Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач [PERSON] зареєстрована, але не проживає по вказаному у позові будинку з 2008 року. Наразі відповідач проживає за іншою адресою, але зніматися з реєстрації в будинку відмовляється. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. (а.с. 35). Відповідач у судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі. (а.с. 34). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши сторін по справі, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 27 лютого 2009 року, позивачу належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], право власності на який зареєстровано в установленому законом порядку згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22149182. (а.с. 6-7). Згідно довідки Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2046 від 27 листопада 2017 року, відповідачка дійсно зареєстрована в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 5). Згідно до актів депутата Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області від 21 січня 2017 року, 20 вересня 2017 року, 24 травня 2017 року, відповідачка не проживає у вказаному будинку з 2008 року. (а.с. 11-13). Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача в житловому будинку доведено належними і допустимими доказами.

Outcome: approved