Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить припинити дію шляхом розірвання договору оренди землі №б/н від 29.12.2015 р. та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки [NUMBER], яке зареєстроване за Приватним підприємством «Науково селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» 15.03.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2015 року між приватним підприємством «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» та [PERSON] укладено договір оренди землі, за яким належна останній земельна ділянка надана в користування відповідачу. 06 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни (обміну) за умовами якого, право власності на земельну ділянку площею 1,9325 га, що розташована на території Обознівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області кадастровий номер [NUMBER] перейшло до [PERSON], що також підтверджується Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №84779587 від 11.04.2017 року. 07 липня 2017 року позивачем направлено листа на адресу ПП «НСНФ «СОЄВИЙ ВІК», в якому їх повідомлено про зміну власника земельної ділянки та запит стосовно подальшої співпраці щодо оренди належної їй земельної ділянки та виплати орендної плати. Як підтверджується поштовим повідомленням лист вручено 17.07.2017 року уповноваженому представнику. На вказаний лист, жодної відповіді не надійшло, тому 28.02.2018 року позивачем направлено повторно листа з доданням угоди про розірвання договору оренди від 29.12.2015 року, оскільки Відповідач не виконує обов'язки за вказаним договором оренди землі. На зазначений лист 28 березня 2018 року надійшла відповідь, в якій зазначається, що умови договору оренди виконуються в повному обсязі, заборгованість по виплаті орендної плати відсутня. Проте, вона як власник земельної ділянки, а за пунктом 12.5 договору оренди від 29.12.2015 року як орендодавець, не отримала орендну плату за 2017 рік. Позивач зазначає, що відповідачем-стороною договору оренди порушені істотні умови договору, а саме: їй, як власнику та орендодавцю не виплачена орендна плата за 2017 рік. Крім того, договір оренди суперечить вимогам закону, оскільки не містить такі істотні умови, як кадастровий номер земельної ділянки щодо якої він укладений, порядок перегляду та зміни орендної плати, порядок індексації орендної плати. Відсутність зазначених істотних умов в договорі оренди землі, його державна реєстрація всупереч вимогам законодавства, непідписання договору однією зі сторін, а також не отримання позивачем орендної плати за 2017 рік, на думку позивача, свідчить про наявність підстав для припинення дії договору шляхом його розірвання із скасуванням державної реєстрації права оренди відповідача, тому вона звернулась до суду. Представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що позивачка на момент укладення договору міни (обміну) земельної ділянки була обізнана про наявне у третьої особи право оренди на спірну земельну ділянку. На виконання вимог ст.148-1 ЗК України позивачем направлено відповідачу - приватному підприємству «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» повідомлення про зміну власника, до якого долучався відповідний витяг з Державного реєстру нерухомого майна. Представник відповідача приватного підприємства «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» - Романяк М.Я. в поданому відзиві на позов та в судовому засіданні позов заперечив та зазначив, що єдиною обставиною, на яку посилається позивач, як на підставу розірвання договору оренди землі, це порушення виконання умов договору оренди з боку орендаря, а саме: не отримання позивачкою, як орендодавцем, орендної плати за 2017 рік. Позивачкою, як особою, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, обов'язки, встановлені ст.148-1 ЗК України не виконані належним чином, приватному підприємству «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» на час здійснення виплати орендної плати відомості та реквізити нового власника земельної ділянки в її листі від 07.07.2017 року, повідомлені не були. Підприємством на вказаний лист 07.08.2017 року [PERSON] повідомлено, що в силу ст.32 ЗК України та договору оренди до неї перейшли права та обов'язки орендодавця землі та проінформовано про її обов'язок повідомити підприємство необхідні реквізити для виплати орендної плати. Проте, цього листа [PERSON] за своїм місцем проживання не отримала, а тому орендну плату за 2017 рік сплачено особі, з якою укладено договір - [PERSON], згідно відомості від 27.12.2017 року. Зазначене свідчить про відсутність порушення умов договору оренди землі з боку орендаря. В частині підстав позову, щодо відсутності в договорі оренди землі істотних умов, зазначених позивачем, відсутність її підпису в договорі, і щодо державної реєстрації з порушенням вимог законодавства, представник зазначеного відповідача вказав, що оспорений договір містить всі необхідні істотні умови для його виконання і реєстрації. Зауважив, що обставини щодо наявності або відсутності істотних умов, підписання договору та його державної реєстрації стосуються питань дійсності договору, проте вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі позивачем не ставились. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов, проаналізувавши наведені в них доводи та обґрунтування, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.12.2015 року між [PERSON] та приватним підприємством «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» строком на 20 років укладено договір оренди земельної ділянки, площею 1,9328 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належала [PERSON]. на підставі державного акта на право приватної власності на землю. До договору додано акт приймання - передачі об'єкта оренди від 29.12.2015 року. Відомості щодо права оренди внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.03.2016 року, згідно Інформаційної довідки № 55335098 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 877454635225. Отже, оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладений у письмовій формі та пройшов відповідну державну реєстрацію. За умовами зазначеного договору, в п.4.1 та п. 4.2 орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 (три) відсотки від грошової оцінки земельної ділянки, обумовленої в п.2.2. цього договору - 41,577,67 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата може проводитись в грошовій, натуральній, відробітковій формі та вноситься не пізніше 30 грудня кожного року. Відповідно до п.12.5 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. 06.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни (обміну) за умовами якого, право власності на земельну ділянку площею 1,9325 га, що розташована на території Обознівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області кадастровий номер [NUMBER] перейшло до [PERSON], що також підтверджується Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №84779587 від 11.04.2017 року. Інформація щодо укладення договору підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84779587 від 11.04.2017 року. 07.07.2017 року [PERSON] на адресу приватного підприємства «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» направлено листа, в якому повідомлено, що вона є власницею земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером [NUMBER], яка перебуває в оренді вказаного підприємства. Оскільки між колишнім власником та підприємством виникли правовідносини з договору оренди землі, [PERSON] запропонувала повідомити їй про наміри орендаря продовжувати використовувати вказану земельну ділянку, та яким чином між ними будуть врегульовані правовідносини. Згідно листа №137 від 07.08.2017 року директор приватного підприємства «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» Ганоль Т.О., адресованого [PERSON], останній повідомлено про необхідність виконання вимог ст.148-1 ЗК України, - підтвердити своє право власності на земельну ділянку відповідними правовстановлюючими документами та проінформовано, що у разі набуття права власності на земельну ділянку, до нового власника переходять права та обов'язки за договором оренди. Зазначений лист направлений на адресу перебування [PERSON]: [ADDRESS], проте, згідно інформації про відстеження поштових пересилань, він позивачкою не отриманий. 28.02.2018 року [PERSON] направила до приватного підприємства «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» листа, в якому зазначила, що через порушення підприємством умов договору оренди, просила підписати долучений договір про розірвання договору оренди землі від 29.12.2015 року. На вищезазначене звернення директором приватного підприємства «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» 23.03.2018 року надано відповідь, в якому повідомлено, що відповідно до укладених договорів оренди власником (орендодавцем) земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] зазначена [PERSON] Повідомлено, що умовами укладеного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Умови договорів оренди виконуються, орендна плати орендодавцям виплачується, заборгованість по її виплаті відсутня. Для підтвердження своїх прав, заявниці як власнику, запропоновано надати відповідні правовстановлюючі документи. Згідно відомості № 0000000032 на видачу готівки згідно заключених договорів пайовикам за 2017, від 27.12.2017 року, [PERSON] отримала нараховану їй суму в розмірі 3750,00 грн, про що вона поставила свій підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК УКраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством, як істотні. За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір укладається у письмовій формі, а ч.5 ст.6 Закону встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, що діяла на час укладання договору оренди землі від 29.12.2015 року істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Відповідно до ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач та її представник вважають, що договір оренди землі від 29.12.2015 року укладений з порушенням вимог законодавства, умови договору порушені орендарем, що зашкодило її майновим правам, що є підставою для розірвання вказаного договору та скасування його державної реєстрації. Проте, суд не погоджується з такими висновками з наступних підстав. Як вбачається, позивачем в якості підстав позовних вимог зазначено: відсутність окремих істотних умов договору оренди землі від 29.12.2015 року та його державна реєстрація всупереч вимогам закону. У разі невизнання відповідності укладеного договору вимогам закону, способом захисту є пред'явлення позовних вимог щодо визнання недійсним відповідного договору, що не може бути об'єднано з позовними вимогами про розірвання договору оренди з підстав порушення його умов. Зазначені способи захисту порушеного права є взаємовиключними. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховгого Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. На підставі чого, суд не бере до уваги підстави позову, в яких позивач посилається на відсутність окремих істотних умов договору, оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 29.12.2015 року нею не заявлялись. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», в редакції, що діяла на часи укладання договору оренди від 29.12.2015 року, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ч.1 ст.148 ЗК України, в редакції що діяла, станом на 29.12.2015 року, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Аналогічне положення визначено сторонами договору оренди землі, укладеного 29.12.2015 року [PERSON] та приватним підприємством «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» в п.3.4 договору, а саме, що при переході права власності на землю від власника землі до іншої особи договір оренди зберігає чинність для нового власника. Отже, після укладення договору міни (обміну) 06.04.2017 року [PERSON] з [PERSON] відбулась зміна власника земельної ділянки, що раніше належала [PERSON] та яка передана нею в оренду, а тому в силу ч.1 ст.148 ЗК України та п.3.4 договору оренди землі, укладеного [PERSON] зміст цього договору зберігає свою чинність для нового власника - [PERSON] і до неї переходять усі права і обов'язки орендодавця. Підписання раніше укладеного договору оренди землі, новим власником діючим земельним законодавством не вимагається. Згідно ч.4 ст.148-1 ЗК України за згодою сторін, зокрема договору оренди, до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки, проте, як вбачається з матеріалів справи, зазначеним правом, новий власник земельної ділянки не скористався та у своїх зверненнях до орендаря не ініціював розгляд зазначеного питання, хоча і фактично визнав, що є новим орендодавцем за договором оренди землі. Згідно вимог ч.3 ст.148-1 ЗК України особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. З матеріалів справи вбачається, що договір міни (обміну) вступив в силу з моменту нотаріального посвідчення - 06.04.2017 року, з цього часу на позивачку покладався обов'язок, передбачений ч.3 ст.148-1 ЗК України, а саме: протягом одного місця повідомити орендаря про зміну власника земельної ділянки та повідомити йому свої платіжні реквізити для надання йому можливості виконати належним чином свої обов'язки по виплаті орендної плати. Вищезазначені обов'язки позивач виконала неналежним чином, оскільки відповідний лист нею надісланий на адресу приватного підприємства «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» лише 07.07.2017 року, поважних причин пропуску встановленого законом місячного строку вона в листі не зазначила, її представник суду їх також не зазначив. Крім того, як в листі від 07.07.2017 року, так і листі від 28.02.2018 року позивач своїх платіжних реквізитів не повідомила, хоча була обізнана, що за користування земельної ділянки, власником якої вона стала, передбачена плата, зокрема і у грошовій формі. Часткове виконання позивачем обов'язкових вимог ч.3 ст.148-1 ЗК України підтвердив представник позивача під час розгляду справи. Крім того, після надсилання підприємством листа [PERSON], в якому зазначалось про необхідність підтвердження набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренди, вона за адресою свого проживання не отримала, вимоги ст.148-1 ЗК України, станом на грудень 2017 року, залишились нею не виконані. У зв'язку з чим, здійснення 27.12.2017 року виплати орендної плати приватним підприємством «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» колишньому власнику земельної ділянки [PERSON], що підтверджується дослідженою судом відомістю, суд не вважає порушенням умов договору з боку орендаря, за зазначених обставин дії орендаря правомірні та спрямовані на добросовісне виконання договору оренди землі відповідно до його умов. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів обставини викладені в позовній заяві, на які посилається як на підставу своїх вимог, оскільки вони не підтверджені належними та допустимим доказами, а тому в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Приватного підприємства «Наукова селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік», про припинення договору оренди землі, слід відмовити. Вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі та стягнення орендної плати позивачем не заявлялися, жодних заяв з цього приводу учасники до суду не подавали, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, судом не розглядались. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд відмовляє позивачу у стягненні судового збору із відповідача, та відносить їх за рахунок позивача.

Outcome: dismissed