Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона з 06 серпня 1994 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. На цей час сторони спільно не мешкають. На теперішній час їх спільна повнолітня дочка навчається за контрактом у Запорізькому медичному коледжі на 3 курсі денного відділення. Оплата за навчання здійснюється позивачем, батько в утриманні дочки, у тому числі оплаті за навчання, участі не приймає. Зважаючи, що її доходів на утримання дочки до закінчення навчання не вистачає, а відповідач має можливість утримувати її до закінчення навчання, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) до досягнення нею 23 років. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 14), через канцелярію суду надала заяву (а.с. 16), у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що не відмовляється сплачувати аліменти, однак просить суд врахувати його матеріальне становище, а також ту обставину, що він приймав участь у оплаті навчання своєї повнолітньої дочки, оскільки до листопада 2015 року сторони спільно проживали і вели спільне господарство, тому утримання повнолітньої дитини здійснювалось за рахунок спільних коштів подружжя. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що з 06 серпня 1994 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 264794 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 327524 (а.с. 3). На теперішній час [PERSON] є студенткою 3-го курсу денного відділення «Лікувальна справа» КВНЗ «Запорізькій медичний коледж» ЗОР (довідка з навчального закладу а.с. 4), навчається на контрактній формі навчання (копія угоди про підготовку молодшого спеціаліста а.с. 5, квитанції про оплату за навчання а.с. 2), доходів не має, не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В силу ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів, в силу вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд має враховувати: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, приймаючи до уваги викладене та те, що батьки зобовязанні утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а саме аліментний обовязок матері, батька не повязується з їхньою працездатністю, а лише з їх матеріальним станом, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, а саме стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 23 років, але не пізніше, ніж до закінчення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Також в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial