Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, від шлюбу з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 10.03.2009 року, з відповідача на утримання дочки призначено аліменти в розмірі 350 грн., щомісячно. Визначений судом розмір аліментів є меншим прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач зазначила, що відповідач є особою працездатного віку, в нього наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2009 року у справі №2-3325/09, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини додаткові витрати в сумі 20975 грн, що складаються з 10175 грн. - половину вартості навчання дитини в художній школі ім.А.І.Мартиненка та 10800 грн. - половину суми на ортодонтичне лікування дитини. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.06.2019 р. відкрито провадження по цивільній справі та призначено до розгляду з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Представник позивача вимоги довірителя підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого 09.08.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.03.2009 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 350 грн., щомісячно. Визначено місце проживання [PERSON] разом з матір`ю. [PERSON] навчається у Рівненській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №15 в м.Рівне , відповідно до довідки №98 від 15.04.2019 р. (а.с.15) Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] виданого 17.05.2019 р. Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., щомісячно. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № від 23.11.2018 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Судом досліджено довідку про доходи [PERSON] №3 від.01.04.2019 р., відповідно до якої, розмір нарахованої заробітної плати позивача за січень 2019 року, лютий 2019 року та березень 2019 року в загальному становить 19952,10 грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує заявлений позивач розмір аліментів, а саме по 1200 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Щодо заявленого позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Як слідує з матеріалів справи спільна дитина сторін поступила і навчається в комунальному закладі «Рівненська державна дитяча художня школа імені А.І. Мартиненка» Рівненської міської ради з 2014 року. Відповідно до довідки від 08.04.2019 року вих..20, виданої комунальним закладом «Рівненська державна дитяча художня школа імені А.І. Мартиненка» (а.с.16) всього за 2014 -2019 роки оплачено 20350 грн. Оскільки вказані витрати є додатковими, пов`язаними із розвитком здібностей спільної дитини сторін відповідач зобов`язаний брати у них участь, а тому з нього підлягає до стягнення половина вказаних витрат у сумі 10175 гривень 00 копійок. Щодо стягнення витрат понесених позивачем на ортодонтичне лікування на суму 10800 грн., то у цій частині слід відмовити, оскільки докази надані суду, а саме довідка про стан здоров`я [PERSON] від 30.05.2019 р. (а.с.17) та довідка видана [PERSON] від 22.04.2019 р. стоматологічним кабінетом «32 норма» (а.с.20) свідчать про діагноз та відповідний стан здоров`я дитини, та рекомендації, однак не свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування. Відповідно суд відмовляє і в частині стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування, як недоведених. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 листопада 2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів та оплати додаткових витрат на дитину. Крім того, відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 1536 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial