Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві послалась на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. На примирення вона не згодна. Тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Зазначила, що на примирення з відповідачем не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи для одержання ним правової допомоги та укладення угоди з представником. Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з того, що в судовому засіданні, яке відбулося 28 лютого 2014 року, відповідач звертався до суду з аналогічним клопотанням. Задовольняючи це клопотання, суд відповідачу роз'яснив його обов'язок добросовісно користуватися своїм процесуальним правом. Але відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, та знову просить суд відкласти розгляд справи з цих же підстав. Також, не з'явившись в судове засідання, відповідач не повідомив про причини своєї неявки. Намір укласти угоду з фахівцем в галузі права не є підставою для неявки в судове засідання за викликом суду. Тому суд вважає, що в судове засідання відповідач не з'явився без поважних причин. Зазначені дії відповідача суд розцінює як намагання затягнути розгляд справи. З огляду на викладене, а також враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 27 грудня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Зазначена позиція позивача залишається незмінною з часу подання нею позову до суду та до часу розгляду справи. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач же в своєму позові зазначила, що подружнє життя не склалося в тому числі через втрату поваги один до одного. В судовому засіданні вона також наполягає, що збереження сім'ї є неможливим. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Зважаючи на чітку та однозначну позицію позивача в даній справі, суд вважає що надання сторонам терміну на примирення носило б формальний характер та лише призвело б до затягування розгляду справи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення кошти в сумі 243 грн. 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Таким чином позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved