Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила: - визнати частково недійсним державний акт на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер якої 1211900000:01:026:0001, виданий [PERSON], від 11 жовтня 2005 року серії ДП № 015850, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 3366а, в частині зазначеної адреси розташування приватизованої земельної ділянки, а саме недійсним вважати зазначену [ADDRESS]; - визнати дійсним розташування земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер якої 1211900000:01:026:0001, за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 жовтня 2005 року серії ДП № 015850, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 3366а; - зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області внести зміни до Державного земельного кадастру про відомості відносно земельної ділянки кадастровий номер 1211900000:01:026:0001, стосовно її адреси розташування, а саме: [ADDRESS], замість [ADDRESS], власником якої є [PERSON], згідно договору дарування земельної ділянки від 04 серпня 2005 року № 2-3410 та видати безкоштовно витяг про реєстрацію земельної ділянки в кадастрі; - поновити дію державного акту на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів за № НМ № 696 на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Новомосковськ, [ADDRESS] і належить [PERSON] на підставі рішення Новомосковського міськвиконкому № 528 від 28 травня 1997 року; - стягнути з Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень; - стягнути з Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області на мою користь судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 травня 1989 року позивач придбала житловий будинок, розташований на земельній ділянці 910 кв.м. держфонду у м. Новомосковську Дніпропетровській області по [ADDRESS]. 06 листопада 1997 року позивач отримала державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану у м. Новомосковську, по [ADDRESS] згідно рішення Новомосковського міськвиконкому № 528 від 28 травня 1997 року. 27 квітня 2001 року згідно свідоцтва про спадщину за законом, позивач отримала в спадщину 1/2 частину земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], про що отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 099882 від 12 лютого 2004 року в якому зазначено кадастровий номер земельної ділянки 1211900000:01:026:0001. 04 серпня 2005 року позивач отримала у дар від [PERSON] 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS]. 11 жовтня 2005 року позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП № 015850 в якому зазначено, що позивач проживає у м. Новомосковськ по [ADDRESS] і на підставі договору дарування земельної ділянки від 04 серпня 2005 року № 2-3410 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га. В графі розташування земельної ділянки помилково вказано: м. Новомосковськ, [ADDRESS] , замість [ADDRESS]. Усі інші відомості в зазначеному акті відповідають дійсності. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю під № 3366а. 20 січня 2014 року позивач звернулась із заявою до ТОВ «Геополіс» для виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: м. Новомосковськ, [ADDRESS]. Отримавши зазначену документацію, 24 квітня 2014 року, позивач звернулась з заявою до Державного кадастрового реєстратора в Управлінні Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, про внесення відомостей до Державного земельного кадастру земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за адресою: м. Новомосковськ, [ADDRESS]. У відповідь отримавши рішення № РВ-1200117002014 про відмову у внесені відомостей до Державного земельного кадастру, в якому зазначено, що подані документи не відповідають вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: у Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю державний акт на право приватної власності на землю серія ДП НМ 000696 від 06 листопада 1997 року погашено та виданий новий державний акт на право власності на земельну ділянку ДП 015850 від 04 серпня 2005 року. Внаслідок дій відповідача щодо невірного складання державного акту серія ДП№ 015850 від 11 жовтня 2005 року, відбулось автоматичне погашення державного акту від 06 листопада 1997 року серія ДП НМ 000696, в зв`язку з чим відсутня реєстрація за позивачем права власності на земельну ділянку по вул. Волгоградській, 69 у м. Новомосковську Дніпропетровської області. Вказує, що означеними діями відповідача порушені права позивача, як власника земельних ділянок та спричинена моральна шкода, яка виразилась у тому, що позивач поніс додаткові витрати, які на сьогоднішній день недешеві. З цього приводу порушився нормальний життєвий устрій. Негативні емоції, переживання вплинули на спокій і стан здоров'я позивача. Позивач під час судових засідань, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання 22 вересня 2014 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що складання та видача державного акту здійснювалась структурним підрозділом Центру ДЗК при Держкомземі України, відповідач жодним чином не порушував прав позивача. Станом на 14 серпня 2014 року позивач не зверталась до Державного кадастрового реєстратора управління із заявою про надання відомостей з державного земельного кадастру про земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]. Позивачем не надано доказів наявності помилок в Державному земельному кадастру стосовно відомостей про земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання 22 вересня 2014 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача-2 надійшли письмові заперечення, згідно яких останній просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що станом на дату заповнення акту повноваження щодо заповнення державних актів, окрім відповідача-2 були покладені на інші землевпорядні організації, відповідач жодним чином не порушував прав позивача. У центру ДЗК відсутні повноваження щодо ведення державного земельного кадастру. Представник третьої особи-1 в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Заяв про розгляд справи за відсутності представника не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд доходить наступного. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 06 листопада 1997 року, [PERSON] згідно рішення Новомосковського міськвиконкому № 528 від 28 травня 1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану на території Новомосковської міської Ради народних депутатів за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НМ № 696. 27 квітня 2001 року згідно свідоцтва про спадщину за законом, у позивача виникло право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 099882 від 12 лютого 2004 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 квітня 2001 року № 1597, позивач є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211900000:01:026:0001, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02700. 04 серпня 2005 року згідно договору дарування 1/2 частини земельної ділянки, позивачем отримано у дар від [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Договір дарування посвідчений державним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 2-3410. 11 жовтня 2005 року позивачем отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП № 015850 в якому зазначено, що позивач, на підставі договору дарування земельної ділянки від 04 серпня 2005 року № 2-3410, є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211900000:01:026:0001, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3366а. Акт підписано головою м. Новомосковська та начальником Новомосковського міського відділу земельних ресурсів. 24 квітня 2014 року позивачем отримано рішення № РВ-1200117002014 про відмову у внесені відомостей до Державного земельного кадастру, підставою відмови зазначено, що подані документи не відповідають вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: у Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю державний акт на право приватної власності на землю серія ДП НМ 000696 від 06 листопада 1997 року погашено, та виданий новий державний акт на право власності на земельну ділянку ДП 015850 від 04 серпня 2005 року. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. У відповідності до частини 1 статті 125, частини 1 статті 126 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша ст. 55). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересі, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвічується державним актом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту другого постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсним державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Відповідно до п. п. 1.13, 3.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 року N 43 (далі - Інструкція) яка була чинною станом на день складання акту ДП № 015850 від 11 жовтня 2005 року, складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Матеріалами справи підтверджується, що при складанні та видачі державного акту ДП № 015850 від 11 жовтня 2005 року до інформації щодо місця розташування земельної ділянки внесені відомості, які не відповідають дійсності, а саме вказано, що право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], м. Новомосковськ Дніпропетровської області виникло у позивача на підставі договору дарування земельної ділянки від 04 серпня 2005 року № 2-3410, в той час, як означений договір дарування свідчить про набуття позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Крім того, під час державної реєстрації права власності позивача на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], здійснено погашення відомостей про право власності позивача на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], м. Новомосковськ Дніпропетровської області, що порушує право власності позивача. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним державного акту на земельну ділянку площею 0,1000га, кадастровий номер 1211900000:01:026:0001, виданий [PERSON], від 11 жовтня 2005 року серії ДП № 015850, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 3366а зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3366 підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області внести зміни до Державного земельного кадастру про відомості відносно земельної ділянки кадастровий номер 1211900000:01:026:0001 та вимоги про поновлення дії державного акту на право приватної власності на землю, суд вважає з урахуванням викладеного вище та з метою належного захисту прав позивача в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області вчинити дії щодо поновлення запису про державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 06 листопада 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НМ № 696 про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану на території Новомосковської міської Ради народних депутатів за адресою: [ADDRESS], м. Новомосковськ Дніпропетровської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Розглядаючи позовні вимоги про визнання дійсним розташування земельної ділянки, суд вважає, що з урахуванням положень ст.16 ЦК України дані вимоги задоволенню не підлягають, в зв`язку з невірним обранням позивачем способу захисту порушеного права. Також, з урахуванням положень ст.23 ЦК України, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 моральної шкоди, оскільки наявними в справі доказами позивачем не доведено виду та розміру моральної шкоди завданої діями відповідача-1, не доведено характеру та обсягу душевних страждань. Стосовно посилання відповідачів на неналежність відповідача, суд виходить з того, що станом на день видачі акту питання щодо реєстрації прав власності громадян на землю покладалось на структурні підрозділи Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Спірний акт містить підпис начальника Новомосковського міського відділу земельних ресурсів, правонаступником якого є відповідач-1 та що не заперечувалось представником під час розгляду справи, внаслідок чого саме відповідач-1 є належним відповідачем у даній справі. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial