Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10.10.2012 року відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, оскільки дитина ходить до школи, у зв`язку з чим зросли витрати на її утримання, тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі по 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач на судовий розгляд справи подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги зменшує та просить стягувати з [PERSON] її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1400 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій зазначив, що зменшенні позовні вимоги в розмірі по 1400 грн. щомісячно на дитину визнає повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий на даний час розірвано. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10.10.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що розмір аліментів в сумі 1400 грн. на дитину фактично становить мінімальний розмір аліментів, встановлений ч.2 ст. 182 СК України та не є надмірним з точки зору звичайних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітньої дитини та достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Враховуючи те, що після визначення судом аліментів значно збільшились витрати на утримання дитини і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дитини та її гармонійний розвиток, внаслідок збільшення витрат на дитину змінився також матеріальний стан позивача, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, а також визнання відповідачем позову, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення.

Outcome: approved