Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є спадкоємцем житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Також за зазначеною адресою зареєстрована відповідач, яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але після смерті останнього, вона не проживає за цією адресою, перебуває в шлюбі з іншим чоловіком та з січня 2012 року проживає за іншою адресою, однак добровільно зняти реєстрацію не бажає, тому позивач змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяву, згідно якої просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату та час його проведення була повідомлена належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідність до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі порушення, невизнання або оспорювання. Як зазначається в позовній заяві, відповідач - [PERSON] по зазначеній адресі: [ADDRESS] не проживає з 01 січня 2012 року. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], однак є зареєстрованою за даною адресою, що створює перешкоди позивачу в користуванні її майном, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved