Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про скасування медичного висновку (рішення) про встановлення професійного захворювання. Свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2015 року на адресу філії газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» ПАТ «Укргоазовидобування» надійшло повідомлення №22 від 23.01.2015 року головного лікаря клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці НАМН України» [PERSON] про професійне захворювання [PERSON], діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого (ІІ ) ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON], дата встановлення остаточного діагнозу 22.01.2015 року. На письмовий запит позивача від відповідача 03.03.2015 року надійшов медичний висновок (рішення) Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного захворювання [PERSON] №1/18 від 22.01.2015 року. Вважає медичний висновок незаконним та таким, що підлягає скасуванню, так як до роботи центральної лікарсько-експертної комісії не запрошувались та не були залучені представники профспілки позивача. Крім того, в медичному висновку зазначено, що підставою для встановлення професійної етіології захворювання послужили: клініко-діагностичні дані, динаміка та перебіг захворювання, профмаршрут (стаж роботи в шкідливих умовах біля 19 років 6 місяців в професіях вагранник, помічник бурильника), дані санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02.10.2013 року та інформаційної довідки про умови праці №23.1/4426 від 10.09.2013 року Разом з тим, комісією з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання, створеною на підставі наказу №3 Балаклійського районного управління Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 02.02.2015 року, встановлено, що відомості про стаж роботи [PERSON] в шкідливих умовах не відповідають дійсності. Так, в санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці [PERSON], затвердженій головним державним санітарним лікарем Балаклійського району [PERSON] 02.10.2013 року, вказано, що [PERSON] працював вагранником в фасонолітейному цеху №3 Харківського тракторного заводу з 07.08.1986 року по 31.05.1988 року, тобто 1 рік 10 місяців, помічником бурильника - з 09.06.2004 року по 15.08.2013 року, тобто 8 років 5 місяців, а всього - 10 років 3 місяці, а не 19 років 6 місяців, як зазначено у висновку. Також в санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці [PERSON] невірно вказано термін дії шкідливого фактору шуму 1624 години на рік, фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 91 дБА. При проведенні аналізу робочого часу помічника бурильника [PERSON] було виявлено, що тривалість роботи під дією шкідливого фактору (шуму, вібрації), тобто коли робітник приймає безпосередню участь у виконанні робіт на гирлі свердловини за 2012 рік складає 576,42 години на рік, тобто 35,4% від загального часу роботи за рік (1624 години), за 2013 рік тривалість роботи під дією шкідливого фактору (щуму, вібрації) складає 271,25 години на рік, тобто 21,03% від загального робочого часу (1290 годин). Крім того, для складання карти умов праці від 24.03.2011 року та відповідної санітарно-гігієнічної характеристики умов праці [PERSON], затвердженої головним державним санітарним лікарем Балаклійського району [PERSON] 02.10.2013 року були використані помилкові дані про рівень шуму. Так, 16.02.2015 року промислово-санітарною лабораторією УКРНДІГаз в присутності представників філії ГПУ «Шебелинкагазвидобування» виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Балаклійському районі Харківської області були проведені дослідження шумового навантаження та інфразвуку на свердловині №21 Наріжнянського НГКР, яка знаходиться на капітальному ремонті, на робочому місці помічника бурильника капітального ремонту свердловин бригади №2 по капітальному ремонту свердловин, в якій працював [PERSON] Згідно з протоколом №32 від 17.02.2015 року проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку - еквівалентний рівень шуму склав 81 дБА, що відповідає ІІІ класу І ступеню умов праці «Шкідливі та небезпечні» згідно з «Гигиенической классификацией труда» №4137-86. При цьому еквівалентний рівень шуму 81 дБА фактично дорівнює короткочасному піковому шумовому навантаженню під час перекочування труби з транспортувального візка на містки в момент удару металу об метал. Провівши аналіз медичних карт [PERSON] за період з 2006 року по 2013 рік було виявлено ряд захворювань, які теж могли призвести до розвитку сенсоневральної приглухуватості. Позивач вважає, що захворювання [PERSON] не є професійним, а рішення Центральної лікарсько-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» від 22.01.2015 року прийняте на підставі невірних (таких, що не відповідають дійсності) даних про стаж роботи [PERSON] в шкідливих умовах праці, рівень шуму та тривалість роботи під дією шкідливого фактору. Також не враховані дані періодичних медичних оглядів та відомості, зазначені у виписці з амбулаторної картки (форма 025/у) [PERSON] та історії хвороби за весь період спостереження, чим порушено вимоги п.п.63,64 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМ України №1232 від 30.11.2011 року. Зазначені порушення призвели до прийняття клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці НАМН України необ'єктивного та необґрунтованого рішення про встановлення професійного захворювання у [PERSON] Просить скасувати медичний висновок (рішення) Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України від 22.01.2015 року про встановлення професійного захворювання [PERSON]; визнати недійсним повідомлення Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України №22 від 23.01.2015 року про професійне захворювання (отруєння) [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243 грн 60 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що рішенням ЦЛЕК №1/127 від 20.01.2015 року [PERSON] було встановлено професійне захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ступінь (ІІ ст.) зниження слуху, за класифікацією [PERSON], [PERSON]. Підставами для встановлення комісією професійної категорії захворювання були характерні клініко-діагностичні дані, в тому числі дані аудіометрії з порушеннями функції звукосприймаючого апарату хворого, типові для шумової патології. При обстеженні [PERSON] в ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» були отримані показники, які свідчать, що саме шум є етіологічним чинником захворювання. При встановленні діагнозу враховано динаміку захворювання, інформацію про умови праці, представлену в санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці [PERSON] від 02.10.2013 року та інформаційній довідці про умови праці №23.1/4426 від 10.09.2013 року, згідно яких хворий підпадав під дію шуму 86-91 дБА (ГДР: *) дБА) та профмаршрут згідно записам в трудовій книжці. Щодо залучення представників підприємства до роботи комісії, то така необхідність була відсутня. Крім того, відповідно до п.68 постанови КМ України №1232 від 30.11.2011 року у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається Центральною лікарсько-експертною комісією державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці ( у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як рішення Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного захворювання [PERSON] №1/18 від 22.01.2015 року прийняте на підставі його остеження та повного і всебічного дослідження всіх необхідних даних. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України від 22.01.2015 року №1/18 [PERSON] було встановлено професійне захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ступінь (ІІ ст.) зниження слуху, за класифікацією [PERSON], [PERSON] (а.с.34). 23.01.2015 року позивач отримав від відповідача повідомлення про професійне захворювання [PERSON], в якому зазначається, що фактором виробничого середовища та трудового процесу, що спричинив професійне захворювання останнього, є шум. В повідомлені також міститься перелік наявних у [PERSON] супутніх захворювань (а.с.31). На підставі наказу №3 Балаклійського районного управління Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 02.02.2015 року створено комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у працівника Філії газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» ПАТ «Укргазовидобування» [PERSON] (а.с.71). Відповідно до акту №1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.09.2015 року встановлено причину виникнення професійного захворювання у [PERSON], а саме робота в умовах дії виробничого шуму. Рівень шуму 91 дБА (ГДР 80 дБА) - протокол УКРНДІГАЗ промислово-санітарної лабораторії про проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку №140 від 31.03.2011 року. При додатковому лабораторному дослідженні рівнів шуму (протокол досліджень №32 від 17.02.2015 року ), проведеного промислово-санітарною лабораторією УКРНДІГАЗ, виявлено, що рівень шуму на робочому місці помічника бурильника капітального ремонту свердловини становить 81 дБА ( а.с.90). При підписанні даного акту четверо членів комісії з шести висловили окрему думку (а.с 93-104). Ухвалою суду від 07.12.2015 року за клопотанням представника позивача було призначено комісійну медичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання: 1.Чи були наявні у [PERSON] в період з 2005 року по 2013 рік ознаки захворювання «хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого (ІІ) ступеню, за класифікацією [PERSON] та [PERSON].»? 2.Яка ступінь вираженості порушень слуху була наявна у [PERSON] станом на день звільнення, тобто на 12 грудня 2013 року? 3.Чи є ознаки порушень слуху у [PERSON] на даний час? 4.Чи могли захворювання, які наявні у [PERSON] призвести до втрати слуху? 5.Чи достатньо проведено обстежень для встановлення діагнозу «хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого (ІІ) ступеню, за класифікацією [PERSON] та [PERSON].»? Проведення експертизи доручалось Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи. 06.09.2016 року матеріали цивільної справи були повернуті суду з супровідним листом про неможливість виконання ухвали суду від 07.12.2015 року в зв`язку з неотриманням оплати на проведення експертизи (а.с.212,213,217). Свідок [PERSON] показала, що працює головним лікарем медичного центру філії ГПУ «Шебелинкагазвидобування». За результатами щорічних медичних оглядів у [PERSON] у 2006 році було виявлено лорпатологію, хронічний фарингіт. Щодо діагнозу «приглухуватість», то таких відомостей не було до 2013 року. Як лікар загальної практики, яка має стаж роботи за спеціальністю з 1992 року, вважає, що такий діагноз міг виникнути і внаслідок спадковості, і внаслідок загострення інших хвороб, якими страждає [PERSON] Як член комісії з розслідування причин виникнення захворювання, вона вивчала медичну документацію [PERSON] та виявила, що в грудні 2013 року він звертався до лора за місцем проживання, який встановив йому діагноз «хронічний катаральний отит». В лютому 2014 року в обласній клінічній лікарні [PERSON] вперше було поставлено діагноз «приглухуватість ІІ ст.». Згідно виписки з інституту профзахворювань, де [PERSON] знаходився на лікуванні в період з 22.04.2014 року по 14.05.2014 року, даних за профзахворюванням не виявлено. А коли він поступив в інститут вдруге (з 18.12.2014 року по 22.01.2015 року), було виявлено патологію, пов`язану з професійною діяльністю. Разом з тим наявні у [PERSON] захворювання, такі як гіпертонічна хвороба ІІ ст., церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія, ішемічна хвороба серця, розповсюджений остеохондроз та інші також можуть привести до патології органів слуху, оскільки відбувається хронічне ураження судин головного мозку. Свідок [PERSON] показав, що на момент складання акту розслідування причин виникнення захворювання у [PERSON] працював заступником головного інженера ГПУ «Шебелинкагазвидобування». При вивченні санітарно-гігієнічної характеристики умов праці було виявлено, що кількість відпрацьованих годин помічника бурильника вказана загальна, а не під дією шкідливого фактора. Карти умов праці відображали максимальний рівень шуму при проведенні певних, а не всіх технологічних операцій. Хронометраж робочого часу протягом робочої зміни з прив'язкою до певних операцій не проводився. В лютому 2015 року атестовані фахівці лабораторії УКРНДІГАЗУ зафіксували еквівалентний рівень шуму на робочому місці помічника бурильника, який становить 81 дБА, а не 91 дБА, як зазначено в акті. Вказаний рівень шуму у 81 дБА фактично дорівнює короткочасному піковому шумовому навантаженню під час перекочування труби з транспортувального візка на містки, в момент удару металу об метал. Таким чином результати вимірювань в частині перевищення над нормативним рівнем шуму видаються сумнівними. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязанан довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Перелік спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань затверджено наказом МОЗ України №133 від 25.03.2003 року. Відповідач включений до зазначеного переліку. Постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року передбачено порядок встановлення зв`язку захворювання з умовами праці, розслідування причин та облік випадків хронічних професійних захворювань. Згідно п.63 постанови до хронічного професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, пов'язаних з роботою. До хронічного професійного захворювання належить також захворювання, що виникло після багатократного та/або тривалого впливу шкідливих виробничих факторів. П.64 постанови передбачено, що віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв`язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2000 року №1662. Відповідно до п.65 постанови у разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє працівника на консультацію до лікаря-профпатолога Автономної Республіки Крим, області або міста з документами, перелік яких визначено у додатку 14. Згідно п.66 постанови для встановлення остаточного діагнозу та зв`язку захворювання з впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу лікар-профпатолог Автономної Республіки Крим, області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу з відповідними документами. До спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу в разі потреби для встановлення діагнозу може направлятися також хворий, який проходить обстеження у будь-якому науковому інституті (установі) медичного профілю. Відповідно до п.67 постанови спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання. Діагноз професійного захворювання може бути змінений або відмінений спеціалізованим профпатологічним лікувально-профілактичним закладом, який його встановив раніше, на підставі результатів додатково поданих відомостей або проведених досліджень та повторної експертизи. Відповідальність за втановлення або відміну діагнозу професійного захворювання покладається на керівників таких закладів та голів лікарсько-експертних комісій. Рішення про підтвердження або відміну раніше встановленого діагнозу професійного захворювання оформляється висновком лікарсько-експертної комісії. П.68 постанови визначено, що у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку. Судом встановлено, що рішенням лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України від 22.01.2015 року №1/18 [PERSON] було встановлено професійне захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ступінь (ІІ ст.) зниження слуху, за класифікацією [PERSON], [PERSON]. На підставі клініко-діагностичних даних комісією встановлено, що етіологічним чинником захворювання є шум. При встановленні діагнозу комісією було враховано динаміку захворювання [PERSON] та інформацію про умови його праці. Позивач не надав суду доказів того, що лікарсько-експертною комісією Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці» Національної академії медичних наук України було порушено порядок встановлення зв`язку захворювання з умовами праці, розслідування причин та облік випадків хронічних професійних захворювань, встановлений постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року. Так, посилання представника позивача на ту обставину, що до роботи комісії не були залучені представники підприємства, суд вважає безпідставними, так як п.68 зазначеної постанови передбачає їх право брати участь в роботі комісії та не встановлює обов'язку комісії вирішувати питання встановлення зв`язку захворювання за обов'язкової їх участі. Також суд не бере до уваги пояснення представника позивача щодо невідповідності часу роботи під дією шуму, так як до профмаршруту роботи [PERSON] у шкідливих умовах, крім роботи вагранником та помічником бурильника, було включено роботу мотористом бурової установки, яку він виконував в період з 11.03.1992 року по 07.06.2004 року. Щодо рівня шуму, то дослідження шумового навантаження на свердловині №21, де працював [PERSON], проводилось лабораторією на замовлення позивача в лютому 2015 року, тобто після складання висновку Центральної лікарсько-експертної комісії, а тому не можуть бути взяті судом до уваги. Не заслуговують на увагу і доводи представника позивача щодо можливості розвитку захворювання [PERSON] внаслідок наявності або ускладнення інших супутніх захворювань, так як вони ґрунтуються на припущеннях і не доведені належними та допустимими доказами. Судово-медична експертиза, призначена за клопотанням представника позивача, проведена не була в звя`зку з відсутністю оплати. За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed