Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на несвоєчасне повідомлення його відповідачем про настання страхового випадку, просить у порядку регресу, стягнути з відповідача: 6107 грн. 37 коп. - виплаченого страхового відшкодування на відновлення автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яка як вважає позивач, сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП, була застрахована позивачем. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача і в якому не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлявся належним чином, як за місцем своєї реєстрації, так і за адресою, вказаною позивачем у позові, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями, на яких працівники поштового зв'язку зазначають, що відповідач не отримує направленої йому кореспонденції. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив наступне. 08.09.2012 року, біля 18:10 год. відповідач, керуючи автомобілем «Тойота» р. н. т2 [NUMBER] по проспекту Московському в м. Києві та рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на стоячий автомобіль «Шкода» р. н. [NUMBER], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі: 340 грн.. З урахуванням викладеного, суд вважає, що вищевказана ДТП, внаслідок якої заподіяно шкоду, сталася з вини відповідача. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Тойота», була застрахована позивачем, що підтверджується наявною у матеріалах справи, копією поліса № АВ/7149849 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.05.2012 року. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії платіжного доручення № 0007722 від 24.02.2016 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Шкода» у сумі: 6107,37 грн.. Відповідно до підпунктів 33.1.4. і 33.1.2. пункту 33.1. ст. 33, підпункту «г*» підпункту 38.1.1. пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до абзацу четвертого п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Як вказує позивач у своєму позові, відповідач не повідомив його своєчасно про настання дорожньо-транспортної пригоди у строки, передбачені вищевказаними нормами права, тому, відповідач у порядку регресу, має відшкодувати позивачу понесені ним витрати по виплаті страхового відшкодування. Згідно зі ст. ст. 993, 1187 ч. 2, 1188 ч. 1 п. 1, 1191 ч. 1 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню, суд визначає за ставкою, яка діяла на час подання позову.

Outcome: approved