Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом, просить відібрати у [PERSON] та [PERSON] їх малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], без позбавлення їх батьківських прав і передати вказаних дітей їй, як бабі, а також просить стягнути із відповідача [PERSON] аліменти на її користь та на утримання вказаних дітей в розмірі 1/3 частки заробітку відповідачки щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що дана сім'я відповідачів з 25.04.2012 року перебуває на обліку у органа опіки як неблагополучна; відповідачі не забезпечують дітям належних умов для існування, власного житла не мають, в зв'язку з чим винаймають житло, проте у будинку брудно, антисанітарні умови, небезпечні для здоров'я і життя дітей, дітям не надається належна і своєчасна медична допомога, діти не забезпечені їжею, ліками, належними умовами для життя і розвитку; мати залишає малолітніх дітей без догляду дорослих у хаті з пічним опаленням, що також створює небезпеку життю дітей. Відповідачі по справі на протязі тривалого часу ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, за що неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності. Відповідачка з приводу залежності від алкоголю перебуває на обліку у лікаря-нарколога КЗ КОР «Таращанська ЦРЛ». В зв'язку з цими обставинами малолітні діти були терміново вилучені від відповідачів і в даний час проживають у позивачки, а тому інтереси дітей вимагають вжиття невідкладних заходів по відібранню вказаних дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, оскільки вони на протязі тривалого часу проживають у неї (позивачки). Відповідно до висновку Таращанської районної державної адміністрації № 05-21/582 від 28.02.2017 року визнано доцільним відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та [PERSON]. Посилаючись на положення ст.ст. 150, 155, 164, 165, 170, 180 СК України позивач просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, які викладені в позовній заяві, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує, що дітям не створені належні умови, що діти були відібрані правомірно, і що на даний час дітям краще у позивачки; він так само не бажає, щоб його позбавляли батьківських прав, влаштувався на роботу, обіцяє найближчим часом створити дітям нормальні умови для їх проживання та виховання. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідачі протягом тривалого часу вели асоціальний спосіб життя, вихованням власних дітей належним чином не займались і не займаються, питаннями їх належного утримання не цікавилися, тобто ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Малолітня [PERSON], [INFO], дочка відповідачів висловила думку про те, що з кінця січня 2017 року вона та її брат [PERSON] проживають у своєї бабусі, яка про них дбає та забезпечує їх усім необхідним, оскільки їхні батьки питаннями їхнього належного утримання, виховання та навчання взагалі не цікавилися, хоча вона бажає, щоб в подальшому все змінилося на краще та щоб проживати разом із батьками. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є донькою позивача [PERSON] та матір'ю двох дітей (її онуків) - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком вказаних дітей є відповідач [PERSON]. Дана сім'я відповідачів з 25.04.2012 року перебуває на обліку у органа опіки як неблагополучна; відповідачі не забезпечують дітям належних умов для існування, власного житла не мають, в зв'язку з чим винаймають житло, проте у будинку брудно, антисанітарні умови, небезпечні для здоров'я і життя дітей, дітям не надається належна і своєчасна медична допомога, діти не забезпечені їжею, ліками, належними умовами для життя і розвитку; мати залишає малолітніх дітей без догляду дорослих у хаті з пічним опаленням, що також створює небезпеку життю дітей. Відповідачі по справі на протязі тривалого часу ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, за що неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності. Відповідачка з приводу залежності від алкоголю перебуває на обліку у лікаря-нарколога КЗ КОР «Таращанська ЦРЛ». В зв'язку з цими обставинами малолітні діти були терміново вилучені від відповідачів і з січня 2017 року проживають у позивачки, а тому інтереси дітей вимагають вжиття невідкладних заходів по відібранню вказаних дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, оскільки вони на протязі тривалого часу проживають у своєї баби [PERSON]. Відповідно до висновку Таращанської районної державної адміністрації № 05-21/582 від 28.02.2017 року визнано доцільним відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та [PERSON]. Малолітня [PERSON], [INFO], дочка відповідачів висловила думку про те, що з кінця січня 2017 року вона та її брат [PERSON] проживають у своєї бабусі, яка про них дбає та забезпечує їх усім необхідним, оскільки їхні батьки питаннями їхнього належного утримання, виховання та навчання взагалі не цікавилися, хоча вона бажає, щоб в подальшому все змінилося на краще та щоб проживати разом із батьками. В зв'язку з цим позивач просить суд задовольнити позов і просить відібрати у [PERSON] та [PERSON] їх малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], без позбавлення їх батьківських прав і передати вказаних дітей їй, як бабі, а також просить стягнути із відповідача [PERSON] аліменти на її користь та на утримання вказаних дітей в розмірі 1/3 частки заробітку відповідачки щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Указані обставини встановлено із пояснень позивача та відповідача [PERSON], показань свідків, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст.164 СК України. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідачі згодні, що на даний час вони не можуть забезпечити дітям умови для їх проживання, і що на даний час для дітей краще жити у їхньої баби, згодні з тим, що були підстави для відібрання у них дітей. При цьому відповідачі висловлюють намір у подальшому дітей повернути собі, і протягом даного року створити для дітей належні умови та переглянути свою поведінку до дітей. Суд погоджується з тим, що на даний час є підстави для відібрання дітей від відповідачів, оскільки умови для їх проживання відсутні, і дійсно існує загроза для здоров'я дітей та їх життя. Суд вважає, що доведено наявність підстав для відібрання дітей від відповідачів без позбавлення їх батьківських прав, оскільки на даний час відповідачі виявляють бажання стати на шлях виправлення і проявляють інтерес до дітей. Суд вважає, що відібрання дітей від матері та батька з переданням їх бабі - позивачу по справі [PERSON] повністю відповідає інтересам дітей. Відповідачі також погоджуються, що це на даний час відповідає інтересам їх малолітніх дітей, враховуючи їх майновий та психологічний стан на даний час. Згідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частки її заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі задоволення позову суд також вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір пропорційно до заявлених та задоволених вимог. На підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 170, 180-183, 191 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved