Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона проживає в кв. [ADDRESS] з 1972 року, та зареєстрована за даною адресою з 2002 року. Зазначена квартира була отримана позивачем відповідно до ордеру №59 від 10.04.1972 року, а 26.03.1993 року за договором дарування подарована відповідачу - [PERSON], яка є донькою позивача. Відповідач в 2001 року виїхала на постійне місце проживання до Канади, на даний час сторони зв'язок не підтримують з 2008 року. В зв'язку з тим, що позивач безперервно більше 10 років проживає в спірній квартирі, просить суд визнати з а нею право власності в порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, та просили їх задовольнити. Позивач зазначила, що визнання права власності на квартиру необхідно їй для оформлення субсидії та договорів з організаціями, які обслуговують будинок. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ордеру №59 від 10.04.1972 року [PERSON] була надана чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 26.03.1993 року [PERSON] зазначену квартиру подарувала своїй доньці - [PERSON]. Відповідач в 2001 року виїхала на постійне місце проживання до Канади, на даний час сторони зв'язок не підтримують з 2008 року. 19.09.2001 року відповідач оформила доручення на [PERSON] та [PERSON] на управління та розпорядження квартирою [ADDRESS], строком на три роки, та з того часу не виявляла жодного бажання утримувати квартиру. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК УКраїни. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позивач з 1993 року подарувала спірну квартиру [PERSON], отже, з того часу достеменно знала, що в неї відсутні підстави для набуття права власності на майно, а тому вона не є добросовісним набувачем. На підставі викладеного суд вважає, що позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed