Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 24 вересня 2011 року Миколаївською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №13, в шлюбі народився син [PERSON], [INFO]\~ Спільне життя у сторін не склалося. Позивач з відповідачем не спілкуються. Сторони не проживають однією родиною. Між сторонами немає ніяких відносин. Відносини, як чоловіка та дружини не є можливими, у звязку з чим позивач звернулась з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до свідоцтва про шлюб, яке видане Миколаївською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, Серії 1-ОЛ №054990 між [PERSON] та [PERSON], 24 вересня 2011 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №13 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 26.06.2013 р.н (а.с.8). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони мають різні погляди на життя\~ і протилежність характерів, що негативно впливає як на позивачку, так і на відповідача, та на неповнолітнього сина,\~ подружні відносини між сторонами припинено, шлюб існує формально, у звязку із чим збереження подружнього життя між сторонами є неможливим. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористалась позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, у звязку з чим позивач заявила про неможливість збереження подружніх стосунків, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, сторонами не заявлялось клопотання про надання строку для примирення, примушування до осіб до шлюбу є неприпустимим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Судові витрати по сплаті судового збору слід розподілити між сторонами порівну.

Outcome: approved