Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що їй та її доньці [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину належить вищезазначена квартира. Відповідач з самого початку зареєструвався у спірній квартирі для того, щоб зареєструвати шлюб, однак з самого початку реєстрації він не проживав у квартирі, так як мешкає та працює у м. Херсон. Позивач зауважує, що у серпні 2013 року відповідач добровільно, без поважних причин залишив спірну квартиру і більше не повертався, звязок з квартирою втратив, особистих речей у квартирі не має. Місце проживання або місце перебування відповідача позивачу невідоме. Також позивач зазначає, що реєстрація відповідача за адресою належної їй квартири змушує її сплачувати додаткові грошові кошти в якості комунальних платежів, та, у разі необхідності оформлення субсидій, реєстрація відповідача буде перешкодою в цьому, оскільки позивач не може надати до відповідних органів довідки про його дохід. На підставі викладеного, а також враховуючи, що відповідач добровільно, без поважних причин не проживає у спірній квартирі більше трьох років, домовленості щодо збереження за ним права на користування житлом у разі його відсутності не укладалися, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року до розгляду цивільної справи залучено [PERSON] в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У судовому засіданні позивач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах третьої особи [PERSON], та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача та представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 18 лютого 2010 року, зареєстрованих в реєстрі за №3-344 та за №3-345, квартира №8 у м.Дніпропетровську, пров. Листяний, буд. 7, належить [PERSON] - ? частки, та [PERSON] - ? частки (а.с.12, 14), що також підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с.13, 15). Відповідно до копії довідки № 479 від 09 листопада 2017 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Також довідкою, наданою підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській областівід 29 листопада 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], з 14 липня 2011 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.25). У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що є сусідкою та подругою позивача з 2008 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS], відповідача з 2013 року жодного разу не бачила та до цього часу бачила його лише декілька разів, коли він приходив до квартири позивача на декілька годин, речей його в квартирі також не бачила. Чому відповідач з 2013 року за вказаною адресою не зявляється свідку невідомо. Свідок [PERSON] пояснив, що він з 2013 року 2-3 рази на місяць проводить ремонтні роботи за адресою: [ADDRESS], та знає, що у позивача є син [PERSON], але за вказаною адресою він не проживає, в зазначеній квартирі мешкають лише позивач та її донька [PERSON], відповідача по справі жодного разу там не бачив чоловічі речі в квартирі відсутні. Копіями актів про не проживання від 11 січня 2015 року, 10 березня 2016 року, 27 вересня 2017 року, встановлено, що відповідач за адресою: [ADDRESS], з грудня 2013 року не проживає (а.с.20-22). Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з нього на користь позивача підлягає\~стягненню сума судового збору у\~розмірі 640 грн.

Outcome: approved