Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, припинення та стягнення аліментів, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2004 року по 07.05.2010 року . Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04.09.2014 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] до досягнення ним 18-річного віку разом з батьком [PERSON] . Крім того, відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06.04.2016 року з неї на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини доходів щомісячно до повноліття дитини. Однак, з 31.12.2019 року син [PERSON] перейшов жити до позивача та дитина знаходиться на її утриманні. Позивачем створені всі умови проживання та виховання дитини.Також позивач є опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , між дітьми склалися добрі взаємовідносини. Дитина [PERSON] бажає проживати разом із позивачем та не бажає повертатися до батька. Просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , припинити стягнення аліментів з неї на користь відповідача за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06.04.2016 року, та стягнути відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини доходів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до повноліття дитини. В подальшому уточнила позовні вимоги та просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та припинити стягнення аліментів з неї на користь відповідача за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06.04.2016 року; позовні вимоги в частині стягнення аліментівз відповідача на її користь у розмірі 1/4 частини доходів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до повноліття дитини просить залишити без розгляду. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.04.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.04.2020 року продовжено строк для усунення недоліків за вищевказаним позовом. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.05.2020 року відкрито провадження по цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.06.2020 року по вищезазначеній цивільній справі продовжено підготовче провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.07.2020 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів залишено без розгляду. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій підтримала позов та просить суд слухати справу у її відсутність, не заперечує проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просить суд слухати справу у його відсутність, згоден, щоб рішення було прийнято в підготовчому засіданні. Представник третьої особи органу опіки та піклування Селидівської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні не заперечує. У відповідності зі ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 200 ч. 4 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 09.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.09.2004 року, після реєстрації шлюбу « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 104. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09.04.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 189. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 07.05.2010 року, актовий запис № 66. Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04вересня 2014 року, яке набрало законної сили 16вересня 2014 року, визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 18-річного віку з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 квітня 2016 року, яке набрало законної сили 19.04.2016 року, стягнуто з [PERSON] , 1977 року народження, починаючи з 17.03.2016 року аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини доходівщомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Згіднорішення виконавчого комітету Селидівської міської ради від 11.08.2017 року, призначено [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , позбавленою батьківського піклування, без закріплення житлової площі (житла та майна дитина не має). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 17.08.2019 року відділом Селидівським міськимвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.08.2019 року, після реєстрації шлюбу « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 78. Згідно побутової характеристики від 15.01.2020 року, виданої ОСББ «Надія м. Селидове», [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] зі своєю родиною. За час проживання зарекомендувала себе з задовільного боку. Приймає активну участь в жизнідіяльності будинку. Згідно довідки № 4 від 17.01.2020 року, виданої загальноосвітньою школою I-III ступенів № 6м. Селидове, [PERSON] навчається в Селидівській загальноосвітній школі I-III ступенів № 6 Селидівської міської ради Донецької області у 9-Б класі. Згідно характеристики від 17.01.2020 року, виданої загальноосвітньою школою I-III ступенів № 6м. Селидове, [PERSON] ,2004 року народження, навчається в ЗОШ I-III №6 з другої чверті п`ятого класу, за час навчання зарекомендував себе старанним, працелюбним учнем. Згідно акту обстеження умов проживання від 05.02.2020 року, складеного начальником ССД [PERSON] , головним спеціалістом ССД [PERSON] головним спеціалістом ССД [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , 1977 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 2015 року народження, та син [PERSON] , 2004 року народження, проживає без реєстрації, в квартирі створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, а саме: є куточок для відпочинку, окреме ліжко, одяг і взуття в достатній кількості. Згідно акту обстеження умов проживання від 12.03.2020 року, складеного головним спеціалістом ССД [PERSON], спеціалістом I категорії ССД [PERSON], заступником директора -начальником відділу соціальної роботи Селидівського міського УСССДМ [PERSON], за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , 1968 р.н., не проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] , 1935 р.н.н, [PERSON] , 2004 року народження, проживає без реєстрації [PERSON] , 1977 р.н., в квартирі створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, а саме: є окрема дитяча кімната, окреме ліжко, шафа для одягу, полиці для речей, письмовий стіл та стілець, тощо. Згідно довідки № 148 від 06.04.2020 року, виданої ОСББ «Надія м. Селидове» за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] , 1977 року народження, [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 2015 року народження, та син [PERSON] , 2004 року народження, проживає без реєстрації з 01.01.2020 року. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Селидівської міської ради від 30.04.2020 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , з 31.12.2019 року проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , якою створені належні умови для проживання сина, вона піклується про стан його здоров`я та розвиток. З огляду на вищезазначені обставини, приймаючи до уваги надані докази, враховуючи висновок органу опіки та піклування Селидівської міської ради про доцільність визначення місця мешкання дитини, та беручи до уваги добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення нею для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність з боку матері перешкод у спілкуванні батька з сином, визнання відповідачем позовута визначення місця проживання з матір`ю самою дитиною,суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю [PERSON] за встановлених судом обставин відповідає інтересам дитини, таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на дитину, суд приходить до наступного. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, зокрема один із способів захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3ст.181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно п. 17Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право отримання аліментів тим із батьків, з ким проживає дитина. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та фактично перебуває на її утриманні, при цьому позивач має зобов`язання за рішенням суду сплачувати аліменти на користь відповідача [PERSON] , з яким дитина не проживає. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога визначена положеннямист.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених в ст. 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та не підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів батько дитини не витрачає отримувані ним аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Враховуючи вищевикладене та визнання відповідачем позову,беручи до уваги, що вимога про припинення стягнення аліментів є похідною від вимоги про визначення місця проживання малолітнього, яка судом задоволена, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині.

Outcome: approved