Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 06.08.2019 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис №10. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Протягом останніх двох років шлюбних відносин із відповідачем не підтримують. Причиною розпаду сім`ї є те, що вони мають різні погляди на подружнє життя, не розуміють один одного, і у зв`язку з цим між ними регулярно виникали сварки. За таких обставин дійшла висновку, що сім`я розпалася і шлюб необхідно розірвати. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовився, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Просить шлюб, зареєстрований 06.08.2019 року виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис №10, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - розірвати. Одночасно просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. 31.08.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, із повідомленням сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 06.09.2021 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.08.2019 року, який був зареєстрований Довбиською селищною радою Баранівського району Житомирської області, актовий запис №10. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved