Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, він власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим виконкомом Підгайчиківської сільської ради Коломийського району 16.03.2001 на підставі рішення Підгайчиківської сільської ради № 37 від 02.10.2000 р. Зазначає, що власником іншої половини вказаного будинку є мати позивача, третя особа по справі. Зазначає, що 07 січня 2006 року між позивачем та відповідачем ( [PERSON] ), було зареєстровано шлюб, і вони, проживали у будинку [ADDRESS] . Крім того, зазначає, що у даному будинку проживала і дитина від першого шлюбу відповідача, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.01.2021 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Відповідачі зареєстровані у будинку [ADDRESS] . Вказує, що після розірвання шлюбу припинилася обставина, яка була підставою набуття відповідачами права користування вищевказаним житловим приміщенням. На даний час відповідачі не проживають разом із позивачем і не ведуть з ним спільне господарство. Позивач просить суд визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, проте від предстивника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без участі позивача та представника. Третя особа у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак подали до суду відзиви на позовну заяву, у яких підтвердили відсутність фактичного проживання у будинку [ADDRESS] , однак не за своїм власним бажанням, повністю заперечували щодо заявленихпозовних вимог, просили у позові відмовити, також просили провести судове засідання без їхньої участі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, власником іншої половини є третя особа по справі (а.с.19-20). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.01.2021 шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с.24). Згідно довідки Підгайчиківської сільської ради Коломийського району №613, що видана позивачу, жителю житлового будинку [ADDRESS] , вбачається, що у даному будинку зареєстровані також зареєстровані, в тому числі і відповідачц по справі (а.с.25). \~ \~ \~ \~Згідно акту від 13.08.2021 року вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] , фактично проживають тільки позивач та третя особа (а.с. 26). У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.325\~ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна. У відповідності до ст.386\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до частин першої, другої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У частині першій\~статті 401 ЦК України\~передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною першою\~статті 402 ЦК України\~визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 404 ЦК України, право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у\~статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У\~статті 406 ЦК України\~унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки підставою для встановлення особистого сервітуту був факт реєстрації шлюбу у поєднанні з фактом добровільного вселення відповідачів до будинку позивача, то факт припинення між ними сімейних відносин, тягне за собою припинення особистого сервітуту, оскільки особи, що зареєстровані у будинку, що належить іншій особі втратили статус членів сім`ї власника. Слід вказати, що до такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.10.2020 у справі № 447/455/17 від 13.10.2020, в якій зазначено, що втрата сімейних зв`язків є підставою для припинення сервітуту на житлове приміщення. З огляду на вищевикладене, позов є обгрунтований, підтверджений зібраними доказами по справі, тому суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити та слід \~ \~ \~ \~визнати відповідача, [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] , та слід визнати, відповідача, [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів в користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved