Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві позивач зазначила, що 14.02.2020 року у них з відповідачем народилися діти: [PERSON] та [PERSON] , які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. З квітня 2021 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. В зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] до досягнення ними повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. 21.10.2021 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, вказавши, що він та його родина надають допомогу на утримання дітей, просив суд стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі - 4000,00 грн. щомісячно з дня подачі позовної заяви. Позивачка у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням слухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу в його відсутність з урахування пояснень, викладених у відзиві на позовну заяву. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Від цивільного шлюбу у сторін народилися діти-близнюки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 20.02.2020 року та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 20.02.2020 року. Відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Подружжя припинило шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до\~ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі\~ст. 181 СК України\~одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного Кодексу\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст.\~70\~Закону України\~від 21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV\~«Про виконавче\~провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, стан здоров`я дитини, а також положення\~ст. 180 СК України\~про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно (по 1/6 частині на кожну дитину), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», його слід стягнути з відповідача, на користь держави.

Outcome: approved