Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що відповідач поширив про нього недостовірну інформацію. Так, 29 жовтня 2014 року водоканал у [ADDRESS], в зв'язку з чим у цих будинках водопостачання було припинено на два з половиною дні. На час ремонтних робіт жителям будинків воду привозили водовозкою. Оскільки там вода виявилася ржавою, мешканці цих будинків шукали питну воду самостійно. З цих підстав жителі будинків поскаржилися йому, як депутові міської ради, після чого він 01 листопада 2014 року у телефонному режимі попросив відповідача, який є головним інженером водоканалу, прибути на місце для дачі пояснень чому до верхніх поверхів будинку № 22 вода не доходить. Цього ж дня відповідач запевняв його, що вода у цьому будинку є, після чого прибув на місце, де мешканці будинку показували відповідачу заблоковані через низький тиск води у системі котли опалення та пральні машини. Після побаченого відповідач погрожував та принижував як його, так і присутніх людей. Зокрема назвав його, позивача, головним бандитом Коломиї, якого підтримують такі ж бандити. Вказав, що всі депутати Коломийської міської ради - це злодії та бандити і зазначив, що вказані депутати «кришують» його. Крім того приписав йому членство в партії регіонів, обзивав неграмотним і брехуном. Його, позивача, виборці заступилися за нього після чого відповідач став ображати їх, наказував їхали воювати на схід в АТО, а не відстоювали тут свої інтереси. Пригрозив, що дасть в будинок такий тиск води, що їм порозриває труби і тоді вони будуть знати що таке водоканал та хто такий головний інженер, тобто він. У зв'язку з наведеним позивач просив визнати недостовірною вищезазначену інформацію, що була поширена відповідачем стосовно нього, зобов»язати відповідача спростувати її, а також стягнути з останнього на його користь моральну шкоду, яку оцінює у 50 000 гривень, оскільки після образливих слів відповідача змушений був звернутися до лікаря, так як у нього підвищився артеріальний тиск, розпочалися головні болі. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Позивач зазначив, що три роки є депутатом Коломийської міської ради Івано-Франківської області та протягом двадцяти років очолює Коломийську міськрайонну спілку ветеранів Афганістану. Будучи у відрядженні у м. Києві його виборці та сусіди повідомили, що у [ADDRESS] відсутнє водопостачання. Повернувшись додому, повідомив про це відповідача, який є головним інженером водоканалу м. Коломиї. 01 листопада 2014 року відповідач та кілька його працівників прибули на зустріч із жителями будинку, проте бачачи реальну ситуацію відповідач і далі заперечував вину водоканалу, при цьому будучи збудженим вів себе агресивно у присутності значної кількості людей, зокрема його виборців та неповнолітніх дітей, які там знаходилися ображав його бандитом, злодієм, «регіоналом», безграмотним та іншими словами. Стверджував, що всі депутати міської ради це бандити і злодії, які його «кришують». Кричав і на присутніх людей, говорив, щоб ті йшли брати воду з річки Прут, або їхали воювати на схід України. Погрожував, що пустить їм такий тиск, що у квартирах вода порозриває труби і вони будуть плавати. Через якийсь час на його, позивача, прохання на місце події приїхав начальник Коломийського водоканалу, і оцінивши ситуацію пообіцяв, що поміняють труби і відновлять водопостачання, також при цьому вибачився за слова і поведінку відповідача. Слова відповідача принизили його честь і гідність, як члена суспільства, який користується авторитетом у громаді міста, як депутат та багаторічний голова Коломийської міськрайонної спілки ветеранів Афганістану. Також вони призвели до нервозності, викликали у нього душевні страждання і погіршення стану здоров»я, як інваліда війни другої групи. Просить суд визнати розповсюджену відповідачем інформацію недостовірною, зобов»язати його спростувати її шляхом публікації у газеті «Кооломийська правда» та стягнути на його користь 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив наступне. Згідно з планом реконструкції водоканал м. Коломиї мав скоротити затрати на споживання електроенергії на 30 відсотків. Будинок [ADDRESS] знаходиться у межах цієї реконструкції і повз нього проходить траса водопроводу до будинку № 26 по цій же вулиці. Протягом багатьох років у верхні поверхи будинку № 26 по [ADDRESS] водоканал подавав додатковий тиск для того, щоб відбувалося водопостачання. Після дзвінка [PERSON], який повідомив, що у будинку [ADDRESS] відсутня вода, він, відповідач, відправив туди працівників, які повідомили йому, що вода є у квартирах цього будинку до п'ятого поверху, а вище немає через відсутність тиску. За вказівкою начальника водоканалу він, відповідач, особисто з працівниками поїхали до того будинку, де він обійшов квартири та пояснив мешканцям причину відсутності води. Вони віднеслися з розумінням. Саме у той момент йому зателефонував Тодовір та емоційно у крикливій формі погрожував, що їде скаржитися на нього міському голові, збирає людей і буде їхати до його керівника тощо. Також повідомив, що жителі квартири № 26 продовжують скаржитися на відсутність води. Він, відповідач, відразу ж зайшов до тієї квартири, де порозумівся із мешканцями і останні повідомили у телефонному режимі Тодовіру, що претензій у них немає. Вийшовши з будинку, дочекався позивача на вулиці і коли той приїхав запропонував йому обійти квартири, щоб переконатися у відсутності претензій. [PERSON] відмовився, натомість почав кричати та ображати працівників водоканалу «ледацюгами», наголошував, що він відремонтував [ADDRESS] на що він, відповідач, заперечив та пояснив, що вулицю відремонтував не він, а відповідна організація за гроші платників податків. Зійшлися люди. Він, відповідач, намагався поговорити з [PERSON] наодинці, однак той влаштовував скандал і провокував його. Заперечив факт образи позивача. Єдине, що сказав йому, що неграмотно людям розказувати про відсутність води. Просить у задоволенні позову відмовити з огляду на ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», де зазначено що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Також послався на практику Європейського Суду з прав людини. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач являється депутатом Коломийської міської ради, є багаторічним виборним головою Коломийської міськрайонної спілки ветеранів Афганістану та має інвалідність другої групи, як інвалід війни. Відповідач працює головним інженером колективного підприємства «Коломияводоканал» Із матеріалів справи видно, що жителі будинку [ADDRESS] у м. Коломиї 03 листопада 2014 року звернулися із колективною скаргою на дії відповідача, як головного інженера КП «Коломияводоканал», яку адресували голові міста Коломия, начальнику Коломийського МВ УМВС та Коломийському міжрайонному прокуророві з тих підстав, що 01 листопада 2014 року у їхньому будинку був відсутній достатній тиск води, що зумовлювало блокування газових котлів та побутової техніки. Крім того зазначили, що відповідач прибувши до них з ціллю з»ясування обставин, у момент, коли вони відстоювали своє право на нормальне водопостачання, ображав їх та позивача, наказував їхати воювати на східну Україну. При цьому заявив, що їх депутат [PERSON] головний бандит м. Коломиї, що його «кришують» депутати міської ради. Також приписав відповідачу членство в партії регіонів та обзивав неграмотним і брехуном. З відповідним депутатським зверненням до тих же адресатів 03 листопада 2014 року звернувся і позивач. Міський голова у своєму листі № 130/02-22 від 12 листопада 2014 року роз'яснив позивачу, що у згадуваному будинку відновлюється належний тиск води, а головному інженеру [PERSON] повідомлено, щоб у майбутньому більш коректно та стримано відносився до абонентів. Зазначив, що причин для звільнення останнього немає. Заступник начальника Коломийського МВ УМВС у своєму повідомленні позивачу № 17929 від 12 листопада 2014 року зазначив, що відповідачу винесено офіційне попередження про недопущення антигромадської поведінки у майбутньому та проведено профілактичну бесіду. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. В силу ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Одночасно даному положенню кореспондує ст.68 Конституції України де зазначено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст.32 Конституції України Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У ст. 270 ЦК України закріплені особисті немайнові права особи, у тому числі право на повагу до гідності та честі. Згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» інформацією є - документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Пунктом 6 ч.2 ст.47 вищевказаного закону передбачено, що за поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи, винна особа, яка поширювала таку інформацію несе цивільно-правову відповідальність. При цьому, п.2 ч.2 ст.47 Закону України «Про інформацію» визначено, що до відповідальності також притягається особа, яка надала інформацію, що не відповідає дійсності (недостовірну інформацію). Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Частиною третьою статті 277 ЦК України передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Цивільний кодекс України, зокрема, ст.275 передбачають способи захисту особистих немайнових прав. Так, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. За ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ч.2 ст.275 ЦК України). В той же час, ст.277 ЦК України передбачає спеціальний спосіб захисту особистих немайнових прав: спростування недостовірної інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Так, у судовому засіданні, зокрема у показаннях ряду свідків, жителів будинку [ADDRESS], що у місті Коломия, знайшов підтвердження той факт, що відповідач ображав позивача. Зокрема свідок [PERSON] Томіла зазначила, що через відсутність водопостачання у її квартирі була обурена діями водоканалу. Підтвердила, що на місце виїхав відповідач з іншими працівниками, також пізніше туди прибув [PERSON], який відстоював її та сусідів інтереси щодо відсутності води, як депутат міської ради. У сварці відповідач нецензурно виражаючись кричав, що [PERSON] «кришує» бандитське угрупування, яке зробило його депутатом, сам він нічого не розуміє, а тільки ходить і скаржиться по різних організаціях, що позивач зв»язаний з бандитами і сам основний бандюга. Також вказав, що [PERSON] «кришує» голова міста. Відповідач наказував мешканцям будинку носити воду з річки або їхати воювати на східну Україну. Зазначила, що була очевидцем цих образ, оскільки знаходилася тоді на подвір»ї будинку біля позивача та відповідача. Вказала, що їй відомо, що після сварки [PERSON] погано себе почував, був знервований, вживав ліки. Вищенаведені показання знайшли підтвердження у показання свідка [PERSON], який наголосив, що з вуст відповідача лунали образи у сторону [PERSON], що той «бандит», «бандюга» тощо. Також підтвердив, що [PERSON] був дуже знервований, нікого не провокував. Свідок [PERSON] зазначив, що відповідач ображав і присутніх людей, і [PERSON], обзивавши його «бандитом» та таким, що має зв'язок з бандитами. Здивувався, що відповідач, людина з такою негативною поведінкою і обіймає таку посаду. Також підтвердив, що [PERSON] після інциденту був знервованим, ініціатором сварки не був. Свідок [PERSON] також вказала, що була присутня при сварці, яка виникла між представником водоканалу [PERSON] та [PERSON], який відстоював їх інтереси із-за відсутності тиску води і при цьому чула, як відповідач казав, що позивач тупий нерозумний, що він бандит. При цьому позивач був дуже знервований. Вважає, що відповідач мав вести себе стриманіше. Свідок [PERSON] теж підтвердила агресивність поведінки відповідача, який кричав, що люди тупі і дурні, і їм слід іти воювати в АТО, а воду носити з річки. Позивача при цьому ображав злодієм та хуліганом, який зв»язаний з бандюками. Вказані слова призвели до погіршення стану здоров»я позивача. Допитані в судовому засіданні в якості свідків - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], працівники водоканалу, які були того дня на виїзді на [ADDRESS] разом із відповідачем, у судовому засіданні погодилися, що на той час з певних об»єктивних причин мешканці [ADDRESS] відчували перебої з постачанням води. Однак зазначили, що жодних образ у сторону [PERSON] від [PERSON] не чули. В той же час не заперечили, що постійно присутніми при розмові відповідача з позивачем та іншими мешканцями будинів не були, так як відлучалися, щоб перевірити тиск води у квартирах. Аналізуючи заперечення відповідача проти задоволення позову та його посилання на практику Європейського Суду з прав людини, де зазначено, що свобода вираження поглядів становить одну з основних підвалин демократичного суспільства і одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи, суд вважає, що у будь-якому випадку така свобода закінчується там, де починається природнє право особи на повагу до своєї честі і гідності, що закріплено як у міжнародному, так і у національному законодавстві. Це також стосується і заперечень відповідача про те, що особи, які займають публічні посади або здійснюють публічну владу підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнавати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. Суд погоджується з таким твердженням, однак вважає за доцільне розмежувати тут громадську критику за професійну діяльність та нічим не підтверджені образи особистості, що мало місце у даному випадку. При цьому суд доходить до висновку, що у судовому засіданні не знайшло підтвердження посилання позивача про те, що відповідач ображав його «неграмотним та брехуном», а також членом «Партії регіонів». Слова і терміни - бандит, бандюк, злодій, депутатське «кришування», що було наведено вище і пролунало з уст відповідача на адресу позивача, носить образливий характер, є недоствірною інформацією і підлягає спростуванню особою, яка розповсюдила її. Обраний позивачем спосіб через засіб масової інформації газету, що видається в м. Коломиї, суд вважає достатнім і належно обгрунтованим. Згідно з ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. З матеріалів справи видно, що після образ позивача відповідачем той 07 листопада 2014 року звертався до лікувальної установи, після чого йому лікарем надано рекомендації щодо лікування. Крім того той факт, що позивач почував себе погано після сварки з відповідачем підтвердили у судовому засіданні свідки. Отже, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння позивачу діями відповідача моральної шкоди, проте заявлений позивачем розмір її, суд вважає суттєво завищеним. На підставі наведеного та ст.ст. 32, 34 Конституції України, ст.ст. 15, 23, 270, 275, 277, 280, 297, 299, 1167 ЦК України, ст. 47 Закону України «Про інформацію»,

Outcome: approved