Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.09.1995 року по даний час. Від шлюбних відносин у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дітей. Між сторонами виникли складні стосунки, сторони проживають за різними адресами, однак діти від шлюбу перебувають на вихованні та утриманні позивача та проживають з нею. Відповідач не утримує дітей. Позивач працює, однак отримує мінімальну заробітну плату та частину коштів витрачає на комунальні послуги. Дитина [PERSON] навчається в навчальному закладі. Він працює в Російській Федерації, має постійний великий заробіток, однак прибутки скриває і протягом трьох останніх років дітям не допомагає. Тому просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання\~ неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень щомісячно, починаючи з 01.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. До суду надійшло пояснення відповідача, в якому він зазначив, що він працює на посаді начальника відділу маркетингу ПрАТ «Івано-Франківськторф», посадовий оклад на місяць складає 4250грн., без вирахування податків та обов`язкових платежів. Таким чином відповідач зазначив, що не може сплачувати суму аліментів, яку просить позивач. Відповідач вказав, що готовий сплачувати щомісячно 1050грн. на дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Окрім цього, відповідач зазначив, що постійно проживав з позивачем до грудня 2018 року. Шлюб не розірвано. Весь цей час відповідач фінансово підтримував і дружину, і дітей. Діти завжди були забезпечені усім необхідним, отримували кошти для поїздок за кордон, навчання, необхідних покупок, техніки. Вимог про сплату аліментів від позивача до моменту подання позову, що розглядається, відповідач не отримував. Також відповідач зазначив, що 13.05.2019 року ним було направлено на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000грн на оплату вартості проходження навчальної практики за кордоном (у Федеративній Республіці Німеччина). Позивачка не бере жодної участі у фінансуванні таких витрат. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі,\~ просила позов задовольнити. Суду пояснила, що відповідач в червні 2018 року поїхав за кордон, особисто кошти на утримання доньки їй не надавав. Позивач працює, заробітна плата становить 6000грн., на утримання доньки витрачає близько 3000 гривень щомісячно. Донька навчається та отримує стипендію в розмірі 950грн. Відповідач в судове засіданні не з`явився, представник в судовому засіданні\~ позовні вимоги визнав частково з мотивів, викладених у письмових поясненнях відповідача. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.1995 року. Сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] \~ (а.с.6). Згідно довідки № 02-02/2270 виданої 13.05.2019 року КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована в ній з дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки про заробітну плату № 33 від 15.05.2019 року [PERSON] працює в ПрАТ «Івано-Франківськторф» та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 6000грн. Згідно довідки № 304-46/168 від 13.05.2019 року виданої Івано-Франківським державним коледжом технологій та бізнесу Юрцуняк\~ [PERSON] . в 2016 році вступила до Івано-Франківського державного коледжу технологій та бізнесу рівня акредитації молодший спеціаліст та зараз навчається на ІІІ курсі денної форми навчання в групі Т/ТО-62-ІІІ на державній формі навчання. Згідно копії трудової книжки [PERSON] та довідки № 31 виданої 14.05.2019 року ПрАТ «Івано-Франківськторф» вбачається, що [PERSON] працює на посаді начальника відділу маркетингу ПрАТ «Івано-Франківськторф» з 13.05.2019 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач працює, інших дітей на утриманні не має. Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2019 рік у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач на даний час працює офіційно, середньомісячна зарплата становить 4250грн. Також суд враховує, що відповідачем пересилалися грошові кошти на картковий рахунок [PERSON] Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч.2 ст. 191 СК України. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Враховуючи положення наведеної статті, для стягнення аліментів за минулий час позивач повинна надати суду докази того, що вона вживала відповідних заходів щодо одержання аліментів. Такими заходами можуть бути звернення до керівника підприємства, на якому працює відповідач, звернення до родичів відповідача з проханням вплинути на нього, звернення до самого відповідача шляхом направлення кореспонденції або у телефонному режимі тощо щодо сплати аліментів. Окрім цього має бути доведено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на дитину. Натомість позивачем не було надано суду доказів того, що відповідач не надавав допомоги на утримання дитини. Крім того, в судовому засіданні з`ясовано, що сторони проживали разом до червня 2018 року. Враховуючи наведене судом встановлено, що підстави для стягнення з відповідача аліментів за минулий час відсутні, а тому у задоволенні зазначеної вимоги слід відмовити. З огляду на матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька,\~ інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) гривень, щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial