Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №36, що розташована в будинку №8 по вул. Метробудівників в м. Харків, та позбавити [PERSON] права користування вказаною квартирою. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. Позивач постійно проживає та зареєстрована в вказаній квартирі. На підставі Ордеру на житлове приміщення від 23.06.1998 року №026966 позивач разом зі своєю сімєю мають право на зайняття житлового приміщення в вказаній квартирі. Крім осіб, зазначених в ордері, в квартирі також зареєстровані онуки позивачки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказана квартира до цього часу не приватизована. Онук позивача [PERSON] постійно проживає за місцем проживання свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Донька позивачки [PERSON]- мати відповідача, розірвала шлюб з батьком її онука 15.10.2012 року. Відповідач хоч і є зареєстрований у вказаній квартирі позивача, але з моменту його народження він ніколи там не проживав, і з 2012 року вона його фактично не бачила, оскільки між ними склались тяжкі стосунки. Позивач сплачує комунальні послуги за свого онука, а вказані витрати не компенсуються. Позивач неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням зняти з реєстрації її сина, але вона відмовляється. Тому позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі. Законний представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності, позовні вимоги просила задовольнити. Законний представник відповідача, який є також третьою особою [PERSON] заперечував проти позову, посилаючись на те, що в подальшому дитина втратить своє проживання разом з своєї матірю, а він зможе влаштувати своє особисте життя, та в подальшому дитина може втратити право на приватизацію вказаної квартири. А відповідач зазначив, що йому навіть ніколи не пропонували проживати у вказаній квартирі, тому він проживає разом зі своїм батьком. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи Служби в справах дітей Київського району УССД ДПСП ХМР [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в інтересах неповнолітнього [PERSON] Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до наданого ордеру на житлове приміщення №026966, позивачеві разом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано право на зайняття житлового приміщення квартирою №36 в буд. 8 по вул. Метробудівників в м. Харкові. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 26.09.2016 року №2243, відповідач зареєстрований у вказаній квартирі. Відповідач є онуком позивача, який навчається в ХЗОШ №31. Позивач має гіпертонічну хворобу, є пенсіонеркою, та здійснює оплату комунальних послуг за свого онука. Позивач зверталась до начальника Київського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою для встановлення факту не проживання онука у спірній квартирі, та висновком від 03.10.2016 року встановлено, що [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2002 року, та встановлено, що в даному випадку виникли цивільно-правові відносини. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2013 року, яке набуло чинності, визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Законний представник відповідача [PERSON] та сам відповідач не заперечують, що дитина не проживає в вказаній квартирі з моменту народження, а проживає разом зі своїм батьком. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що неповнолітній дійсно не мешкає в квартирі позивача, а мешкає разом зі своїм батьком. А свідок [PERSON] вказав, що коли вони разом з [PERSON] приходили в квартиру позивача для того, щоб взяти довіреність на вивіз дитини за кордон, то їм навіть не були відчинені двері в квартирі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше 6-ти місяців, оплату комунальних послуг його законні представники за нього не здійснюють. А посилання третьої особи, що відповідач втратить право на приватизацію квартири, та те, що він хоче влаштувати особисте життя, є недоцільним і необгрунтованим, оскільки за рішенням суду від 23.01.2013 року місце постійного проживання дитини [PERSON] визначено за адресою: [ADDRESS], а отже і зареєстрований він повинен бути за зазначеною адресою. Отже, відповідач втратив право користування житловим приміщенням з позбавленням права його користування. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial