Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана квартира належала чоловіку позивача [PERSON], який помер [INFO]. При житті чоловік залишив заповіт, яким усе своє майно заповідав дружині. Позивач у встановлений законом строк звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено в зв'язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано накладення арешту на майно [PERSON] від 19 квітня 1957 р. Їй відомо, що арешт на майно чоловіка не накладався. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Комунарської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 17 липня 1995 р., та копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори 14 липня 2005 р., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 8) Копією с свідоцтва про шлюб встановлено, що з 27 травня 2006 р. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. (а.с. 7) [INFO]. [PERSON] помер (а.с. 11), в зв'язку з чим у відповідності зі ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємець [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем у спірній квартирі, тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. 28 липня 2014 р. позивач звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. (а.с. 15) Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 1 серпня 2014 р. у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка відмовлено в зв'язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано накладення арешту на майно [PERSON] на підставі повідомлення Червоноармійського с/х банку від 19 квітня 1957 р. (а.с. 15) Згідно роз'ясненням, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що з моменту накладення арешту на майно [PERSON] пройшло 58 років, жодного документа з цього приводу не збереглось, Червоноармійський с/х банк, за повідомленням якого начебто накладено арешт, не існує, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved