Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з повною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.02.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Оскільки відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, він може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному позивачем у позовній заяві. Ухвалою судді від 22.07.2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у поданих письмових поясненнях по справі від 16.09.2019 року вказував на те, що не ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини та регулярно перераховує кошти позивачу. В якості підтвердження вищевикладеного просив врахувати долучені копії квитанцій за лютий, квітень, травень, червень, серпень 2019 року. Наполягав на тому, щоб судом була врахована та обставина, що він добровільно сплачував кошти на утримання дитини в рахунок сплати аліментів. В судове засідання, що відбулось 24.09.2019 року позивач та відповідач не з`явились, однак на адресу суду надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до поданих через загальну канцелярію суду заяв позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач відповідно визнає. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на звернення до суду щодо захисту порушених прав та законних інтересів. З урахуванням конституційного положення про те,що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини що виникають у державі, судам підвідомчі всі спори про захист прав та свобод громадян. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2019 року було розірвано. Позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавець встановлює загальний порядок, який має бути застосований під час винесення рішення про стягнення коштів на утримання дитини Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вказувала позивач у позовній заяві відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини. Відповідач в свою чергу в письмових поясненнях по справі від 16.09.2019 року вказував на те, що після припинення спільного проживання та підтримання шлюбно-сімейних відносин з позивачкою, тобто з лютого 2019 року, він фінансово підтримував свою дитину, регулярно перераховуючи позивачу на картковий рахунок грошові кошти. Як на підтвердження того, що відповідач фінансово підтримує дитину та регулярно надає позивачу грошові кошти на утримання дитини, останнім було надано копії квитанцій про перерахування коштів позивачу - [PERSON] через банківську картку «ПриватБанк». Відповідно до копій квитанцій вбачається, що відповідачем було сплачено на рахунок позивача: 27.02.2019 року - 2814,07 грн., 16,04.2019 року - 2713,57 грн., 07.05.2019 року - 2010,05 грн., 06.06.2019 року - 4824,12 грн., 04.07.2019 року - 1005,03 грн., 04.07.2019 року - 703,52 грн., 15.08.2019 року - 2010,05 грн. Жодних доказів на спростування вказаних обставин позивачем не надано, а судом не здобуто в процесі розгляду справи. При вирішенні вказаного спору судом враховується те, що закон передбачає стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини на користь матері/батька, а відповідач у даному випадку перераховував кошти саме на користь позивача та те, що даними коштами позивач могла забезпечити щоденні життєві потреби дитини, у зв`язку з чим враховуючи характер таких переказів та їх призначення суд погоджується з тим, що вказані виплати можуть бути зараховані як аліменти. З врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, а також матеріального становища дитини, її стану здоров`я, обов`язку батьків утримувати дітей в розмірі, необхідному для їх гармонійного розвитку, що має стати стимулом для відшукання можливостей збільшення заробітку, а також матеріального стану платника аліментів, що не має інших утриманців - малолітню дитину від другого шлюбу, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше ніж 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.07.2019 року з урахуванням здійснених позивачем добровільних виплат починаючи з 11.07.2019 року по дату постановлення рішення судом. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що позивачкою не надано доказів на підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача та свідоме ухилення останнього від їх сплати впродовж часу після розірвання шлюбу. Тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 01.02.2019 року слід відмовити за недоведеністю. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. На підставі викладено та

Outcome: partial