Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором про надання траншу №3.22152/0915 від 04.07.2008 року в межах рамкової угоди №0915 від 04.07.2008 року в розмірі 889 402, 65 грн., що складається з: капіталу - 625 441,32 грн., процентів - 56 208,41 грн., процентів за неправомірне користуванням кредитом - 9 517,21, пені - 198 235,69 грн. Позов мотивує тим, що на підставі Рамкової угоди №0915 від 04.07.2008 року між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання траншу №3.22152/0915 від 04.07.2008 року, відповідно до якого позивач зобов'язувався здійснювати кредитування відповідача у межах ліміту суми кредитування 40 000 доларів США на строк кредитування - 84 місяці із сплатою 11% річних. Свої зобов'язання по кредитному договору банк виконав в повному обсязі. В той же час відповідач свої зобов'язання по договорах виконував не належним чином, не забезпечив своєчасне погашення кредитів, порушив умови кредитного договору та вимоги законодавства у наслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем з тривалою затримкою у погашенні. Позивачем неодноразово скеровувались листи з вимогою про погашення боргу, проте такі були залишені без належного реагування. Окрім цього, на підставі та в межах рамкової угоди та кредитного договору з АТ «ПроКредит Банк» також було укладено договори поруки - договір №0915-ДП від 04.07.2008 року, поручителем по якому є [PERSON] та договір №FIL.115672-ДП1 від 13.12.2010 року, поручителем за умовами якого є [PERSON] Станом на 25.08.2015 року сума боргу позичальника за кредитним договором становить 889 402, 65 грн., що складається з: капіталу - 625 441,32 грн., процентів - 56 208,41 грн., процентів за неправомірне користуванням кредитом - 9 517,21, пені - 198 235,69 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку належним чином, що стверджується розписками про повідомлення про дату розгляду справи (а.с.160, 161). В судовому засіданні 26.08.2016 року відповідач позов визнала частково. Зазначила, що дійсно допустила виникнення заборгованості по кредитній лінії. Разом з тим, не погоджується із розміром, визначеним банком. Просить застосувати строк позовної давності до нарахованої пені та здійснити перерахунок в межах строку в один рік. Відповідач [PERSON] 07.10.2016 року повторно подала заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 10.10.2016 року. З врахуванням положень ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи у їх відсутності він суду не подали, причин неявки не повідомили. Тому суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності вказаних відповідачів з врахуванням доказів, які є у матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на підставі Рамкової угоди №0915 від 04.07.2008 року (а.с.8-10) між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання траншу №3.22152/0915 від 04.07.2008 року, відповідно до якого позивач зобов'язувався здійснювати кредитування відповідача у межах ліміту суми кредитування 40 000 доларів США на строк кредитування - 120 місяці із сплатою 13,9% річних на придбання квартири за адресою м. Львів, вул. К.Левицького, 78/5. (а.с.11) Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строки та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Пунктом 4.4 Рамкової угоди передбачено, що у випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеному кредитним договором процентам за кожен день прострочення, які обчислюються за методом (факт/360) від суми залишку кредиту, строк якого настав з дати виникнення заборгованості до дати повного погашення включно. Крім цього, відповідно до п.1.3 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п.10.2 рамкової угоди, при порушенні встановлених договором строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує штрафну пеню в розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 грн. у еквіваленті валюти кредиту за кожен календарний день прострочення включаючи день повного погашення заборгованості. Відповідно до п.8.2.1 умов рамкової угоди, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, у разі прострочення погашення грошових зобов'язань за договором тривалістю більше три банківські дні. Окрім цього, умовами п.8.6 та п.8.7 передбачено, що при простроченні грошових зобов'язань за цим договором тривалістю більше 30 днів позичальник зобов'язаний повністю достроково погасить кредит не пізніше ніж через 3 дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буле погоджено з кредитором. Судом встановлено, що позичальник своїх обов'язків за договором не виконав, заборгованість не погасив, на вимогу банку про погашення заборгованості та виконання умов договору належним чином не реагував. Суд не погоджується із доводами відповідача в частині спливу строку позовної давності в частині пені з наступних підстав. Так дійсно, відповідно до положень ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пані). Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін у договорі. Згідно п.12.3 Рамкової угоди №0915 від 04.07.2008 року, до всіх вимог, що випливають з угоди та кредитних договорів, встановлюється позовна давність у 5 років включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність. Таким чином, оскільки сторонами при укладенні договору було погоджено збільшений строк позовної давності - 5 років, тому в суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності 1 рік для стягнення пені. Окрім цього, на виконання вимог рамкової угоди та кредитного договору з АТ «ПроКредит Банк» було укладено договори поруки - договір №0915-ДП від 04.07.2008 року, поручителем по якому є [PERSON] та договір №FIL.115672-ДП1 від 13.12.2010 року, поручителем за умовами якого є [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦПК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що у зв'язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, позивачем надсилалися вимоги поручителям №495/15 та №496/15 від 10.08.2016 року про необхідність погашення заборгованості (а.с.27, 30). Однак вони були залишені відповідачами без належного реагування, заборгованість погашена не була. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимоги до поручителів, оскільки у зв'язку із невиконання основного зобов'язання у банку виникло право вимоги до поручителів як солідарних із позичальником боржників. При цьому суд враховує, що у відповідності до вимог ч.3 ст.551 ЦК України, розмір пені може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені, оскільки розмір пені, визначений позивачем, значно перевищує проценти, які має сплатити позичальник за користування позикою. А тому суд вважає, що в цій частині вимоги слід задоволити частково і зменшити пеню до 50 000 грн. Таким чином, із врахуванням зменшенням розміру пені, у відповідності до положень договору, суд вважає, що слід стягнути з позичальника та поручителів як солідарних з ним боржників заборгованість за договором про надання траншу №3.22152/0915 від 04.07.2008 року в межах рамкової угоди №0915 від 04.07.2008 року в розмірі 741 166,94 грн., що складається з: капіталу - 625 441,32 грн., процентів - 56 208,41 грн., процентів за неправомірне користуванням кредитом - 9 517,21, пені - 50 000 грн. Крім цього, задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з слід стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача сплачений ним та документально підтверджений судовий збір в розмірі 3 654 грн. (а.с.6)

Outcome: dismissed