Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В позовній заяві посилалась на те, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11 листопада 2016 року у справі №552/4049/16-ц вона поновлена на роботі на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» (ДП «ПУГР»). В частині поновлення на роботі рішення допущено до негайного виконання. Одержавши у суді 24 листопада 2016 року копію вказаного рішення, вона зателефонувала до інженера з підготовки кадрів ДП «ПУГР» та запитала коли буде виданий наказ про поновлення її на роботі та коли їй виходити на роботу, приступати до виконання своїх обовязків, але відповіді не отримала. 10 грудня 2016 року вона поштою отримала копію наказу ДП «ПУГР» від 01 грудня 2016 року №156-к про звільнення відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин 24, 28, 29 та 30 листопада 2016 року. Зазначаючи, що прогулу вона не допускала, а відповідачем штучно створені підстави для видання вказаного наказу, позивач просила суд визнати незаконним наказ в.о.директора ДП «ПУГР» [PERSON] №156-к від 01 грудня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ПУГР», поновити її на вказаній посаді та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи позовні вимоги безпідставними. Зазначав, що одержавши копію судового рішення про поновлення її на роботі, позивач мала приступити до роботи, але вона на роботу не вийшла, до підприємства не зверталася. Якщо позивач і телефонувала якійсь фізичній особі на приватний телефон, то це не має жодного значення, оскільки на телефон підприємства вона не телефонувала. Вважає,що підприємством додержано встановленого законом порядку звільнення позивача, тому в задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 15 листопада 2016 року позов [PERSON] задоволено.\~\~\~\~Визнано наказ Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» №61-в від 12.07.2016 року «Про порушення платіжної дисципліни» незаконним. Поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт», стягнуто з Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21079 грн. 36 коп. В частині поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» рішення допущено до негайного виконання (а.с.41-43). 23 листопада 2016 року Державним підприємством «Полтавське управління геофізичних робіт» на підставі наведеного рішення видано наказ №153-к «Про поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності» (а.с.44). Копію вказаного наказу відповідачем направлено на адресу позивача поштою, що підтверджується даними списку згрупованих поштових відправлень ДП «ПУГР» від 23 листопада 2016 року (а.с.46). В подальшому відповідачем складено акти про порушення трудової дисципліни [PERSON], а саме про її відсутність на роботі без поважних причин 24 листопада, 28 листопада, 29 листопада та 30 листопада 2016 року акти №1/24-11-16, 1/28-11-16, 1/29-11-16, 1/30-11-16 відповідно (а.с.47-50). За даними актами заступником директора з фінансово-економічних питань внесено подання в.о.директора ДП «ПУГР» [PERSON] про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за вчинення нею прогулу без поважних причин 24 листопада, 28 листопада, 29 листопада та 30 листопада 2016 року (а.с.51-54). Згідно пояснювальних записок інженера з підготовки кадрів [PERSON] від 29 та 30 листопада, 01 грудня 2016 року отримати пояснення від [PERSON] щодо причин її відсутності на робочому місці 28-30 листопада 2016 року неможливо з причин її відсутності на робочому місці (а.с.56-58). На підставі наведених актів про порушення трудової дисципліни, подань про притягнення до дисциплінарної відповідальності та пояснювальних записок інженера з підготовки кадрів 01 грудня 2016 року Державним підприємством «Полтавське управління геофізичних робіт» видано наказ №156-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]Г.» (а.с.59). На підставі вказаного наказу [PERSON], начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності, звільнено з займаної посади за прогули без поважних причин, вчинені 24 листопада 2016 року, 28 листопада 2016 року, 29 листопада 2016 року, 24 листопада 2016 року, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з заходів стягнення: догана або звільнення. Згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Таким чином для визнання дисциплінарного проступку прогулом, має бути встановлена не тільки відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, але і що така відсутність працівника на роботі відбулася без поважних причин. Відповідачем не надано суду достатніх належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] прогулу. Копія наказу про поновлення її на роботі відповідачем направлена [PERSON] поштою, але без зворотного повідомлення про вручення, тому не спростовано пояснення позивача про те, що вказаного наказу вона не отримала. Той факт, що 24 листопада 2011 року [PERSON] в Київському районному суді м.Полтави отримала копію судового рішення про поновлення на роботі, але на підприємство не зявилась, не свідчить про вчинення нею прогулу. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на ту обставину, що телефонні розмови між працівниками підприємства за приватними номерами є їх приватною справою, та оскільки позивач не телефонувала на службові номери відповідача, відсутні підстави стверджувати, що позивач зверталась до підприємства щодо зясування дати виходу на роботу. При цьому представник відповідача не заперечував самого факту дзвінка позивача уповноваженій особі підприємства - інженеру з підготовки кадрів ДП «ПУГР» [PERSON] Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач до видання наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності не пересвідчився у відсутності поважних причин її невиходу на роботу 24, 28, 29 та 30 листопада 2016 року. Також судом встановлено порушення відповідачем встановленого ст.149 КЗпП України порядку застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема, ч.1 ст.149 КЗпП України передбачено, що д о застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідач всупереч вимогам вказаної норми не зажадав від [PERSON] пояснень про причини її відсутності на роботі, а вважав достатніми для притягнення її до відповідальності пояснювальних записок інженера з підготовки кадрів [PERSON] про неможливість отримати пояснення від [PERSON] щодо причин її відсутності на робочому місці. Зауваження про те, що позивач була відсутня на робочому місці, у звязку з чим у неї не були відібрані пояснення, суд до уваги не бере, оскільки чинним законодавством не передбачена форма, у якій власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. І якщо працівник відсутній на роботі, про необхідність надати пояснення він може бути повідомлений листом за допомогою поштового звязку або за телефоном. Відповідач будь-яких дій з метою зажадати від [PERSON] пояснення не вжив, у звязку з чим не зясував причини відсутності позивача на роботі та видав наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності без додержання вимог закону. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність вимоги [PERSON] про визнання незаконним наказу №156-к від 01 грудня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ПУГР» задовольнити. Вирішуючи позовні вимоги про поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «ПУГР», суд виходить з наступного. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року у цивільній справі №552/4049/16-ц рішення Київського районного суду м.Полтави від 15 листопада 2016 року скасовано, у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДП «ПУГР» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено (а.с.60-64). Оскільки саме рішення Київського районного суду м.Полтави від 15 листопада 2016 року стало підставою для видання відповідачем наказу про поновлення [PERSON] на роботі, з його скасуванням підстави для її поновлення на роботі відпали. Тому в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно відмовити. У звязку з частковим задоволенням позову, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: partial