Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів , зазначаючи те , що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 09 вересня 2006 року, актовий запис № 543 , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Харкова. Від спільного подружнього життя у сторін по справі є неповнолітня дитина : син [PERSON] [INFO],який проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Позивач в позовній заяві просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п»ятсот ) грн., щомісячно, починаючи стягнення з 29 травня 2017 року i до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог. Перед початком судового засідання сторони заявили клопотання про слухання справи без фіксації судового процесу технічними засобами. Третя особа: Київський відділ реєстрації актів громадянського стану м.Харкова через канцелярію суду надав заяву про слухання справи за їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 09 вересня 2006 року, актовий запис №543 , який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Харкова, серія [NUMBER] Від спільного подружнього життя у сторін по справі є неповнолітня дитина : син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 5006 ,серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції. Під час спільного проживання відповідач цілком самоусунувся від участі у веденні спільного домашнього господарства, матеріального утримання родини, та не приховує фактично складених протягом більш ніж півтора років шлюбних стосунків з іншою жінкою. За таких підстав , суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, та їх малолітній дитині. Від позивачки надійшло клопотання, що після розлучення вона залишає собі прізвище «[PERSON]» Позивач прикладає усі можливі зусилля для забезпечення потреб дитини, але цього не достатньо для повного забезпечення та задоволення потреб дитини та її повноцінне харчування,купівлю необхідного одягу та взуття , та інші життєві потреби, зокрема, побутові витрати на навчання, тому вона була вимушена звернутись до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітній дитині. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків, щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дітей не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500( одна тисяча п»ятсот) грн. щомісячно, на дитину, а саме на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п»ятсот ) грн., щомісячно, починаючи стягнення з 29 травня 2017 року i до повноліття дитини., що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості, а також розірвати шлюб між сторонами, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved