Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 06.11.1999 і за рішенням Коростишівського районного суду від 04.02.2019 шлюб розірвано. 05.03.2002 під час перебування у шлюбі за спільні кошти сторін було придбано у [PERSON] будинок [ADDRESS] та земельну ділянку по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок площею 27,9 м.кв. та земельна ділянка площею 0,4967га був оформлений на відповідача згідно договору дарування від 05.03.2002 року. В подальшому даний будинок збільшився у своїх розмірах до площі 80,8м.кв. внаслідок особистих трудових зусиль, грошових затрат, заощаджень та особистих коштів позивача. Відповідно до положень Сімейного Кодексу України, якщо майно чоловіка, дружини за час шлюбу значно збільшилося у своїй вартості внаслідок загальних трудових або грошових затрат то воно у випадку спору може бути визнано за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому просить визнати вказаний будинок та земельну ділянку спільною сумісною власністю сторін в рівних частках, як придбаний під час шлюбу за спільні кошти та добудований збільшений у своїх розмірах за рахунок спільної праці подружжя. В ході розгляду справи позивач та її представники підтримали позовні вимоги, суду пояснили, сторони за спільні кошти придбали будинок, жили в ньому, оформили за договором дарування, так було вигідніше, робили в будинку ремонт, скільки було витрачено коштів на ремонт будинку позивач не знає, яка вартість будинку вона не знає, висновків експерта щодо вартості будинку не має. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що відповідач набув право власності на спірний будинок та земельну ділянку за договором дарування, що є особистою власністю відповідача, а здійснено добудова до будинку на даний час не узаконена, є самочинним будівництвом і не підлягає визнанню спільним майном. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що хату йому подарувала тітка, ніяких грошей він не платив. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що знає зі слів [PERSON] , що останні придбали хату, за скільки купили не знає. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що хату продала її тітка, яка не є тіткою відповідача. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що сторони купили хату, він позичав 1000 доларів США. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що позивач його дочка, він знає, що купили хату, робили ремонт, він допомагав матеріалами, грошима та особистою працею, яким чином оформили будинок він не знає. Допитана свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач її дочка, знає, що купили хату, вони допомагали в ремонті. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що мати відповідача позичала гроші на ремонт будинку. Допитаний свідок [PERSON] пояснила, що живе по сусідству, знає, що будинок відповідачу подарувала тітка. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що спірна хата була подарована відповідачу. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.11.1999 і за рішенням Коростишівського районного суду від 04.02.2019 шлюб розірвано. Відповідно до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 05.03.2002 року [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з надвірною будівлею площею 27,90кв.м. та земельну ділянку, площею 0,4967га, що знаходяться в [ADDRESS] . Вказаний договір не оскаржений, позовні вимоги щодо вказаного договору дарування - визнання його недійсним, визнання таким, що відбулась купівля-продаж, тощо не заявлялись, останній є чинним, а тому позовні вимоги з вказаних підстав задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до п.2 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Крім того, у відповідності до ч1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, однак суду не надано будь-яких доказів щодо вартості спірного майно, його істотного збільшення, клопотань про призначення судової експертизи з цих питань сторонами не заявлено, хоча судом з`ясовувалось питання щодо наявності висновків експерта з приводу вартості спірного майна, а також збільшення площі спірного будинку ніяким чином не узаконене, правовстановлюючі документи відсутні, а тому позовні вимоги з вказаних підстав також задоволенню не підлягають. На підставі п.2 ч.1 ст. 57, ст.60, 62 СК України,

Outcome: dismissed