Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 03.11.2002 року помер його батько, [PERSON], залишивши заповіт, згідно якого все своє майно заповів йому. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарським будівлями і спорудами в с. Сопів, вул. Українська, 30. Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном після смерті батька, не може оформити спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Просить суд, в звязку із виниклими обставинами, визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння, а справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився. Подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, на спадщину не претендує. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 03 листопада 2002 року помер батько позивача, [PERSON]. Померлий залишив заповіт, посвідчений 01 грудня 2000 року Сопівською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за № 159, згідно якого все своє майно заповів позивачу. Батько позивача, [PERSON] був зареєстрований і проживав в [INFO]. Вказане будинковолодіння збудоване в 1952 році. На той час державна реєстрація будинків в селі не була передбачена, тому будинок не зареєстрований в Коломийському МБТІ і виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації. Записи в по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право власності. Крім того, вказане будинковолодіння відносилось до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON] Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Сопівської сільської ради за № 1588 від 30.11.2015 року, а тому кожному з них належало по 1/3 частині будинковолодіння. 20 жовтня 2001 року померла мати позивача, [PERSON]. Після її смерті [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину та стали власниками спірного будинковолодіння в рівних частинах по ? частині кожний. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим 01 грудня 2000 року головою виконкому Сопівської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 159. Згідно вказаного заповіту все своє померлий заповів своєму сину, [PERSON], який прийняв спадщину, постійно проживаючи із померлим на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Сопівської сільської ради № 1588 від 30.10.2015 року. З метою оформлення спадщини після смерті батька, позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Відповідно до ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті, тому позивачка звернулась з даним позовом до суду. Відповідно до ст.ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Відповідач на спадщину після смерті [PERSON] не претендує та не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на будинковолодіння. Враховуючи наведене, та те, що відповідач на спадщину не претендує, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. На підставі ст.ст. 120, 123, 534, 548, 549, ЦК України 1963 року, 16, 331, 346, 347 ЦК України,

Outcome: approved