Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 25 травня 2009 року сторони уклали договір позики, згідно з умовами якого відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти у сумі 25000,00 грн., які зобов'язався повернути до 25 травня 2012 року. У визначений договором строк відповідач грошові кошти не повернув, чим порушив умови договору. До теперішнього часу відповідач ухиляється від виконання зобов'язання. У зв'язку з цим, позивач вважає необхідним повернути грошові кошти у судовому порядку та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 25000,00 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, що в ньому зазначені. Відповідач позов визнав повністю, підтвердив факт отримання грошових коштів за договором позики та не повернення їх у визначений строк. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Судом встановлено, що 25 травня 2009 року між [PERSON], як позикодавцем, і [PERSON], як позичальником, укладений договір позики (копія а.с. 4). Згідно з вимогами вказаного договору [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 25000,00 грн. За цим договором сторони домовились про те, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 25 травня 2012 року. [PERSON] у вищевказаний строк суму позики не повернув. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. При вищезазначених обставинах, враховуючи, що відповідач порушив вимоги ст. 526 ЦК України та ст. 525 ЦК України, якою встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 25000,00 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (квитанція а.с. 1) На підставі викладеного,

Outcome: approved