Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від подружнього життя з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Вона в даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач проживає окремо від сімї, є приватним підприємцем і отримує стабільний дохід, однак матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини не надає. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття та на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення меншою дитиною трьохрічного віку. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутність, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні та вихованні матері, яка в даний час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дітей та дружини суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного, а також враховуючи, що у батьків виникають відносно дітей однакові обов'язки по їх утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідач зобов'язаний\~ надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1/3 частки доходу, щомісячно. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З врахуванням наявних в справі доказів суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки жодного доказу щодо неспроможності надавати матеріальну допомогу в зазначеному в позовній заяві розмірі відповідачем не подано. Суд враховує відсутність у відповідача інших утриманців, його працездатний вік, а також те, що останній працює приватним підприємцем і має певний дохід, який надає можливість сплачувати визначений судом розмір аліментів на утримання дітей та дружини. На підставі викладеного,

Outcome: approved