Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 01.02.2011 року між позивачем та відповідачем, який діяв як фізична особа - підприємець було укладено договір оренди нежилого приміщення, відповідно до умов якого відповідачу було надано в оренду нежиле приміщення для організації об'єкту громадського харчування, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідно до умов зазначеного договору, відповідач зобов'язувалась здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги, послуги телефонного зв'язку та використання електричної енергії. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, не здійснює платежів щодо оплати вказаних послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 13 472,40 грн. Вказував на те, що незважаючи того факту, що діяльність відповідача, як фізичної особи - підприємця була припинена, вона відповідає всім належним їй майном за зобов'язаннями, які виникли під час здійснення підприємницької діяльності. В зв'язку із вищенаведеним, просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2011 року між позивачем та відповідачем, який діяв як фізична особа - підприємець було укладено договір оренди нежилого приміщення, відповідно до умов якого відповідачу було надано в оренду нежиле приміщення для організації об'єкту громадського харчування, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.3.1.5 договору оренди орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату, плат за комунальні послуги та телефон, застрахувати приміщення на весь період дії договору. Згідно п.4.3 договору оренди на підставі виставлених орендодавцем рахунків орендар перераховує на розрахунковий рахунок орендодавця плату за комунальні послуги пропорційно до займаної ним площі, а за електричну енергію у відповідності до показань електролічильника у 5-ти денний строк з дня надходження зазначених рахунків. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу в оренду зазначене вище нежиле приміщення. Однак відповідач свої зобов'язання вказаним договором належним чином не виконує, зокрема, не здійснює платежів щодо оплати послуг телефону, оплати електричної енергії та житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 13 472,40 грн., яка складається з: 3 545,17 грн. - заборгованість за електроенергію; 9 724,41 грн. - плата за воду та опалення (комунальні послуги); 202,82 грн. - плата за послуги телефонного зв'язку. Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №1 за вих.№02/07 -2014 від 15.09.2014 року щодо врегулювання даного спору в позасудовому порядку, а саме, щодо добровільної сплати відповідачем вказаної вище суми заборгованості. Однак дана претензія відповідачем виконана не була. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Крім цього з матеріалів справи вбачається, що 18.07.2014 року відносно відповідача до єдиного державного реєстру підприємств, організацій України було внесено запис про припинення діяльності відповідача як суб'єкта підприємницької діяльності. Згідно із ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. У відповідності до ч.1 ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За таких обставин, враховуючи вищенаведене та те, що зобов'язання відповідача виникли під час здійснення ним підприємницької діяльності в якості фізичної особи - підприємця, суд приходить до висновку про те, що припинення підприємницької діяльності відповідача не може свідчити про відсутність у нього грошових зобов'язань за договорами, які були укладені під час його підприємницької діяльності та на момент її припинення не були належним чином виконані. Відповідно до ст.509 ЦК України обов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Враховуючи те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved