Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що під час спільного проживання ними була придбана квартира частково за особисті кошти позивача від продажу її майна. Після розірвання шлюбу позивач залишилась проживати разом з неповнолітніми дітьми у квартирі, відповідач у квартирі тривалий час не проживає, не приймає участі в утриманні квартири, усунувся від утримання дітей. Зважаючи на наведені обставини позивач просить відступити від засади рівності часток під час поділу майна подружжя та виділити у власність останній ? частини квартири, а відповідачу ? частину вказаної квартири. В судовому засіданні позивач та представник останньої позов підтримали та просили задовольнити останній. Представник зазначила, що аліменти, які сплачує відповідач є недостатніми для забезпечення дітей сторін. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що підстави для відступлення від засад рівності часток при поділі майна є необґрунтованими та недоведеними позивачем. Обставини набуття квартири та джерело походження грошових коштів для її набуття, були досліджені під час судового засідання у іншій цивільній справі за результатами розгляду якої позивачу було відмолено у задоволенні позовних вимог про визнання квартири особистою приватною власністю і рішення набрало законної сили. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.08.1995 року, який 16.09.2014 року було розірвано на підставі судового рішення /а.с. 5, 8/. Від шлюбу у сторін є діти повнолітній син [PERSON] /а.с. 6/ та неповнолітня донька /а.с.7/. Сторонами за час шлюбу була набута квартира [ADDRESS] /а.с. 10/. Позивач зазначає, що більша частина квартири була придбана за особисті кошти останньої, проте вказана обставина була досліджена під час розгляду іншої цивільної справи та не доведена позивачем, у зв'язку з чим у задоволенні позову в частині визнання квартири особистою приватною власністю позивача було відмовлено /а.с. 34 - 39/. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України, зокрема те, що позивач ухилився від утримання дітей, кошти які він надає на дітей є недостатніми для їх утримання, розвитку тощо; відповідач не несе витрат по утриманню квартири, всі витрати несе позивач, яка проживає разом із дітьми. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України,при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення аліментів за один місця до звернення до суду з даним позовом і аліменти включаючи заборгованість позивачем було сплачено /а.с. 46-54, 72/. Доказів про те, що розмір одержаних аліментів є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей позивачем не надано, тим більш, що на час розгляду справи син сторін є повнолітнім і в розумінні ст. 6 СК України не вважається дитиною. Крім того, в судовому засіданні не встановлено і інших обставин для відступлення від засади рівності часток. Обставини на які посилається позивач не передбачені вище вказаними вимогами сімейного законодавства. Суд дійшов висновку про недоцільність досліджувати відповідь з банківської установи щодо часу виплати кредиту за спірну квартиру, яка на час розгляду справи не надійшла до суду, оскільки позивачем не ставилося питання про визнання частини квартири особистою приватною власністю,предметом та підставою позову є відступлення від засади рівності часток у зв'язку з вище вказаним обставинами при поділі майна. В свою чергу, до вказаного переліку підстав про відступлення від засади рівності часток при поділі майна, не входить підстава визнання майна особистою приватною власністю, така обставина має бути визнана судом в межах відповідних заявлених позовних вимог, за межі яких суд вийти не може згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України,у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial