Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи його тим, що 01.06.2021 приватний нотаріус Київського нотаріального округу Бригіда В.О. видав виконавчий напис № 4438, яким пропонує стягнути з неї заборгованість за кредитним договором № 0155-3086 від 12.04.2019 в розмірі 17 266,00 гривень, який був укладений з ТОВ «Укркредитфінанс», а постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 09.08.2021 відкрито виконавче провадження з його виконання. [PERSON] зазначає, що жодних кредитних договорів з ТОВ «Укркредитфінанс» не укладала, а також не отримувала жодних повідомлень чи дзвінків з даної установи про погашення заборгованості чи намір вчинити виконавчий напис нотаріуса. Також нотаріусу не надано відповідних первинних документів, які б підтверджували наявність між сторонами договірних відносин, а також безспірність існуючої заборгованості. Оскільки нотаріусом при винесенні даного виконавчого напису не було дотримано вимог законодавства, [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу № 4436 від 01.06.2021 про стягнення з неї на користь ТОВ «Укркредитфінанс» 17 266,00 гривень заборгованості, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Відповідно до частин 2-6статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою суду від 26.08.2021 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.09.2021 до суду надійшов відзив відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в якому зазначено про безпідставність позовних вимог. Відповідач вказує, що 12.04.2019 між ними та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0155-3086, згідно умов якого кредитор взяв на себе зобов`язання надати грошові кошти (кредит), а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки. Товариство неодноразово зверталося до позивача з письмовими вимогами про повернення боргу, але всі вимоги були проігноровані. 12.04.2021 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в черговий раз звернулося до [PERSON] з вимогою погашення боргу в добровільному порядку та повідомило про намір в разі несплати боргу стягнути заборгованість в позасудовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису. Оскільки позивач не відреагувала на вказане повідомлення, підприємство розцінило це як згоду на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Вважає, що вчинений приватним нотаріусом Бригіда В.О. виконавчий напис є законним. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також зазначила, що викладена у відзиві інформація не відповідає дійсності. Відповідач вказує, що неодноразово звертався до неї з письмовими вимогами про повернення боргу, а також повідомленням про намір вчинити виконавчий напис, однак до відзиву долучене тільки одне повідомлення про вчинення виконавчого напису та не долучено жодних доказів його направлення та отримання нею. Також відповідачем не надано суду копію кредитного договору та докази отримання нею кредитних коштів. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак в поданому відзиві просила розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача, в позові відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просить ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не повідомив суд про причини своєї неявки. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. 01.06.2021 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 438, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 0155-3086 від 12.04.2019 в розмірі 17 266,00 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 9700,00 гривень та простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 7566,00 гривень. У даному виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 24.04.2019 року по 12.05.2021 року. (а.с. 11) На виконання зазначеного вище виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. 09.08.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 12). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Тому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинений для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 0155-3086 від 12.04.2019 в розмірі 17 266,00 гривень. Відповідач у відзиві зазначає про укладення такого договору, та вказує, що згідно його умов кредитор взяв на себе зобов`язання надати грошові кошти (кредит), а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки. Яка саме сума була надана в кредит відповідач не вказує. Більше того, відповідач не долучив до відзиву копію Кредитного договору № 0155-3086 від 12.04.2019 та докази надання [PERSON] кредитних коштів. ' Таким чином, суд позбавлений можливості встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Тобто у матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що між позивачем та відповідачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» існує безспірна заборгованість за кредитним договором від 12.04.2019. Крім того, відповідач не надав підтвердження направлення позивачу [PERSON] повідомлень про погашення заборгованості та повідомлення про намір вчинення виконавчого напису за кредитним договором. Ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З огляду на наведене суд приходить до висновку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив нормиЗакону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 гривень (а.с. 6). На підставі викладеного,

Outcome: approved