Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій посилається на те, що з 19.08.2009 року по 24.06.2011 року вона працювала у ВАТ «ХБК» на посаді юрисконсульта юридичного відділу комбінату. На день звільнення адміністрація підприємства не розрахувалась з позивачем, в зв'язку з чим, на теперішній час заборгованість по заробітній платі складає 6574,77грн. В добровільному порядку відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі, тому вважає, що відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 456 дні затримки розрахунку з 24.06.2011 року по 23.05.2013 року в сумі 46771,92грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 6574,77грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46771,92грн. та судові витрати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив слухати справу без його участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно трудової книжки, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем, з 19.08.2009 року прийнята на роботу, наказ №200-к від 19.08.2009 року, звільнена 24.06.2011 року, наказ №122 від 24.06.2011 року. Згідно довідки ВАТ «ХБК» №4/34/25-14-245 наданої позивачу, на день звільнення з підприємства 24.06.2011р. [PERSON] підлягає до видачі на руки по оплаті праці в сумі 6574,77грн. В зв'язку з укладенням шлюбу 31.08.2013 року, позивач змінила прізвище на «[PERSON]», згідно паспортних даних. Згідно наданого позивачем розрахунку, середній заробіток за час затримки ВАТ «ХБК» виплати позивачу заробітної плати з 24.06.2011 року по 23.05.2013 року складає в сумі 46771,92грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 24.06.2011 року звільнилася з ВАТ «ХБК», яке вчасно не виплатило належних працівнику сум в добровільному порядку, що дає підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 6574,77грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.06.2011 року по 23.05.2013 року в розмірі 46771,92грн. та судового збору в розмірі 533,47грн.

Outcome: approved