Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що 24.12.2016 року придбала в магазині «Respect» ТРЦ «Порт-Сіті», який належить приватному підприємцю [PERSON] зимове взуття -жіночі шкіряні чоботи з кодом найменування V - 236 вартістю 3417,00 грн. Вказує, що після придбання даного товару при поверненні до дому вона звернула увагу, що на передній частині взуття злущується верхній шар фарби, вони стали непридатними для використання за призначенням. Зазначає, що догляд за даним товаром дотримувалась згідно рекомендацій, які вказані у товарному чеку. У звязку з виявленням недоліків товару, вона звернулась до відповідача з вимогою прийняти товар та повернути сплачені за нього гроші. Проте, відповідач відмовилась задовольнити її вимоги. На підставі викладеного, просить суд розірвати договір купівлі продажу жіночого взуття, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь 3417,00 грн. грошової суми сплаченої за товар та 600 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову, з підстав, викладених в письмових запереченнях. Представник третьої особи [PERSON] захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області в судове засідання не зявився, проте належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності [PERSON] захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 24.12.2016 року позивач придбала в магазині «Respect» ТРЦ «Порт-Сіті», який належить приватному підприємцю [PERSON] зимове взуття -жіночі шкіряні чоботи з кодом найменування V - 236 вартістю 3417,00 грн. (а.с. 4). Аналіз встановлених судом обставин та наведених положень законодавства дає підстави зробити висновок, що між сторонами виникли договірні зобов'язання, які випливають із договору купівлі-продажу. 13.02.2017 року [PERSON] звернулась із письмовою заявою до ПП [PERSON] з заявою розірвати договір та повернути сплачену суму, замінити товар на аналогічний із числа наявного (а.с. 5). Проте, листом від 16.02.2017 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні її заяви, оскільки остання звернулась після закінчення гарантійного строку, який відповідно гарантійного талону становив 30 днів (а.с. 5 на звороті). Відповідно до ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів», насезонні товари (одяг, хутряні та інші вироби) гарантійний строк обчислюється з початку відповідного сезону, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме, згідно постанови КМУ\~Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» від 19.03.1994 р. №172, гарантійний термін взуття зимового асортименту\~з 15 листопада\~по 15 березня. Пунктом 4 частини 1\~статті 708 ЦК України\~передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Статтею 8 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Відповідно до\~ст. 678 ЦК України\~покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи заявилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми, вимагати заміни товару. Законодавець у ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари. Відповідно до визначення термінів у\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця), чи фальсифікований товар у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п. 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. № 506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», зобов'язаний організувати у триденний термін із дня одержання письмової заяви від споживача. Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же або аналогічний, із числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», розірвання договору на час дії гарантійного строку та повернення сплачених за товар коштів споживачу передбачено у разі виявлення суттєвих недоліків, які виникли з вини виробника. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ст. 212 ЦПК України). Жодна із сторін, після роз'ясненого судом права заявити клопотання про призначення відповідної експертизи, таким правом не скористалась. Відтак з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу по наявних у ній доказах. Доказів, які б свідчили, що придбане позивачем взуття має істотний недолік, який виник з вини виробника товару, у матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не подано належних, допустимих та беззаперечних доказів, на підтверження своїх вимог, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Стаття 708 ЦК України, яка встановлює права покупця у разі продажу йому товару неналежної якості, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди. Стаття 711 ЦК України\~та п. 5\~ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який також поширюється на спірні правовідносини, передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Однак, судом не встановлено, що придбаний позивачем товар є небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, а тому посилання позивача про наявність передбачених\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди є помилковим. Оскільки такого виду відповідальності продавця за проданий неналежної якості товар як відшкодування покупцю моральної шкоди не передбачає і укладений між сторонами договір купівлі-продажу, підстави для задоволення даної вимоги також відсутні.

Outcome: dismissed