Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно та на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 08 листопада 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб офіційно не розірвано, однак з жовтня 2013 року сторони проживають окремо. Позивач зазначає, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, проживає разом з мамою, яка є інвалідом ІІ групи, дитина часто хворіє та потребує постійного догляду та піклування, тому працювати на даний час можливості не має. Відповідач життям доньки та станом її здоров'я не цікавиться, в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу відмовляється, хоча займається підприємницькою діяльністю, яка офіційно не зареєстрована, має у власності ларьок на ринку «Малинський», займається виготовленням та збутом по ринках та торгівельних закладах м.Житомира солені овочі, рибу, фарш, тобто отримує достатньо високий рівень доходу, який в середньому складає 10 000, 00 грн. Позивач просить винести рішення, яким встановити між сторонами розмір стягнення в подальшому з відповідача аліментів на утримання дитини та дружини. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того, пояснила суду, що три місяці пройшло як подружжя не проживають разом, відповідач дав дитині за весь час лише 200 грн. при доході 10 000 грн. щомісячно, іншої допомоги не надає. [PERSON] винаймає склад за 800 грн. щомісяця, який знаходиться в м.Житомирі в районі Крошні. Утримання дитини потребує значних коштів, зокрема, витрати на садочок складають 100 грн. в місяць, гурток - 300 грн. в місяць, крім цього, дитина потребує інших витрат. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 400 грн. - на утримання дитини та 100 грн. - на утримання дружини до досягнення донькою трирічного віку. Суду пояснив, що ніяких складських приміщень, лаоьків не має, підприємницькою діяльністю не займався і не займається. У позовній заяві жодних доказів на підтвердження цього факту немає. Вказує, що в його обов'язки входило лише перевоз товару, але не реалізація, а машина належить працедавцеві. В середньому в місяць відповідач отримує дохід в сумі 1000-1500 грн., інколи 2000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання дитини та 100 грн. на утримання дружини. Зазначає, що докази - це не тільки довідки лікарів, а чеки, квитанції, з яких можна було б побачити, які витрати йдуть на ліки дитині, тим більше лікування дітей віком до 6 років в Центральній дитячій міській лікарні безкоштовне. Позивачем не надано жодного доказу щодо доходу відповідача та зайняття ним підприємницькою діяльністю. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Згідно довідок №203/02-3-10 та №112 від 29.01.2013 року [PERSON] на обліках в управлінні Пенсійного фонду України в м.Хмільнику та Хмільницькому районі та в управлінні праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації не перебуває, пенсії чи будь-яку допомогу не отримує. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 згаданого закону встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 та ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи, що позивачем не надано жодних підтверджуючих доказів про місце роботи чи рід заняття відповідача, його заробіток чи доходи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в сумі 600 грн. щомісячно та 200 грн. щомісячно на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, які суд вважає, можуть сплачуватись відповідачем по справі. З відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 229 грн. 40коп. відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial