Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна. В обґрунтування вимог зазначила, що у виконання судового наказу 2-н-185 від 25.05.2007, постановою Московським ВДВС ХМУЮ від 21.06.2010, накладено арешт на належне їй на праві спільної сумісної власності майно, а саме квартиру [ADDRESS]. В звязку з тим, що на даний час відсутні підстави, що стали приводом для накладення арешту, просить позовні вимоги задовольнити й зняти арешт з квартири [ADDRESS], оскільки накладений арешт перешкоджає їй користуватися і розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УКМ та ПВПЖФ від 12.01.2000 р№ 5-00-207074, належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. (а.с.3). З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №133338465 від 06.08.2018 року, вбачається, що 22.06.2010 за № 9962414 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України» накладено арешт на майно [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS], підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 023104 від 21.06.2010, Московський ВДВС ХМУЮ. (а.с.34). У відповіді Московського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області від 08.05.2018 зазначено, що відкриті виконавчі провадження у Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківської області відносно [PERSON] станом на 31.01.2017 відсутні. Проте за результатами пошуку інформації у «ВП-спецрозділ» електронної системи «АСВП» було виявлено завершене виконавче провадження, що було відкрито відносно гр. [PERSON], про що було сформовано відповідну довідку. Відповідно до зазначеної довідки, виконавче провадження № 18456334 по примусовому виконанню судового наказу № 2-н-185 від 25.05.2007 Орджонікідзевського районного суду м.Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» 668,75 грн. було завершене 22.12.2010, згідно п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент вчинення виконавчої дії). Матеріали зазначеного виконавчого провадження були передані на зберігання до архіву відділу. Відповідно до акту про знищення від 20.01.2013, виконавче провадження № 18456334 по примусовому виконанню судового наказу № 2-н-185 від 25.05.2007 Орджонікідзевського районного суду м.Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» 668,75 грн. знищено. Таким чином, з наведеного в позові вбачається, що арешт на квартиру [ADDRESS] накладено за постановою Московського ВДВС ХМУЮ на підставі судового наказу № 2-н-185 виданого Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 25.05.2007, за яким з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» стягнуто заборгованість в сумі 668,75 грн. 22.12.2010 виконавче провадження було завершене, а на момент подання позовної заяви арешт на майно [PERSON] не скасовано. Відповідно до положень ст.ст.317,319,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями статей 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес попри способи, перелічені у даній нормі, іншим способом, що встановлений договором або законом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки рішення по справі в рамках якого накладений арешт на квартиру [ADDRESS] виконане, а арешт не скасовано, що порушує право позивача користуватися і розпоряджатися нею на власний розсуд. На підставі викладеного та

Outcome: approved