Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, де зазначила, що 11.11.2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], яка згідно рішення Богунького районного суду м. Житомира від 23.03.2018 руку усиновлена відповідачем - [PERSON], та [PERSON], [INFO]. Позивач зауважує, що відносини в шлюбі не склались у зв'язку із різними поглядами на життя. Посилаючись на припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, а також неможливість збереження сім'ї, наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, позивач вказує на те, що батько дітей не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення повноліття в загальному розмірі 2000 грн. щомісячно, по 1000 грн. на кожну дитину. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надала заяву про можливість слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 11.11.2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області - актовий запис № 2596. Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Маючи різні погляди на життя, подружжя є несумісними у відносинах, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, отже шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов»язку щодо утримання неповнолітніх дітей, не здійснює матеріальне забезпечення їх побутових потреб. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 2000,00 грн. (1000 грн. на кожну дитину), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Пункт 1 частини 2 статі 49 ЦПК України надає право відповідачу визнати позов повністю або частково на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Досліджені судом матеріали справи та визнання відповідачем позовних вимог дають суду підстави для задоволення позову, оскільки вказане не суперечить діючому законодавству і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved