Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 15333,06 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 13072,18 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 915,48 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 340,34 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 259,83 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 15,84 доларів США, штрафу (процентна складова) - 729,39 доларів США. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти сумі 15194,00 доларів США на термін до 23 жовтня 2027 року за кредитним договором № DN80FI00000174 від 24.10.07 р., не виконує належним чином зобов'язання за ним, внаслідок чого станом 21.01.15 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона була не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином через ЗМІ, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобов'язань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобов'язання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 24 жовтня 2007 року був дійсно укладений кредитний договір № DN80FI00000138, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5564,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,83 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном його повернення до 23 жовтня 2037 року. Також згідно умов договору відповідач зобов'язувався повертати кредит рівними щомісячними платежами у сумі 196,24 доларів США, які складаються із заборгованості по кредиту, відсотків та винагороди. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач перестав виконувати свої зобов'язання за кредитним договором з липня 2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Застосовуючи наведені вище норми закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 13072,18 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 915,48 доларів США та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 340,34 доларів США. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводиться антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р.) Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 14 квітня 2014 року позивачем відповідачу не нараховувалась пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, тому нарахування її відповідачу на суму 259,83 доларів США після зазначеної дати є незаконним. Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф банку у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Зазначені штрафні санкції позивачем в порушення вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були нараховані відповідачу станом на 21 січня 2015 року (штраф (фіксована частина) - 15,84 доларів США = 250 грн.; штраф (процентна складова) - (13072,18 доларів США + 915,48 доларів США + 340,34 доларів США +259,83 доларів США) х 0,05 = 729,39 доларів США), отже в їх стягненні слід відмовити. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача на загальну суму 14328,00 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial