Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування. Позовні вимоги з урахуванням уточнення (а.с. 55-59) мотивовано тим, що 21 квітня 2015 р. [PERSON], керуючи автомобілем Mercedes Benz Vito, реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території на вул. Новокузнецьку в м. Запоріжжі, не впевнившись в безпеці руху, не надав перевагу у русі легковому автомобілю Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить позивачеві [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль, що належить позивачеві, їй завдано матеріальну шкоду на суму 25\~306,25 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність власника зазначеного автомобіля Mercedes Benz Vito застрахована в [PERSON] «Українська охорона-страхова компанія». Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 10\~379,84 грн., 3% річних з простроченої суми у розмірі 792,46 грн., компенсацію витрат на проведення експертного дослідження в сумі 500 грн., компенсацію витрат на правову допомогу в сумі 1\~929,20 грн., компенсацію витрат на сплату судового збору в сумі 551,20 грн. Позивач та її представник до судового засідання не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Представник відповідача [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» до судового засідання не з'явився, надавши заперечення згідно в задоволенні позовних вимогах в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 6\~263,83 грн., пені в частині стягнення у розмірі 2\~791,21 грн. просив відмовити, щодо суми 3% річних, витрат на проведення експертного дослідження розміру матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі. Крім того, просив задовольнити клопотання застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником легкового автомобілю Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. (а.с. 8) Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2015 р. [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у тому, що 21 квітня 2015 р. по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжі він, керуючи автомобілем Mercedes, реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території, не впевнився в безпеці руху, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем Suzuki, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі. Автомобілі пошкоджено. (а.с. 9) Згідно звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 14 липня 2015 р., розмір завданої внаслідок пошкодження автомобілю шкоди становить 26\~306 грн. 25 коп. (а.с. 10-24) Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes Benz Vito, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована в [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ 3157992 від 17 червня 2014 р. з терміном дії з 18.06.2014 року по 17 червня 2015 року. У відповідності зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором; страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування); до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Правовідносини, що випливають із обов'язкового страхування, регулюються нормами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 22.1 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. В судовому засіданні встановлено, що позивач у відповідності зі ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 25 червня 2015 р. звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 49) Листом від 3 липня 2015 р. страховик повідомив позивача про прийняття рішення щодо виплати їй страхового відшкодування в сумі 19\~042 грн. 42 коп., франшиза 1 000 грн. (а.с. 50) В судовому засіданні встановлено, що вказану суму позивач не отримала, в звязку з чим змушена звернутись до суду з позовом до страхової компанії. Пояснення позивача про те, що вона не отримала страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія, підтверджуються листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. (а.с. 28) У відповідності зі ст. 12, 14 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивач на свій вибір має право обрати спосіб захисту цивільних прав та інтересів: відшкодування завданої шкоди за рахунок відповідача, винного у спричинені шкоди, або одержання страхового відшкодування від страховика. Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 січня 2016 р. № 6-2808цс15. Згідно цієї постанови, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. З наведених підстав суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 25\~306,25 грн. згідно звіту про оцінку розміру матеріального збитку (а.с. 10-24), за вирахуванням суми франшизи в розмірі 1\~000 грн. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що розмір страхового відшкодування позивачеві становить 19\~042,42 коп., суд не може з наступних підстав. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження визначеного відповідачем розміру страхового відшкодування, зазначивши у запереченні лише його розмір. При вирішені позовної вимоги щодо стягнення з відповідача пені за прострочення страхової виплати, суд приймає до уваги наступне. У відповідності зі ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разу прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ст. 625 ч.2 ЦК України. Відповідно до вказаної норми цивільного законодавства боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 6 червня 2012 р. № 6-49цс12. Згідно цієї постанови, зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 550 ЦК України. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернулась в страхову компанію із заявою про виплату відшкодування 25 червня 2015 р., строк виплати, визначений відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сплив 24 вересня 2015 р. Визначений в порядку, передбаченому ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір пені за період з 25 вересня 2015 р. до 9 жовтня 2016 р. становить 10\~379,46 грн. згідно розрахунку, наданому позивачем. (а.с. 58) За цей же період розмір 3% від простроченої суми становить 792,46 грн. Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ч.2 ЦК України. Заяву представника відповідача про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені суд не приймає до уваги з наступних підстав. Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В судовому засіданні встановлено, що строк скороченої позовної давності за вимогою про стягнення пені розпочався 25 вересня 2015 р., позивач звернулась до суду з позовом 19 серпня 2016 р., тобто в межах скороченої позовної давності. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з страхової компанії компенсації витрат на проведення експертного дослідження в сумі 500 грн., суд приймає до уваги наступне. В судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2015 р. спеціаліст [PERSON] на підставі договору на проведення незалежної оцінки майна, укладеного з позивачем, провів оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 10-24) За проведення цієї експертної оцінки позивач сплатив спеціалісту 500 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с. 25) Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 того ж Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Аналізуючи наведені норми законодавства про страхування, суд приходить до переконання, що витрати на сплату послуг експерта не входять до складу шкоди, яка відшкодовується страховиком. При цьому посилання представника позивача на положення ст. 79 ч.3 п.2 ЦПК України про віднесення зазначених витрат позивача до судових витрат є безпідставними, оскільки вказане експертне дослідження проводилось за межами судового провадження, за власним бажання позивача і не відноситься до судових витрат. З наведених підстав суд відмовляє позивачеві у задоволені вимоги про стягнення з страхової компанії 500 грн. в порядку компенсації витрат на проведення експертного дослідження. У відповідності зі ст. 84, 88 ЦК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути компенсацію витрат на правову допомогу в сумі 1\~929 грн. 20 коп. (а.с. 32), компенсацію витрат на сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с. 1)

Outcome: partial