Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить будинок №18 на вул.Пушкіна у с.Новолуганське Артемівського району Донецької області, в якій зареєстрований також відповідач. Зазначає, що відповідач з червня 2013 року за місцем реєстрації не проживає. У звязку з цим просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, Артемівський район, с.Новолуганське, вул.Пушкіна, 18. Позивач у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.\~ Третя особа у судовому засіданні 31 серпня 2015 року позов підтримала, надавши пояснення про те, що вона є онукою позивача та разом зі своїм сином, [INFO], також зареєстрована за адресою: [INFO]. З червня 2013 року місце перебування та проживання відповідача не відоме. Ствердила, що відповідач жодних коштів на утримання квартири не сплачує. У судове засідання 30 вересня 2015 року третя особа не зявилась, подавши заяву про подальший розгляд справи у її відсутності та про підтримання позову (а.с.28). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що будинок №18 на вул.Пушкіна у с.Новолуганське Артемівського району Донецької області належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.6-7, 31). За цією адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 4 вересня 2006 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області у справі №2-3714/2006 (а.с.15). Згідно з актом, складеним комісією у складі депутата Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області [PERSON], та сусідів [PERSON] та [PERSON], від 19 серпня 2015 року (а.с.13), [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з початку червня 2013 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що вона є сусідом позивача та третьої особи. Зазначає, що дійсно, з червня 2013 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, не відвідує колишню дружину. За весь цей час відповідача вона не бачила. Оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі показання свідка, яка повідомила про відомі їй обставини, що мають значення для справи, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ним та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved