Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22.07.2015р. шлюб з відповідачем розірвано. Син проживає з позивачем. На даний час дитина повністю знаходиться на її утриманні, жодної державної чи іншої допомоги не отримує. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося. Відповідач в даний час офіційної роботи не має, але має постійний неофіційний заробіток. Таким чином, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Позивач у судове засіданні не з»явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача 1500,00 грн. на її користь на утримання сина. Відповідач у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1500,00 грн. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]/а.с.5/. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано/а.с.8/. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2ст.182 Сімейного кодексу України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Судом встановлено, що відповідач з позивачем та сином не проживає, матеріальної допомоги не надає, при цьому є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позов. З урахуванням матеріального становища сторін, проживання з позивачкою неповнолітнього сина, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту пре»ядвлення позову. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved