Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №26 по вул. Офіцерська, 20 в м. Житомирі. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач пояснила, що є власником квартири №26, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Офіцерська, 20. У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], яка є колишньою невісткою позивача та [PERSON], яка є онукою позивача. Разом з тим, відповідачі не проживають у зазначеній квартирі з жовтня 2014 року, всі комунальні платежі сплачує позивач, самостійно веде господарство. На підставі чого, позивача вважає, що відповідачі втратили право користування квартирою №26, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Офіцерська, 20. Від представника позивача адвоката [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Крім того, просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON], оскільки остання самостійно знялась з реєстрації. За указаною вище адресою. Відповідачі в судові засідання не зявлялись, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте, судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву від відповідачів не надходило. Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень статей 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири №26, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Офіцерська, 20 на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2000 року (а.с. 15-16). Представник позивача [PERSON] у заяві від 15.04.2019 року вказав, що відповідач [PERSON] самостійно знялась з реєстрації за адресою [ADDRESS], а тому в цій частині провадження у справі слід закрити. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 255 ЦПК України\~суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. За таких обставин, оскільки станом на день розгляду справи предмет спору в частині заявлених позивачем вимог до [PERSON] відсутній - провадження по справі в частині позовних вимог до останньої підлягає закриттю. Згідно довідки ОСББ «Лісовичо-20» за №26 від 17.04.2018 року, відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14, 24). Актами від 23.09.2016 року, 24.01.2017 року, 13.05.2017 року, 01.10.2017 року, 24.04.2018 року встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з жовтня 2014 року (а.с. 7-11). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як розяснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст.\~71,\~72,\~116,\~156, ЖК УРСР;\~ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна № 6-158цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Крім того, Верховний Суд України у Постанові від 15.05.2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що\~«право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім'ї власника будинку»;\~«право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2\~ст. 406 Цивільного кодексу України». Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене, оскільки відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] понад один рік проте, місце її проживання зареєстроване за указаною адресою, що порушує права власника, суд приходить до висновку про обґрунтованість, законність позовних вимог та можливість їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved