Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах до 13 листопада 2002 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO], який навчається на першому курсі денного відділення Житомирського державного технологічного університету, на гірничо-екологічному факультеті, на бюджетній основі. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та її навчання, вона сплачує витрати повязані з утриманням дитини, на даний час вона не в змозі в повній мірі матеріально забезпечувати сина і сприяти розвитку його здібностей та здобуттю належної освіти. Відповідач знаходиться в працездатному віці, працює в Хорошівському психоневрологічному інтернаті, отримує заробітну плату та має можливість надавати грошову допомогу та утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку ) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від 30 квітня 2017 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона на даний час працює бухгалтером в ЖБК « Льонок» та отримує заробітну плату біля 1900 грн., одружена, чоловік працює, є інвалідом 3 групи . Син навчається на денній формі навчання за рахунок державного бюджету, стипендію на даний час не отримує, плата за гуртожиток становить біля 500 грн. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він перебуває в шлюбі з дружиною, яка не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей віком 11 та 13 років, його заробітна плата становить біля 3200 грн., інших доходів не має , а тому не може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за слідуючих обставин. -2- Відповідно до ст. 199 ч. 1 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст. 200 СК України). При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За нормами ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який з 01.09.2016 р. навчається на першому курсі денного відділення Житомирського державного технологічного університету, на гірничо-екологічному факультеті, на бюджетній основі, стипендію не отримує, проживає в гуртожитку, закінчення навчання 30.06.2020 р., а тому потребує матеріальної допомоги на час навчання. Відповідач працює , отримує заробітну плату в розмірі біля 3200 грн, має на утриманні дружину, яка не працює та двох неповнолітніх дітей. Доказів про наявність інших доходів у відповідача сторонами не надано. Враховуючи матеріальне становище відповідача та те , що на його утриманні знаходиться дружина та двоє неповнолітніх дітей та виходячи із розміру прожиткового мінімуму, а також те, що між сторонами не було домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання сина на час навчання, суд приходить до висновку , що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed