Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на малолітню дитину та на її утримання, посилаючись на те, що від зареєстрованого у шлюбу у сторін народився малолітній син, який проживає разом з позивачем. Відповідач не надає на утримання сина матеріальної допомоги, враховуючи те, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, остання також потребує утримання, яке відповідач не надає. Враховуючи зазначене позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Обґрунтовуючи розмір позовних вимог у твердій грошовій сумі 4000 грн. на дитину та 2000 грн. на власне утримання, позивач посилається на те, що відповідач постійно змінює роботи, має мінливий дохід, у власності має земельну ділянку, відвідував закордонну країну, а отже має кошти, хоча і надав довідку про дохід з місця роботи, на яку нещодавно працевлаштувався, де зазначено отримання заробітної плати у мінімальному розмірі. Позивач зазначає, що відповідач покинув сім`ю в той час, як позивач була вагітна та перебувала у декретній відпустці з першою дитиною, яка також народилась від зареєстрованого шлюбу сторін, внаслідок чого вимушена була припинити грудне вигодування та переїхати до м. Києва з тимчасово окупованої території, залишивши дитину бабусі, з метою працевлаштування. Позивач зазначає, що працювала фактично до самих пологів, оскільки відповідач не приймав участі в утримання першої дитини та у її утриманні. Наразі з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти, проте відповідач рішення суду не виконує, у зв`язку з чим має місце заборгованість. Позивач винаймає житло та утримується за рахунок коштів виданих державою на дитину при народженні та власних накопичених заощаджень, які закінчуються і останній об`єктивно не вистачає коштів для її життя, фактично матеріально утримуючи самостійно себе та двох малолітніх дітей. Позивач пояснила, що відповідач дійсно пересилав останній кошти, проте дані кошти не є аліментами, а були спрямовані на погашення боргів за комунальні послуги перед орендатором житла, які погасила позивач, залишившись на тимчасово окупованій території, коли відповідач покинув сім`ю. Відповідач та представник останнього позовні вимоги визнали частково в розмірі 900 грн. на дитину, надали відзив на позов в якому зазначили, що відповідач отримує мінімальну заробітну плату та не має можливості надавати допомогу на утримання дитини у тому розмірі про який просить позивач, а на утримання останньої відповідач не має можливості надавати допомогу взагалі. Відповідач пояснив, що дійсно виїжджав до республіки Польща, оскільки працював в останній і йому були винні кошти і він їздив їх забирати. Після повернення одразу перерахував кошти позивачу на картковий рахунок, в розмірі про який домовились сторони щодо утримання першої дитини. Також відповідач пояснив, що дійсно має у володінні земельну ділянку 0,14 га. Відповідач наразі обізнаний з заочним рішенням про стягнення аліментів на утримання першої дитини, з яким не погоджується, оскільки аліментні зобов`язання є надто обтяжливими, у зв`язку з чим має намір оскаржувати рішення суду. Крім того, відповідач пояснив, що користується послугами захисника на платній основі, проте за домовленістю грошові кошти сплачуватиме по мірі можливості у майбутньому. Відповідач зазначив, що на попередній роботі працював два місяці, а перед тим не працював та мав мінливий дохід. На будь-які хвороби відповідач не страждає. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2016. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 7-9/. Згідно заочного рішення суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. /а.с. 3-6/. Позивач є внутрішньою переміщеною особою з м. Луганськ /а.с. 10/. Позивач не працює перебуває у відпустці по догляду за сином. Відповідач працює та отримує заробітну плату в розмірі 4873 грн. 38 коп. /а.с. 35/, на будь які хвороби не страждає. Сторонами визнана обставина про те, що відповідач має у власності земельну ділянку 0,14 га у Херсонській області, а тому така обставина не підлягає доказуванню згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Крім того сторонами визнана обставина, що відповідач відвідував республіку Польща восени 2019 року. Згідно ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи наявність у відповідача у власності нерухомого майна, відсутність хвороб, відвідування закордонної країни, перерахування коштів позивачу в сумі 12000 грн. /а.с.36/, оплату послуг адвоката в розмірі 7000 грн., про що зазначив відповідач особисто, а також розміри прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб та дітей віком до 6 років згідно Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», наявність аліментних зобов`язань, вважає за можливе визначити розмір аліментів по 2000 грн. на утримання сина сторін та позивача. Суд вважає, що зазначений розмір аліментів мінімально забезпечить гармонійний розвиток дитини та надасть можливість позивачу опікуватися дітьми сторін під час перебування у відпустці по їх догляду. Суд вважає доводи відповідача, про неможливість спачувати аліменти враховуючи мінімальний розмір заробітної плати неспроможними та вважає, що останній має інші більші доходи, оскільки маючи у наявності земельну ділянку, несе обов`язок по оплаті відповідного податку, відвідував закордонну країну, що потребує витрат і виїжджати для отримання грошей не є необхідним в умовах наявності електронних платіжних систем (карток). Крім того, відповідач мав можливість перерахувати відповідачу кошти в розмірі 12000 грн., а також користується послугами адвоката на платній основі і у відповідному договорі відсутні умови про відтермінування їх оплати /а.с.20-26 /. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що покладення на відповідача аліментних зобов`язань у зазначеному розмірі не порушуватиме його права та інтереси і не є занадто обтяжливими, враховуючи те, що останній не приймає участі у нематеріальному аспекті щодо забезпечення розвитку та виховання дітей, які повністю покладені на позивача і має можливість працювати та отримувати дохід, який забезпечувати матеріальне утримання дітей та дружини, яка в свою чергу наразі позбавлена можливості працювати. На підставі викладеного та

Outcome: partial