, та сарай В, літня кухня Г. В квартирі №2 проживали [PERSON] зі своєю сім'єю - чоловіком [PERSON] і сином [PERSON] (відповідачем по справі). В інших 40/100 частинах житлового будинку, які складали квартиру № 1, проживали [PERSON] з дочкою [PERSON] (бабусею позивачки) та онуками [PERSON] (матір'ю позивача) і [PERSON]. Таким чином, житловий будинок було розділено на дві окремі квартири з окремими входами, в яких проживали дві сім'ї. [INFO] померла прабабуся позивача, [PERSON]. Після її смерті спадщину у вигляді 40/100 частин домоволодіння [ADDRESS] прийняла дочка померлої [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) як спадкоємиця першої черги за законом, шляхом вступу в управління та володіння зазначеним спадковим майном, оскільки разом зі своєю матір'ю [PERSON], як на час смерті так і після її смерті проживала в квартирі №1 житлового будинку [ADDRESS], що складали 40/100 частин. Інша спадкоємиця першої черги за законом, дочка померлої [PERSON] - [PERSON] не зверталась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті матері [PERSON], тобто не прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері постійно проживала разом зі своєю сім'єю: чоловіком [PERSON] і сином [PERSON] у окремій (з окремим входом) квартирі № 2 житлового будинку [ADDRESS], що складали 60/100 частин. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON]. Після смерті матері та бабусі опікуном позивача була призначена [PERSON] (мати відповідача), згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради № 222/5 від 21.07.2006 року. Від свого народження 27 липня 1994 року, а також під час знаходження під опікою позивачка проживала та до теперішнього часу проживає в квартирі №1 житлового будинку [ADDRESS], що складають 40/100 частин. 29.04.2012 року померла опікун позивача, [PERSON] (мати відповідача). Після її смерті спадщину у вигляді 60/100 частини домоволодіння [ADDRESS], що належали померлій на підставі договору дарування від 25.12.1982 року прийняв її чоловік [PERSON], а після його смерті [INFO] спадщину прийняв син [PERSON] (відповідач по справі). Однак, відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] не тільки на 60/100 частини домоволодіння [ADDRESS], а й на 40/100 частин, що належали на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.11.1982 року [PERSON], яка померла [INFO]. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] в цілому видано [PERSON] (відповідачу) приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковською Оленою Олегівною 17.02.2015 року. На даний час 60/100 частини вказаного домоволодіння з господарськими будівлями, що складаються з квартири №2, сараю В та літньої кухні Г, які раніше належали [PERSON], та які отримав в спадщину відповідач, відповідачем [PERSON] вже продані. На 60/100 частини спірного домоволодіння позивач не претендує. У 40/100 частинах домоволодіння, що складаються з квартири №1, які належали прабабусі позивача [PERSON] згідно зі свідоцтвом про право власності від 16.11.1982 року, позивачка проживає і до цього часу. Позивач просить суд встановити факт прийняття [PERSON], яка померла [INFO] спадщини у вигляді 40/100 частини домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON]; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.02.2015 року на домоволодіння [ADDRESS] в цілому на ім'я [PERSON], видане 17.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковською О.О. - в частині права на спадщину на 40/100 частин домоволодіння, що належали [PERSON], яка померла [INFO], на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.1982 року; та визнати за нею право власності на 40/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] бабусі [PERSON]. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали в повному обсязі позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач проти позову заперечував в повному обсязі. Вважає, що бабуся позивачки [PERSON] не прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки не проживала в спірному домоволодінні, посилаючись, що в 1978 році опікуном над дітьми [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] була призначена [PERSON], а [PERSON] вела аморальний спосіб життя. Третя особа, приватний нотаріус ДМНО Піонтковська О.О., надала суду письмові пояснення по суті позовних вимог, наполягала на тому, що свідоцтво про право на спадщину видане нею за наявності визначених законом підстав та з дотриманням передбаченої процедури. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити і справу розглянути у її відсутність. Представник третьої особи, четвертої Дніпропетровська державної нотаріальної контори, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, її представника та відповідача по справі, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.11.1982 року, виданого на підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів від 11.10.1967 року та зареєстрованого Дніпропетровським МБТІ і записаного в реєстрову книгу під № 409 за реєстровим № 49. Згідно з договором дарування від 25.12.1982 року, посвідченим Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, [PERSON] подарувала [PERSON] 60/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які складалися з: в житловому будинку А-1 житлової кімнати площею 13.9 кв.м., сіни а-1, зазначені в технічному паспорті як квартира №2, та сарай В, літня кухня Г. В квартирі №2 з окремим входом (60/100 частин) проживали [PERSON] зі своєю сім'єю - чоловіком [PERSON] і сином [PERSON], що не заперечувалось відповідачем [PERSON] В інших 40/100 частинах житлового будинку, які складали квартиру № 1 проживали [PERSON] з дочкою [PERSON] (бабусею позивача) та онуками [PERSON] (матір'ю позивача) і [PERSON], що підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, житловий будинок було розділено на дві окремі квартири з окремими входами, в яких проживали дві сім'ї, що відповідало вимогам ст. 118 ЦК України в редакції 1963 року. [INFO] померла прабабуся позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 2113. Після її смерті відкрилася спадщина на 40/100 частин домоволодіння [ADDRESS], що належали померлій на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.1982 року. Спадкоємиця першої черги за законом, донька померлої [PERSON] - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]), згідно зі ст.ст.548, 549 ЦК України в редакції 1963 року прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння зазначеним спадковим майном, оскільки проживала в спадкових 40/100 частинах, що складалися з квартири №1 разом зі своєю матір'ю [PERSON], на час її смерті так і після її смерті проживала в квартирі №1 житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки документальних доказів реєстрації та проживання [PERSON] на момент смерті матері не збереглося ( домова книга розпочата в 2001 році (а.с.35 т.1), дані в Державній міграційній службі не збережені (а.с.198 т.1), суд приймає за належні та допустимі докази факту прийняття спадщини [PERSON] пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача, тривалий час проживають біля спірного домоволодіння. А саме, допитані в судовому засіданні зазначені свідки підтвердили факт проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] в одній квартирі житлового будинку на час смерті [PERSON], та пояснили суду, що похованням матері займалась [PERSON], а [PERSON] часто сварилась з матір'ю та на похоронах [PERSON] вони її не бачили. [PERSON] і після смерті продовжувала проживати в квартирі матері, а в 2000 році після смерті сина [PERSON] вона пішла жити до іншого чоловіка, після чого свідки бачили, як вона приходила декілька разів до дочки [PERSON] та онуки [PERSON]Б та в 2006 році їм стало відомо про смерть [PERSON] Доказів протилежного відповідачем суду не надано, а саме: свідок [PERSON], [INFO], дружина відповідача, суду пояснила, що ніколи не бачила [PERSON] на території домоволодіння, на час смерті [PERSON] в 1987 році їй відомо зі слів чоловіка (відповідача), що [PERSON] не проживала в квартирі зі свою матір'ю. До твердження відповідача [PERSON], [INFO], що [PERSON] не проживала в квартирі №1 зі свою матір'ю на час її смерті в 1987 році суд відноситься критично, оскільки нас смерті бабусі йому було 12 років. Рішення виконкому АНД райради від 25.08.1978 року щодо призначення опікуна над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] є доказом лише ухилення [PERSON]З від виконання своїх батьківських обов'язків та не спростовує її фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном у вигляді 40/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємиця [PERSON] не отримувала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 40/100 частини домоволодіння [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Інша спадкоємиця першої черги за законом, донька померлої [PERSON] - [PERSON] не зверталась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті матері [PERSON], та не проживала з померлою на час відкриття спадщини, тобто не прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері постійно проживала разом зі своєю сім'єю: чоловіком [PERSON] і сином [PERSON] у окремій квартирі № 2 житлового будинку [ADDRESS], що складали 60/100 частин. Згідно з даними Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 40/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення згідно вимог ст. 1266 ЦК України та прийняла спадщину у вигляді 40/100 частин домоволодіння [ADDRESS] відповідно до вимог ч.4 ст. 1268 ЦК України як малолітня особа. Після смерті матері та бабусі опікуном позивача була призначена [PERSON] (мати відповідача), згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради № 222/5 від 21.07.2006 року. Від свого народження 27 липня 1994 року, а також під час знаходження під опікою позивачка проживала та до теперішнього часу проживає в квартирі №1 житлового будинку [ADDRESS], що складають 40/100 частин, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України. 29.04.2012 року померла опікун позивача, [PERSON] (мати відповідача). Після її смерті спадщину у вигляді 60/100 частини домоволодіння [ADDRESS], що належали померлій на підставі договору дарування від 25.12.1982 року прийняв її чоловік [PERSON], а після його смерті [INFO] спадщину прийняв син [PERSON], відповідач по справі. 17.02.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковською Оленою Олегівною було видано відповідачу [PERSON], згідно з яким він успадкував 60/100 частини домоволодіння [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON], що належали померлій 29.04.2012 року [PERSON] на підставі договору дарування від 25.12.1982 року, та 40/100 частин домоволодіння, що належали на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.11.1982 року [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування, а також в інших випадках Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт прийняття спадщини спадкоємицею першої черги за законом, донькою померлої [PERSON] - [PERSON], згідно зі ст.ст.548, 549 ЦК України в редакції 1963 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном у вигляді 40/100 частини домоволодіння, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову третьої особи, приватного нотаріуса ДМНО Піонтковської О.О., оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами. Наявність інших спадкоємців у [PERSON], крім позивача, які б в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті останньої, судом не встановлено, та третьою особою належними та допустимими доказами суду не підтверджено Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складається з судового збору в розмірі 2283,23 грн.

Outcome: approved