Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 14.11.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. В порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2013 року мається заборгованість у розмірі 24650,43 гривень, що складає 6450,48 гривень заборгованість за кредитом, 12550,93 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частка), 1150,02 гривень штраф (процентна ставка). Просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 24650,43 гривень, судовий збір в розмірі 246,50 гривень. В судовому засіданні позивач на позові наполягає, з підстав зазначених в ньому. Також зазначила, що відповідач отримала кредит та періодично погашала заборгованість. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову та пояснила, що [PERSON] дійсно заповнювала анкету про надання кредиту, однак умови договору не отримувала, гроші також не отримувала, кредит не погашала. Взагалі позивачем не надано належного підтвердження того, що [PERSON] отримувала гроші від банка. На наданих представником позивача квитанціях про отримання [PERSON] грошей міститься підпис, який вочевидь відрізняється від підпису [PERSON] на заяві анкеті. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КП «Приватбанк» був укладений договір про надання банківських послуг від 14.11.2007 року. Відповідно до заяви позичальника, банк надає позичальнику кредитну карту з лімітом у розмірі 7000 грн. зі сплатою 36 % на рік. Строк дії кредитного ліміту дорівнюється строку дії карти - 11.2011р. Заборгованість погашається щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми боргу. [PERSON], підписуючи заяву про надання банківських послуг від 14.11.2007 року, погодилася, що вказана заява разом із запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом. Тобто, цим договором передбачені сума кредиту, плата за користування коштами, строк дії договору, порядок погашення кредиту. Згідно зі ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тому суд вважає, що між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, відповідно до розрахунку станом на 31.08.2013 року має заборгованість у розмірі 24650,43 гривень, що складає 6450,48 гривень заборгованість за кредитом, 12550,93 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частка), 1150,02 гривень штраф (процентна ставка). Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечення представника відповідача щодо не надання позивачем належного доказу отримання [PERSON] кредиту, оскільки на квитанціях про видачу готівки підпис відрізняється від підпису відповідача, поставленого на заяві, судом не приймається, через те що в судовому засіданні представником відповідача клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявлено. Таким чином позов обґрунтований та доведений, а тому підлягає задоволенню. Представником відповідача заявлене клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, і вираховується з того часу, коли особа дізналась про порушення своїх прав, а в даному випадку - з моменту утворення заборгованості. Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте, з договору та умов до нього, які відповідач уклала з позивачем, вбачається, що цей строк дії договору до 11.2011 року, а позов поданий 16.09.2013 року. Таким чином, в даному випадку суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності для заявлених позивачем вимог не закінчився. На підставі ст.ст. 257, 260, 261, 267, 509-510, 525 -527, 530, 610-612, 625, 629,651,653,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved