Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - визнати недійсним п. 4.2. договору № 304/5-С від 18 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] (надалі [PERSON], позивач) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON], відповідач); - розірвати договір № 304/5-С від 18 грудня 2013 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON]; - стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] збитки в розмірі 1600 гривень; - стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення виконання умов договору в розмірі 840 гривень; В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 18 грудня 2013 року між нею, як споживачем та відповідачем, як виконавцем, укладено договір № 304/5-С згідно умов якого відповідач зобов'язався виконати роботи по виготовленню та доставці ПВХ конструкцій - металопластикових вікон, а позивач зобов'язалась сплатити та прийняти готові вироби згідно умов договору. Сторонами договору обумовлено, що вартість ПВХ конструкцій складає 2000 гривень з яких позивачем сплачено 1600 гривень. Договір містять п. 4.2. якими передбачено, що в разі невиконання відповідачем п. 3.2. з власної вини, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від суми договору за кожен день прострочення. Позивач вважає п. 4.2. таким, що підлягають визнанню недійсним на підставі ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України, так як умови вкладені в ньому суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», та є несправедливими в розумінні вимог ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 3.2 договору передбачено, що відповідач зобов'язується виготовити та доставити ПВХ конструкцій протягом 14 робочого дня з дня укладення договору, однак відповідачем порушено строки виготовлення та доставки на адресу проживання позивача обумовлених договором ПВХ конструкцій і до сьогоднішнього дня вони не виготовлені та не доставлені, що на думку позивача є підставою для розірвання договору на підставі ст. 611 ЦК України та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», так як відповідачем не виконано умов договору, що надає право позивачу відмовитись від нього. Також позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй витрати, які вона понесла по договорам, а саме 1600 гривень, сплачених при укладенні договору та сплатити пеню, за прострочення виконання робіт в розмірі 840 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, так як судова повістка направлялась на його зареєстроване місце проживання, однак не була вручена. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою сторін в судове засіданні фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом по справі встановлено, що 03 грудня 2013 року між позивачем (замовник) та відповідачем (поставник) укладено залогова угода, згідно якої замовник видав, а поставник отримав задаток в розмірі 200 гривень на придбання та виготовлення металопластикових вікон. 18 грудня 2013 року між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем укладено договір № 304/5-С (надалі - Договір) згідно п. 1.1 якого позивач доручила, а відповідач зобов'язався виконати роботи по виготовленню та встановленню ПВХ конструкцій. Пунктами 1.2, 2.1 - 2.3 вказаного Договору сторони визначили, що вартість ПВХ виробів складає 2000 гривень з яких 1600 гривень позивач сплачує одразу, а 400 гривень - при доставці виробів, однак. Пунктом 3.2. Договору встановлений обов'язок відповідача виготовити та доставити ПВХ вироби на протязі 14 робочих днів. Згідно п. 4.2. Договору передбачено, що в разі невиконання відповідачем п. 3.2. з власної вини, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,01 % від суми договору за кожен день прострочення. Розглядаючи позовні вимоги про визнання недійсним п. 4.2. вищевказаного договору, суд приходить до висновку, що вони обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про обмеження прав споживача стосовно виконавця у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання виконавцем договірних зобов'язань. Тобто, встановивши у Договорі, зокрема в п. 4.2 відповідальність меншу ніж визначено законом, зокрема ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач включив до договору умову, яка є несправедливою, а отже такою, що підлягає визнанню недійсною на підставі ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» згідно якої якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Розглядаючи позовні вимоги позивачів в частині розірвання Договору, суд приходить до висновку, що вони також обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктами 3.2. Договору передбачено, що відповідач зобов'язується виготовити та доставити ПВХ конструкцій протягом 14 робочих днів з дня укладення договору. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Однак, як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання відповідача встановлене п. 3.2. Договору на сьогоднішній день не виконано, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. Оскільки відповідач станом день постановлення рішення, тобто більш ніж через три місяці останнього дня виконання зобов'язання встановленого п. 3.2 договору не приступив до виконання своїх обов'язків за договором, суд вважає, що вказані договори підлягають розірванню на підставі ст. 611 ЦК України та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Що стосується позовних вимог позивачів про відшкодування витрат та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, то вони також підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено, про що зазначено вище, що позивач сплатила за Договором 1600 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. Під збитками в ст. 22 ЦК України маються на увазі втрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки в розмірі 1600 гривень на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. На день подання позову прострочення виконання зобов'язань з боку виконавця за договором від 18 грудня 2013 року складає 14 днів, а отже пеня згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка підлягає стягненню з відповідача складає 840 гривень (2000 гривень * 3%)*14 днів). Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача неустойка в розмірі 840 гривень на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved