Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно з 11.09.2013 року. У зв'язку з тим, що вона отримує невелику заробітну плату, має скрутне матеріальне становище, просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 28.10.2013 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на 1/4 частину всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В уточнених позовних вимогах просила змінити розмір аліментів на 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений Законом України «Про державний бюджет України», на кожен наступний рік до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просив справу розглянути у її відсутність, згоден сплачувати аліменти у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений Законом України «Про державний бюджет України». Дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 28.10.2013 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно з 11.09.2013 року. В теперішній час дитина проживає разом з [PERSON] Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, якій були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. В теперішній час матеріальне становище [PERSON] змінилося, оскільки вона отримує мінімальну заробітну плату, що свідчить на те, що майновий стан отримувача аліментів погіршився, , відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, що дає суду підстави для задоволення позову. Позивачем доведено, що в теперішній час у неї погіршився матеріальний стан порівняно з часом, коли були стягнуті аліменти за рішенням суду від 28.10.2013 року. Відповідач погодився сплачувати аліменти у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Зважаючи на викледене, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 640 гривень в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved