Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача [PERSON], 30.03.1983р.н., такими, що втратив право на користування житлом квартирою № 62 по вул.Гн.Хоткевича, 38 у м.Львові та примусово зняти його з реєстраційного обліку за вказаним місця проживання. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що між [PERSON] та нею було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який зареєстрований в реєстрі за № 1093 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] Відповідно з моменту укладення даного договору купівлі-продажу квартири право власності на житло перейшло до неї. Таким чином, вона являється власником даної квартири, що в свою чергу підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2015р. № 40172507, виданого приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] Відповідно до довідки з місця проживання ЛКП «Житловик-С» № 3417 від 26.11.2015р. в квартирі зареєстрований лише [PERSON], колишній її власник. Відповідач всупереч умовам договору не виконав прийняті на себе зобовязання та не знявся з реєстраційного обліку. Станом на сьогоднішній час відповідач надалі зареєстрований за адресою квартири. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, в неї як власника квартири, виникають проблеми з надмірною сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нього, чим обєктивно порушуються її права, а тому вважає, що відповідач втратив право користування квартирою, а крім того, повинен бути знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Представник позивач подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча у відповідності ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи (в т.ч. шляхом публікації оголошення у пресі згідно ч.9 ст.74 ЦПК), а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Статтями 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 1 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Судом встановлено, що між 06 липня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який зареєстрований в реєстрі за № 1093 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] Таким чином, з моменту укладення даного договору купівлі-продажу квартири право власності на житло перейшло до її нового власника позивача [PERSON], що в свою чергу підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2015р. № 40172507, виданого приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] Проте, відповідач [PERSON], відчуживши раніше належне йому нерухоме майно квартиру, не виконав своїх зобовязань за договором купівлі-продажу квартири та всупереч п.16 даного договору самостійно, до 20.07.2015р., не знявся з реєстраційного обліку. На даний час місце його перебування не відоме, його контактна інформація відсутня. Згідно, довідки ЛКП «Житловик-С» з місця проживання про склад сімї і прописки № 3417 від 26.11.2015р. в квартирі [ADDRESS] зареєстрований лише відповідач [PERSON], як колишній її власник. Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач був би наділений правом на користування спірною квартирою (найм, оренда, тощо) не вчинялись. Передбачених ч.2 ст.71 ЖК України підстав для збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. З огляду на наведені обставини, а також те, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу відчужив своє право власності на спірну квартиру, фактично не проживає за місцем реєстрації, домовленість про збереження за ними житлової площі відсутня, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 62 по вул.Гн.Хоткевича, 38 у м.Львові, а тому позов в цій частині слід задоволити. В частині вимог про зняття відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO] слід відмовити з огляду на те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про вільний вибір місця проживання та свободу пересування» однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, відтак, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобовязаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір. З огляду на викладене така вимога заявлена позивачем передчасно та на даний час відсутні підстави для її задоволення. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрати по оплаті оголошення та його публікації в розмірі 100 грн., а загалом 587,20 грн. витрат, що підтверджені відповідними платіжними дорученнями/рахунками. На підставі ст.ст.16, 316, 317, 319, 346, 391, 405, 657 ЦК України, ст.ст.71, 72, 156 Житлового кодексу та

Outcome: approved