Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з цим позовом просив скасувати арешт та заборону відчуження майна на усе належне йому, [PERSON] , майно, накладений відповідно до ухвали б/н 27 травня 1996 р. Березівським районним судом Одеської області, виключивши з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт усього належного йому нерухомого майна ( реєстраційний номер обтяження 8240156). На обґрунтування поданого посилався, що являється власником гаража [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0024 га наданої йому для будівництва індивідуальних гаражів за цією ж адресою. Однак під час реалізації права з приводу розпорядження своєю власністю, а саме, спроби продажу гаража, йому стало відомо, що на все невизначене майно накладено арешт. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до суду від них надійшла заява у якій заявлені вимоги підтримали та просили справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі старшого державного виконавця Горака І.В. в судове засідання не з`явилися, до суду від нього надійшла заява у якій заявлені вимоги підтримав та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду від неї надійшла заява у якій вона просила задовольнити позовні вимоги, у зв`язку повним відшкодуванням боргу, на підтвердження чого надала розписку та просила справу розглядати за її відсутності. У судовому засіданні встановлено наступне. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності, сформованого Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області №109707835 від 02 січня 2018 р., позивач являється власником гаража, площею 22,5 кв.м за адресою: гараж [ADDRESS] . Згідно рішення №218 виконавчого комітету Березівської міської ради народних депутатів №09 від 12 вересня 1991 р. «Про виділення земельної ділянки для будівництва гаража» позивачу виділено земельну ділянку для будівництва гаража. Згідно рішення шостої сесії Березівської міської ради №304-VII від 20 жовтня 2016 р. [PERSON] виділено у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаражу, площею 0,0024 га за адресою: гараж [ADDRESS] Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності, сформованого Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області №101737793 від 27 жовтня 2017 р., позивач являється власником земельної ділянки площею 0,0024 га наданої йому для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: гараж [ADDRESS] Ухвалою Березівського районного суду Одеської області б/н від 27 травня 1996 р. накладено арешт на все майно [PERSON] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №2-208/99 від 30 червня 1999 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Рішення набрало законної сили 11 січня 2000 р. На підставі вказаного рішення Комінтернівським районним судом Одеської області, 20 березня 2000 р. по справі №2-208/99 р. було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Розпорядженням Березівського районного управління юстиції №1345 від 29 грудня 2000р. надіслано головному бухгалтеру АТ «Агробуд» два виконавчих листи для здійснення відрахувань з позивача. З розписки даної [PERSON] вбачається, що вона отримала від [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 800 гривень та претензій матеріального характеру не має. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , на праві приватної власності належать: - гараж [ADDRESS]; - земельна ділянка площею 0,0024 га., цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №2-208/99 від 30 червня 1999 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Рішення набрало законної сили 11 січня 2000 р. На підставі вказаного рішення Комінтернівським районним судом Одеської області, 20 березня 2000 р. по справі №2-208/99 р. було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Відповідно до інформації з єдиного реєстру заборон віджуження об`єктів нерухомого майна ухвалою Березівського районного суду Одеської області б/н від 27 травня 1996 р. накладено арешт на все майно [PERSON] ., реєстраційний номер обтяження: 8240156 . Відповідно ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 8 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється з підстав, передбачених законом, зокрема, у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього решту. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. З огляду на вищенаведене суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та скасувати арешт, накладений на майно позивача.

Outcome: approved