Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 24.12.2010 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] укладено договір №980-1/1261 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видано банківську платіжну картку MasterCard Electronic. 30.06.2011 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до договору №980-1/1261 від 24.12.2010 про відкриття та обслуговування рахунку, за умовами якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом 15 000 грн., строк дії якої на період дії картки, з процентною ставкою 24% річних. В подальшому між сторонами було укладено додатковий договір №2 від 29.12.2012, додатковий договір №3 від 29.12.2012 та додатковий договір №3 від 29.10.2013, згідно яких встановлено процентну ставку на рівні 25% річних, поточний рахунок № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04.09.2018 складає 18 039,09 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення відповідного оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 24.12.2010 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] укладено договір №980-1/1261 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Як вбачається з додатку №1 до вказаного договору, відповідачу видано банківську платіжну картку MasterCard Electronic, нарахування процентів за якою на суму залишку по картковому рахунку становить 4%, без процентів за дозволеним кредитом при користуванні. 30.06.2011 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до договору №980-1/1261 від 24.12.2010 про відкриття та обслуговування рахунку, за умовами якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом 15000 грн., строк дії якої на період дії картки, з процентною ставкою 24% річних, плата за обслуговування кредитної лінії - 35 грн. 29.12.2012 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] укладено додатковий договір №2 та додатковий договір №3 до договору №Z980-1/1261 від 24.12.2010 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою № [NUMBER] , за умовами яких банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом 15000 грн., з процентною ставкою 25% річних. 29.10.2013 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] укладено додатковий договір №3 до договору №1207348/1261 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого банк встановив кредит відповідачу в розмірі 15000 грн., , з процентною ставкою 25% річних, за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних. Згідно п.4.4 вказаного додаткового договору клієнт зобов`язався погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі, зокрема, у разі закінчення дії картки та не продовження її дії на новий строк. Відповідно до п.4.6 цього договору у разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами. Згідно п.4.9 цього договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань. Крім того, під час укладення вищевказаних договорів відповідач погодився з тарифами, правилами та умовами, а також сукупною вартістю кредиту, про що зазначив особистим підписом на вказаних документах. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом 04.09.2018 становить 18039 грн. 09 коп., яка складається з: 14992,59 грн. - основна заборгованість; 2687,22 грн. - відсотки за користування кредитом; 207,30 грн. - пеня за несвоєчасне погашення боргу; 17 грн. - заборгованість за РКО; 128,16 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; 47,82 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 104,95 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту; 63,95 грн. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved