Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 890\~368,30 грн. боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 14.07.2005 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав від позивача грошові кошти у розмірі 288\~135,00 грн., що еквівалентно 57\~000,00 доларів США та зобовязався повернути вказану суму до 24.07.2005 року, однак не зробив цього. 01.09.2005 року приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] видано позивачу виконавчий напис нотаріуса №2849 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у сумі 288\~135,00 грн. за договором позики від 14.07.2005 року. Вкзаний виконавчий напис предявлено до виконання та виконано частково. Станом на 27.03.2013 року на користь стягувача сплачено 187\~310,91 грн., що еквівалентно 23\~413,86 доларів США. Залишок заборгованості відповідача перед позивачем станом на день звернення до суду становить 33\~586,13 доларів США, що еквівалентно 890\~368,30 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує та просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує . Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності з винесенням заочного рішення, на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 14.07.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №3273, відповідно до умов якого останній отримав від позивача грошові кошти у розмірі 288\~135,00 грн., що еквівалентно 57\~000,00 доларів США та зобовязався повернути вказану суму до 24.07.2005 року /а.с.5/. Факт укладення договору та передачі позичкодавцем коштів в сумі 288\~135,00 грн. позичальнику підтверджується розпискою від 14.07.2005р. /а.с.6/. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Як видно з витягу із спецрозділу виконавчого провадження №40036336, за виконавчим написом від 01.09.2005р. №2849 приватного нотаріуса ЛМНО [PERSON] /а.с.24/ з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 187\~310,91 грн. заборгованості за договором позики. Залишок заборгованості становить 102824,09 грн. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як видно розрахунку заборгованості /а.с.3/, така станом на 14.11.2017 року становить 890\~368,30 грн. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, так як матеріалами справи доведено обставини на які посилається позивач, тобто у відповідача дійсно наявна заборгованість по вищезазначеному договору позики, відповідач в судове засідання не зявився та не подав суду жодних доказів на спростування позовних вимог, а тому позов слід задоволити.

Outcome: approved