Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 31.05.2018 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Майже півтора місяця вона з дитиною проживає окремо від відповідача, наразі вона безробітна, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу від своєї матері. Відповідач працює на ПрАТ «Західукрвибухпром» в м.Коростень, отримує заробітну плату приблизно 15000 гривень щомісячно, однак на утримання дитини та на її утримання взагалі коштів не надає. Оскільки відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти, вважає за необхідне стягувати з нього на утримання дитини 1/4 частку всіх видів доходу щомісячно, а також на своє утримання в розмірі 1/6 частки до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до Єдиного реєстру боржників [PERSON] відсутній у ньому, як боржник. Рішенням суду просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно просила стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. 20.05.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач на даний час не працює.Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дитини та дружини не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. Враховуючи наведене, а також те, що у батьків виникають відносно дітей однакові обов`язки по їх утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Оскільки жодного доказу щодо неспроможності надавати матеріальну допомогу в зазначеному в позовній заяві розмірі на утримання позивача до досягнення спільною дитиною трирічного віку відповідачем не подано, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Суд враховує відсутність у відповідача інших утриманців, його працездатний вік та інші обставини, передбачені ст.182 СК України. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved