Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідачів про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, мотивуючи свої вимоги, тим що, 17 жовтня 2013 року державний виконавець ВДВС Михайлівського РУЮ звернувся в Михайлівський районний суд Запорізької області з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику [PERSON] у праві виїзду за межі України в вязку з наявністю на виконанні ВДВС Михайлівського РУЮ виконавчого листа № 2/321/5/2013 року, який видав Михайлівський районний суд Запорізької області 16 липня 2013 року, про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] на суму 21 467 гривень 00 коп. Ухвалою Михайлівський районний суд Запорізької області від 17 жовтня 2013 року подання ВДВС Михайлівського РУЮ про встановлення тимчасового обмеження боржнику [PERSON] задовольнив, та тимчасово обмежив право [PERSON] виїзду за межі України. На час подачі позовної заяви у позивача не має жодних не виконаних зобовязань і будь яких виконавчих документів по примусовим стягненням. Позивач просить суд скасувати відносно нього тимчасове обмеження у праві його виїзду за кордон, встановленого ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2013 року, (справа №321/1854/13- ц, провадження №6/321/105/2013). Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставах викладених в позовній заяві, та пояснив, що на даний час в нього відсутні жодні не виконанні зобовязання, тому при зверненні до відділу ДВС Михайлівського РУЮ з заявою про зняття заборони виїзду за кордон, йому було повідомлено, що відносно нього вже знищене виконавче провадження за терміном зберігання, а тому інших способів крім звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у нього не має. Представник відповідача відділу ДВС Михайлівського РУЮ [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що виконавче провадження за результатами стягнення боргу з [PERSON] було закрите провадження за сплатою боргу з розподілу на конкретну суму, по закінченню терміну зберігання виконавче провадження було знищене, самостійно ДВС не може зняти вказане обмеження, та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та місце судового розгляду повідомлена в порядку, встановленому законодавством, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутністю. 15 грудня 2017 року набрав чинності\~Цивільний процесуальний кодекс України\~в новій редакції. Пунктом 9 частини першої\~Перехідних положень цього кодексу\~(Розділ ХІІІ) встановлено: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу,\~вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії ухвали Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2013 року, подання відділу ДВС Михайлівського РУЮ було задоволено, та [PERSON] було тимчасово обмежено право виїзду за межі України до виконання своїх обовязків .86 (а.с.5); Відповідно копії довідки виданої Михайлівським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23 листопада 2017 року, станом на 23.11.2017 р. на контролі у Михайлівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Запорізькій області не знаходяться виконавчі провадження по примусовому виконанню стосовно [PERSON] (а.с.6); Згідно копії заяви від 04 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Михайлівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про вжиття заходів щодо скасування відносно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. (а.с.7); та відповідно до копії відповіді Михайлівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08 грудня 2017 року, встановлено, що вжити заходи щодо скасування [PERSON] тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон не мають правових підстав у звязку з винесенням постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція до 05.10.2016 року) (а.с.7 на звороті). Відповідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Відповідно ч.1ст.55\~Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми права, суд вважає, що позовна заява щодо скасування обмежень вільно залишати територію України підлягає розгляду в судовому порядку, а тому неприйняття рішення про скасування такого заходу матиме наслідком порушення\~ст. 33 Конституції України\~та ст. 2 Протоколу № 4 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до\~ст. 33 Конституції України\~кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно ст. 313 ЦК України\~фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках,встановлених законом. Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Відповідно до п.2 ст.6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Відповідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Outcome: approved