overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовними вимогами, які уточнила в ході судового розгляду справи та просить стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 18 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що у зареєстрованому шлюбі із відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. Вказала, що відповідач протягом тривалого часу проживає окремо, а дитина проживає разом з нею та її батьками. Протягом цього часу відповідач не надавав кошти на утримання малолітнього сина та не допомагає у його вихованні, а тому просить позов задоволити. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, зазначила, що із відповідачем дійшли спільної згоди щодо розміру аліментної плати, а саме 700 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву від 23.12.2014 року про слухання справи у його відсутності. В той же час зазначив, що із позивачем вони дійшли спільної згоди щодо розміру аліментної плати, а саме 700 грн. щомісячно Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що у шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4), батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. На даний час син проживає із позивачем. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач немає постійного заробітку, на даний час малолітній син проживає із матір'ю [PERSON], а тому суд погоджується із доводами позивача про те, що аліменти мають бути стягнуті на дитину в твердій грошовій сумі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони погодили розмір аліментної плати, а саме 700 грн. щомісячно і відповідач в цій частині позов визнає, тому його слід задоволити. У зв'язку із наведеним позовні вимоги слід задоволити, судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою в котрій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 03.02.2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Личаківському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції актовий запис № 14. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Приблизно сім років вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин. Майновий спір відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові. Відповідач в судовому засіданні відносно розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ч.9 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.. Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою в котрій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 10.01.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актовий запис № 3. Мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Позивач зазначила, що на початку подружнє життя складалось добре, однак в подальшому в них почали виникати сварки на побутовому рівні, виявились різні погляди на життя, сім'ю, інтереси, відповідач постійно б'є її, катує та ґвалтує, з приводу даних фактів вона зернулась до правоохоронних органів. Крім того погрожує розправою, вимагаючи переписати на нього квартиру. Відповідач не займається вихованням та утримання дитини. Всі ці події відбуваються в присутності неповнолітньої доньки , що негативно впливає на їх розвиток. В квітні 2018 року їй вдалось втекти від відповідача з квартири і з цього часу вони проживають окремо не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивача в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові. Відповідач в судовому засіданні відносно розірвання шлюбу не заперечував, заперечивши лише мотиви розлучення викладені позивачем у позов.. Згідно ч.9 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.. Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою в котрій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 15.10.2000 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 2167. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Позивач зазначила, що на початку подружнє життя складалось добре, однак в подальшому відповідач приблизно з 2008 року почав зловживати спиртними напоями, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, він намагався лікуватися протягом 2016-2017 р.р., однак безрезультатно, життя з ним стало нестерпним, він систематично застосовував до неї фізичну силу в присутності дітей, що негативно впливало на розвиток дітей. Приблизно рік вони проживають окремо не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивача в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові. Відповідач в судовому засіданні відносно розірвання шлюбу не заперечував. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.. Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою в котрій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 19.12.1992 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі Загс виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова, актовий запис № 525. Від шлюбу мають повнолітню доньку . Позивач зазначила, що на початку подружнє життя складалось добре, однак в подальшому в них почали виникати сварки на побутовому рівні, виявились різні погляди на життя, сім'ю, інтереси. Тривалий час вони проживають окремо не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивача в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові. Відповідач в судовому засіданні відносно розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ч. 9 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.. Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою в котрій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 21.09.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актовий запис № 2854. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання спільних дітей. Приблизно пять років вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин. Майновий спір відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові. Відповідач в судовому засіданні відносно розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ч.9\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.. Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Разом із позовною заявою, позивач подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору, мотивуючи своє клопотання тяжким матеріальним становищем. Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Отже за змістом наведеної норми єдиною підставою для звільнення від оплати судового збору є майновий стан сторони, який унеможливлює чи створює істотні перешкоди у сплаті нею судового збору у встановленому законом розмірі, про наявність якого сторона має надати належні і допустимі докази. Аналогічні роз`яснення містить п.29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Всупереч вимогам закону позивач не подала до суду переконливих доказів, які б давали підстави для звільнення її від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду першої інстанції. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору при подачі позову до суду. З п. 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Вважаю, що підстави, визначені частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні, оскільки переконливих доказів на підтвердження свого скрутного матеріального стану позивач не надала. Оскільки суд не наділений повноваженнями звільняти особу від сплати судового збору без будь-яких достатніх правових підстав та, враховуючи, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, приходжу до висновку про відмову у звільненні позивача від сплати судового збору. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу (з врахуванням уточнення позовних вимог), мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони припинили спільне проживання, шлюбних стосунків не підтримують, а тому позивач вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, має твердий намір розірвати шлюб. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує, що розцінюється судом як визнання позову. Перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого виконкомом Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області 05.08.2006 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 05.08.2006 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 06. В шлюбі у сторін народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER]. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не погоджуються на примирення та спільно бажають розірвати шлюб, спору з приводу визначення місця проживання дитини немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз'яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 275,60 грн.

Outcome: approved