Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач\~ звернулась\~ до суду з\~ позовом до відповідача, в якому просила суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.06.2014 року. Від спільного проживання в них нарожився син, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями та зовсім залишив позивача з сином, не допомагаючи матеріально, а виховання дитини його взагалі не цікавило і не цікавить. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.01.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Після прийнятого рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, з яким відповідач був ознайомлений у встановленому законом порядку, [PERSON] продовжував злісно ухилятися від свого батьківського обовязку щодо матеріального утримання дитини. Крім того, [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє взагалі інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умов для отримання ним освіти та нормального забезпечення житлово-побутових умов. З трьохмісячного віку сина [PERSON] і до жовтня 2017 року [PERSON] взагалі не приїжджав і не бачив його майже 3 (три) роки. Коли сину виповнилося 3 (три) місяці від народження, [PERSON] залишив сімю, переїхавши жити до селища Онуфріївка у будинок до своїх батьків, де зі слів спільних родичів, [PERSON] разом зі своєю матірю, щоденно розпивають спиртні напої, на роботу так і не влаштувавшись. На прохання позивача допомогти матеріально утримувати сина, [PERSON] сказав, що дитина йому не потрібна, а потім запропонував проїхати до нотаріуса та зробити відмову від сина. Враховуючи те, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, не проявляє щонайменшої батьківської турботи про свою дитину, позивача вважає, що його необхідно позбавити батьківських прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву в якій заявлений позов підтримала в повному обсязі, а справу просила розглядати без її участі. Також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час\~розгляду справи був повідомлений належним\~\~чином згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи\~ за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки\~ суд не повідомив, заяви про\~ розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд\~ \~відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як\~ \~вважає, \~що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, \~і потреба\~ дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі\~ наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Представник третьої особи до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та зазначив що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2017 року /а.с. 11/. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 10/. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.02.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, починаючи з 12.01.2015 року; та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.01.2015 року до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трьохрічного віку /а.с. 12-13/. [PERSON] ухиляється від свого батьківського обовязку щодо матеріального утримання дитини, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів Онуфріївським РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, з якого вбачається, що станом на 01.11.2017 року відповідач має заборгованість у сумі 19 086,81 грн. на утримання сина /а.с. 15/. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] має заборгованість на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьохрічного віку в сумі 14 245,20 грн. станом на 01.09.2017 року /а.с. 16/. Факт ухилення від своїх батьківських обовязків щодо виховання дитини підтверджується і довідкою дошкільного навчального закладу № 33 Кременчуцької міської ради від 20.10.2017 року за № 01-32/24, з якої вбачається, що [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з 01.09.2016 року. Зі слів вихователів, батько не відвідує батьківські збори, не приводить дитину до шкільного закладу та не забирає /а.с. 18/. Відповідно акту від 08.09.2017 року вбачається, що з грудня 2015 року [PERSON] проживає разом з малолітнім сином [PERSON] та з матірю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За весь період проживання за даною адресою батько [PERSON] жодного разу не відвідав свого малолітнього сина [PERSON] /а.с. 17/. Також, згідно заяви від 17.08.2017 року засвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Цивільну справу та інші питання, що стосуватимуться позбавлення його батьківських прав у компетентних органах, просив розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує /а.с. 19/. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 06.11.2017 року № 1222 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO] /а.с. 29/. В порядку частин 2 та 3\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 1\~ст. 164 СК України\~визначає підстави позбавлення батьківських прав. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини, не приймати участь у виховані, духовному та фізичному розвитку дитини). В порядку ч. 1\~ст. 165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків з ким\~\~проживає дитина. Частинами 2 та 3 статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ч. 3 ст.\~10, ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Об'єктивні докази у справі свідчать про повне ухилення відповідачем в прийнятті участі в житті сина. Він ним не цікавиться, інтерес до сина у батька відсутній.\~\~\~\~\~\~ За викладених обставин, суд вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Оскільки не спілкується та не відвідує сина, не виявляє до дитини ніякого інтересу,\~\~належної матеріальної або іншої допомоги не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм, не цікавиться його життям та станом здоров'я. Тобто, не\~\~ проявляє\~\~до своєї дитини будь якої батьківської турботи. Вказане підтверджує винну поведінку [PERSON] в ухиленні від виховання свого сина, у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов'язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таке рішення в свою чергу насамперед відповідатиме інтересам дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, позивачем доведено той факт, що відповідач від виховання дитини ухиляється, його долею не цікавляться, матеріальної допомоги на його утримання належним чином не надає.\~ Щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~Якщо позов було задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved