Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача - [PERSON] таким , що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування вимог вказано, що в належній квартирі зареєстрований пасинок позивача [PERSON] . Відповідач деякий час мешкав у квартирі, але з жовтня місяця 2010 року він забрав свої речі та пішов з дому до своєї матері, яка мешкає в м. Житомирі, адреса її позивачу не відома. [PERSON] в квартирі лише зареєстрований, однак не мешкає в ній більше одного року без поважних причин, не сплачує комунальних платежів, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чиняться. У зв`язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини відсутністю відповідача за місцем реєстрації, позивач, як власник житла, вимушена звернутися до суду, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном. Від [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] з 28.11.2008 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно довідки ЖБК «Полісся» від 13.08.2019 року №500 та відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 18). Зі змісту акта ЖБК «Полісся» від 03.08.2019 року вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2010 року (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна № 6-158цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного вище, оскільки відповідач понад один рік не проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , поважних причин не проживання відповідача в квартирі судом не встановлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved