Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб, починаючи стягнення з 18 травня 2021 року, довічно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] і на сьогоднішній день, вона є людиною похилого віку. Вказує, що її пенсії не вистачає для утримання житлового приміщення, що належить їй спільно із сином - відповідачем по справі [PERSON] , на праві приватної власності та оплату комунальних послуг. Крім того, вона доглядає свою маму, яка є жінкою похилого віку - [PERSON] . Коштів, що вона одержує у вигляді пенсії ледь вистачає на її лікування та лікування її мами - бабусі [PERSON] , харчування, придбання побутових предметів першої необхідності, одягу тощо. Влаштуватися на роботу, приймаючи до уваги вік позивачки, карантинні обмеження для людей похилого віку на період пандемії із коронавірусного захворювання СОVID-19, зростання безробіття, необхідність догляду мами, позивач не має реальної можливості. Субсидію (державну допомогу) на оплату комунальних послуг позивач не отримує, оскільки син зобов`язаний утримувати свою частину нерухомого майна (житлового приміщення), що йому належить на праві приватної власності. Таким чином, утримання та збереження спільного майна лягло повністю на позивача, яка більше десяти років самостійно управляла, утримувала та зберігала спільне нерухоме майно, сплачувала обов`язкові комунальні платежі, тощо, а також несла відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. До середини 2020 року позивач працювала, а станом на день звернення до суду із цим позовом, із доходів, вона маю лише пенсію, яка складає 2800,00 грн. та величезні розходи на своє утримання та утримання її матері. Отже, позивач потребує матеріальної допомоги, але її син добровільно таку допомогу не надає, частину нерухомого майна (житлової квартири), що йому належить на праві приватної власності не утримує, комунальні послуги за неї не сплачує. На підставі цього, позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність останніх. Так, відповідач вказує на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності трьом особам: позивачу, відповідачу та батьку відповідача. Позивач жодним письмовим доказом не підтверджує оплату комунальних чи інших послуг за вказану квартиру. Крім того, вказує, що у разі доведення одним із співвласників понесення ним витрат на утримання, управління та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Таким чином, не можна вважати належним способом захисту права вимогу про стягнення аліментів замість висування вимоги про відшкодування понесених затрат на оплату комунальних послуг. Крім того, вказує на те, що він має сім`ю: дружину [PERSON] та доньку [PERSON] , [INFO] , з якими проживає у [ADDRESS] . Квартира за даною адресою є тимчасовим найманим (на умовах оплати комунальних платежів та догляду за квартирою) житлом. Іншого власного житла, окрім 1/3 частки квартири, про наявність у якої вказує позивачка, відповідач не має. Наразі відповідач не працює, час від часу має тимчасові дуже не значні (до 2-3 тисяч гривень на місяць) заробітки. Вказує, що він не має можливості працевлаштуватися, оскільки весь час займає допомога непрацездатній матері дружини - [PERSON] , що має III групу інвалідності. Крім того, вказує на те, що він з дружиною має зобов`язання утримувати та забезпечувати доньку [PERSON] , що полягає (зокрема) в оплаті за навчання дитини, згідно договору навчання освітніх послуг № 250/18 від 01.09.2018 року. У свою чергу, позивач надала відповідь на відзив, згідно якого вказала, що її потреба в матеріальній допомозі полягає в тому, що вона, як рідна мама відповідача не має можливості забезпечити своє гідне існування і гідне існування своєї мами - рідної бабусі відповідача, у зв`язку із одержанням позивачем пенсії низького розміру, відсутністю інших джерел існування (депозитів, дивідендів, тощо), та необхідністю більш ніж десяти років утримувати житлове нерухоме майно, що належить відповідачу на праві приватної власності, замість нього самого, та всупереч своїм інтересам та потребам. Вказує, що вона не має можливості здати свою квартиру в оренду, або продати її чи розміняти з доплатою, оскільки відповідач є її другим власником. Крім того, зазначає, що вона у свій час піклувалася про фізичний і духовний розвиток своєї єдиної дитини, натомість, з невідомої для неї причини, відповідач перестав спілкуватися з нею та зі всією її родиною. Щодо утримання відповідачем своєї тещі, вказує на те, що цей факт не звільняє його від допомоги своїй матері. Також, зазначає, що у тещі є дві доньки, які також допомагають їй матеріально, а їй більше немає кому допомагати. На підставі викладеного, просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є рідною матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1996р., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної, часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.28). На даний час [PERSON] перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. Згідно довідки про доходи №5069 6297 5400 6012 від 03.09.2021р. [PERSON] отримує пенсію в розмірі: вересень 2020р - 3064,38 грн.; жовтень 2020р. - 3064,38 грн.; листопад 2020р. - 3064,38 грн.; грудень 2020р. - 3071,22 грн.; січень 2021р. - 3071,22 грн.; лютий 2021р. - 3071,22 грн.; березень 2021р. - 3385,70 грн.; квітень 2021р. - 3385,70 грн.; травень 2021р. - 3385,70 грн.; червень 2021р. - 3385,70 грн.; липень 2021р. - 3395,90 грн.; серпень 2021р. - 3395,90 грн. (а.с.111). Як вбачається із випечаток з амбулаторної картки хворої [PERSON] , остання періодично зверталася до ЦМЛ м. Покров. Так, 25.11.2016р. [PERSON] звернулася зі скаргами на сухий кашель та задишку. Їй встановлено діагноз емфізема, пневмосклероз та призначено лікування (а.с.107). 05.03.2018р. позивач зверталася до лікарні зі скаргами на біль в хребті та області хрестцю, неможливість стати на ноги. Хвора 12.02.2018р. впала з табурета на сідниці. Їй було призначено обстеження та в подальшому лікування (а.с.108). 27.08.2019р. [PERSON] зверталася зі скаргами на біль в лівому плечовому суглобі, в результаті того, що остання в ночі впала з дивану. Встановлено діагноз: вивіх лівого плечового суглоба грудної клітини зліва та призначено лікування (а.с.109). 08.09.2021р. [PERSON] зверталася зі скаргою на головну біль, запаморочення та хитність, на підставі чого їй було встановлено діагноз: ДЗП на фоні атеросклерозу та призначено лікування (а.с.104). Як вбачається із проведеної флюорографії у [PERSON] наявний хронічний бронхіт (а.с.106). На підтвердження проведення свого лікування [PERSON] надала копії фіскальних чеків на суму 621,70 грн. та 265,00 грн. (а.с.105). Станом на 03.09.2021р. [PERSON] на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, як одержувач державної соціальної допомоги не перебуває, ніяких видів державної допомоги не отримує, що підтверджується довідкою №4948/15 від 03.09.2021р. виданої начальником УП та СЗН (а.с.112). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що він з 01 жовтня 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.61). Від даного шлюбу в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.62). На даний час [PERSON] продовжує навчання у Коледжі Київського Міжнародного Університету (а.с.63-65). Вартість навчання складає 26400,00 грн. за 2020р.-2021р. навчальні роки. Крім того, відповідач вказує на наявність у нього на утриманні непрацездатної тещі [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи та потребує допомоги. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із положень статті 51 Конституції України якою передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Як роз`яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач досягла загального пенсійного віку та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Зазначених обставин при розгляді даної справи судом не встановлено. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, позивач є рідною матір`ю відповідача. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, розмір пенсії складає 3395,90 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Позивач є пенсіонером, а пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Вона є непрацездатною, позбавлена можливості забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, а також необхідними ліками, враховуючи її хворобливий стан здоров`я, в силу її віку. На сьогоднішній день її син [PERSON] не допомагає позивачці матеріально, не забезпечує матір всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, який є сином позивачки, слід стягнути аліменти на її утримання. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд також виходить з того, що відповідач на даний час є працездатною особою, а тому має можливість повноцінно працювати та отримувати дохід. При цьому, суд враховує також і ту обставину, що у відповідача наявна повнолітня донька [PERSON] , яка продовжує навчання та навчається у Коледжі Київського міжнародного університету, а також бере до уваги наявність непрацездатної тещі [PERSON] , що має 111 групу інвалідності та яка також потребує допомоги. Відповідно до вимог ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. За вищевикладених встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає до задоволення частково, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на її користь та на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання непрацездатної матері забезпечить належний рівень її потреб та, при цьому, не порушить права відповідача. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] , як син непрацездатної [PERSON] , зобов`язаний сплачувати на користь останньої на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частки зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання цієї позовної заяви, тобто з 21.05.2021 року (дата відправлення поштової кореспонденції, яка вказана на конверті) та довічно. Крім того, згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial