Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до Мукачівського міськрайонного суду із збільшеною позовною заявою до [PERSON], третьої особи Верхньокоропецької сільської ради, управління Держземагенства у Мукачівському районі Закарпатської області про відновлення межі земельної ділянки, скасування державного акту, знесення огорожі та частини гаража. Свої вимог позивач мотивує тим, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS]. Згідно рішення сесії Верхньокоропецької сільської ради від 22 листопада 2011 року № 187 їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Згідно висновку міськрайонного управління Держкомзему у м. Мукачево і Мукачівському районі Закарпатської області позивачу передана земельна ділянка площею 0,0929 га, в тому числі: 0,0685 га землі житлової забудови 0,0235 га землі сільськогосподарського призначення. [PERSON] без технічної документації на будівництво та дозволу відповідних земельних служб, Верхньокоропецької сільської ради, побудував гараж, нехтуючи всіма нормами будівництва. Спочатку він був усно попереджений землевпорядником Верхньокоропецької сільської ради про недопустимість самовільного будівництва, але продовжив почате незаконне будівництво гаража. Будівництво розпочав восени 2011 року, у зв»язку з чим позивач звернулася із заявою до Верхнькоропецької сільської ради про самовільне будівництво з грубим порушенням ДБН. 06 квітня 2012 року [PERSON] отримав від Верхнькоропецької сільської ради попередження про припинення будівництва гаража на межі з [PERSON] При проведенні приватизації своєї земельної ділянки, [PERSON]самовільно захопив частину земельної ділянки позивача для забудови гаража. Внаслідок незаконного будівництва, дах його гаража заходить на територію земельної ділянки позивача.Крім цього [PERSON] провів приватизацію своєї земельної ділянки, але приватизація була проведена з порушенням норм земельного законодавства . В листі Верхнькоропецької сільської ради від 21 травня 2013 року № 02-11/160 зазначено, що згідно запису господарської книги сільської ради 2001-2005 роки площе земельної ділянки по [ADDRESS], становить 0,11 га А після проведення приватизації площа земельної ділянки відповідача уже становить 0,1150 га. Це означає, що розмір земельної ділянки відповідача збільшився в рахунок частини земельної ділянки позивача [PERSON] Позивач просить відновити межі земельної ділянки, скасувати державного акту, знести огорожу та частини гаража відповідача. В судовому засіданні [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити. Представники позивача - [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримав, просив задоволити їх повністю : відновити межі земельної ділянки, скасувати державний акт, знести огорожу та частину гаража відповідача. Відповідач [PERSON] збільшені позовні вимоги не визнав повністю, в задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у запереченні. Представник третьої особи: Верхньокоропецької сільської ради, підтримав збільшені позовні вимоги позивача. Представник третьої особи Мукачівського міськрайонного управління Жержкомзему у Закарпатській області Біро П.П. заперечив проти, пояснив, що межові знаки між сторонами не існували , тому при видачі спірного державного акту межі землі виставлялись по фактичному використанню. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до довідки «виданої Верхнькоропецькою сільською радою від 13 травня 2013 року [PERSON] в тім, що за індивідуальним дворогосподарством, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно запису господарської книги № 18 (на 2011-2015 ) року рахується земельна ділянка для ОЖБ-0,11 га. (а.с. 5 Т.1) Згідно довідки, виданої Верхнькоропецькою сільською радою [PERSON] стверджується, що вона є власником індивідуального домогосподарства по адресі : [ADDRESS], згідно запису Господарської книги № 18 (на 2011-2015 рік). (а.с. 5 Т.1). та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії ССЕ № 750479 від 25.01.2008 року. На підставі витягу з рішення Верхнькоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 22 листопада 2011 року № 187, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,0920 га. (а.с. 9 Т.1). Підтверджується право власності на земельну ділянку [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS], державним актом Серія ЯЛ № 759897 та з додатком до нього про описування меж, кадастровим планом земельної ділянки 0,0920 га, виданого на підставі рішення 2 сесії 6-го скликання № 31, Верхнькоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, від 09 грудня 2010 року (а.с. 6 Т1). На підставі рішення сорок п»ятої сесії п»ятого скликання Верхнькоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 27.11.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів», що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в межах [ADDRESS]. Згідно наступного рішення № 12 другої сесії шостого скликання Верхнькоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 09.12.2010 року було проведено «уточнення площі земельної ділянки » - пункт 1 Рішення сорок п»ятої сесії п»ятого скликання сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 27.11.2009 року,- «надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,1150 га громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку в [ADDRESS]» На підставі рішення № 31 другої сесії шостого скликання Верхньокоропецької сільської ради від 09.12.2010 року «Про передачу земельної ділянки у власність» було затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано гр.[PERSON] у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, площею 0,1150 га в [ADDRESS]. Згідно акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Зодчий і К» ( Ліцензія на проведення землевпорядних та землеоціночних робіт від 17.06.2008 року Серія АВ № 390642) 08.12.2010 року був складений Акт 10/1541 встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі межі землекористування [ADDRESS]. Жодних заперечень з боку суміжних землекористувачів на момент складання акту не було, в тому числі позивачем [PERSON] погоджено встановлення межі в натурі (24 шт. межових знаків) між будинковолодіннями [ADDRESS], [ADDRESS], що підтверджується її особистим підписом на акті. (а.с. 25 Т.1). Відповідно до Кадастрового плану земельної ділянки 0,1150 га [ADDRESS]. погоджений Верхньокоропецьким сільським головою Химич В.І., начальником Управління ттепжкомзему у Мукачівському районі Пелих Й.Д., начальником відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури, головним архітектором Мукачівського району Кабацій В.М. державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] серія ЯЛ № 759897 кадастровий номер земельної ділянки «2122781601:00:102:0081» площею 0,1150 га в [ADDRESS], 23.06.2011 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 212278161000577, відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності не земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. № 43. з подальшими змінами. (а.с.28- 33 Т.1). Згідно висновку експерта № 08/13 межа між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає межі, визначеній Державним актом на право власності на земельну ділянку сери ЯЛ № 759897 від 11.07.2011 р. (кадастровий номер 2122781601:00:102:0081), що належить [PERSON], у зв'язку з тим, що існуюча огорожа між земельними ділянками гр. [PERSON] та [PERSON] встановлена з відхиленням від межі, визначеної Державним актом, у бік зменшення земельної ділянки гр. [PERSON] З фасадного боку дворів ширина порушення меж гр. [PERSON] власної земельної ділянки становить 0,14-0,19 м, вздовж стіни житлового будинку гр. [PERSON] - 0,30-0,60 м, вздовж нежитлової будівлі гр. [PERSON] - 0,16 м-0,30 м, у задній частині дворів - 0,08 м-0,15 м. Загальна площа такого порушення меж становить 0,0013 га (13 м2). Детальніше див. графічне зображення у Додатку 1 до Висновку.Як пояснила експерт в судовому засіданні, зменшена земельна ділянка [PERSON] Існуюча межа земельних ділянок по [ADDRESS] та по [ADDRESS] не відповідає межам, визначеним викопіюванням з генплану населеного пункту М 1:2000, копія якого видана Верхньокоропецькою сільською радою та генпланом населеного пункту М 1:2000, копія фрагменту якого видана відділом містобудування та архітектури Мукачівської РДА. Детальніше див. Додатки 2 та 3 до цього Висновку. При цьому, з огляду на те, що в даному випадку має місце спір сторін про межі між їхніми земельними ділянками, а також те, що ширина порушення меж між сусідніми земельними ділянками не досягає 1 м, інформація, отримана з картографічних документів, що допускають похибку ± І м не може бути оцінена як достовірна. Тому, визначити розміри (ширину) зміни меж земельних ділянок не є можливим. Межа земельної ділянки громадянина [PERSON] згідно Державного акту по [ADDRESS] не відповідає межам, визначеним викопіюванням з генплану населеного пункту, копія якого видана Верхньокоропецькою сільською радою, та генпланом населеного пункту, копія фрагменту якого видана відділом містобудування та архітектури Мукачівської РДА, однак визначити розміри (ширину) такої зміни меж земельних ділянок не є можливим. Площа земельної ділянки по [ADDRESS] не відповідає вимірам, які діяли до 23 червня 2011 року (кадастровий план з технічної документації) та на 7 м2 є більшою від них. Конфігурація земельної ділянки громадянин [PERSON] згідно розробленої технічної документації, на підставі якої виготовлено державний акт, не відповідає положенням статті 39 ЗК України та п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування». Планування і забудова міських і селищних поселень . Порушення зазначених норм не матиме місця,якщо відстань від стіни будинку громадянки [PERSON] до межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] становитиме не менше 1 метра.(а.с. 73Т. 1). В судовому засіданні експерт підтвердила факт розходжень в межах між документами та фактичними використаннями земельної ділянки. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] після отримання висновку експерта № 08/13 подане клопотання про надання експертом усних пояснень до свого висновку, оскльки з даним висновком вони не згідні оскільки після здійснених порушень та після виконання адміністративного стягнення. [PERSON] подано повідомлення про початок будівельних робіт до інспекції ДАБК та виготовлено будівельний паспорт на будівництво та за заявою позивача [PERSON], представники Інспекції ДАБК неодноразово виходили на місце будівництва, проте порушень будівництва не виявлено, що підтверджується зокрема листами із Інспекції ДАБК лист віл 29.10.2013 року № п-533/09-21). 08.12.2010 року був складений Акт № 10/1541 встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі межі землекористування [ADDRESS]. Позивачем в судовому засіданні підтверджено, що нею особисто підписано вказаний акт погодження меж, заперечень на момент підписання у неї не було. Згідно рішення Верхньокоропецької сільської ради № 31 від 09.12.2010 року «Про передачу земельної ділянки у власність» було затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано [PERSON], у власність земельну ділянку площею 0,1150 та для будівництва та обслуговування жилого будинку в межах [ADDRESS]. Згідно ст. 90,95 ч.1 п. 2 ЗК України власник власник землекористувач має право на своїй земельній ділянці споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівельні споруди в т.ч. гараж. Згідно фото таблиці, доданої відповідачем, норми ДБН(1м до межі земельної ділянки позивача) відповідачем дотримано. Окрім цього, чинне законодавство не передбачає знесення частини гаража, в числі, позивачем не надано суду технічної документації щодо можливості знесення частини гаража взагалі. Суд не вважає, що при будівництві гараж, відповідачем порушено норму ст. 39 ЗК України. В судовому засіданні позивач та представники на її боці - [PERSON], [PERSON]ствердили, що після отримання відповідачам спірного державного акту,вони ставили забор на межі і по день звернення з позовом до суду (21.06.13 року) ці межі не оспорювали. Відповідно до ст. 152 ЗК України не передбачає як спосіб захисту прав на земельні ділянки , вказані в позовній заяві способи :скасування державного акту, знесення огорожі та та частини гаража. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави вважати, що [PERSON], при проведенні приватизації захопив частину земельної ділянки Позивача. На підставі ч. 1 ст. 99 Земельного кодексу України чітко передбачено, що власники або землекористувачі земельних дігянок мають право (можуть вимагати) встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Згідно ст. 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Дана стаття не передбачає відновлення меж шляхом скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 1.12 даної інструкції передача земельної ділянки у власність проведена після перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення її довгостроковими межовими знаками встановленого зразка та затвердженим в установленому законом порядку відведення цієї ділянки (із змінами, внесеними згідно з Наказами Держкомзему № 27 від 29.02.2000, № 322 від 29.12.2003р). Роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку відповідно до пункту 2.1 даної інструкції виконувались в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Відповідно до п. 2.1. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року роботи зі складання держаного акта на право власності на земельну ділянку - площа переданої мені земельної ділянки 0,1150 га була встановленна (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки. У тому числі здійснена кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж її площі ділянки. За результатами кадастрових зйомок був складений кадастровий план земельної ділянки (п.2.4 вказаної Інструкції), який є складовою частиною технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку Статтею 198 ЗК України визначено, що кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, відновлення меж земельної ділянки на місцевості, встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Відповідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. На підставі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України ст. 783 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, застерігає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ч.2 ст. 318 ЦК України зазначено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до вимог ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно Постановои Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК ( 435-15 ) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України ( 254к/96-ВР ) та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачка не довела свої вимоги жодним документом, наявним в матеріалах справи, тому в задоволенні позову слід відмовити, а судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed