Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування вимог вказано, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 07.05.2005 року, відповідач є її колишнім чоловіком. З вересня 2016 року відповідач перейшов жити на інше місце проживання та з того часу у квартиру жодного разу не з`являвся, будь-яких речей відповідача в помешканні немає та не було, він повністю втратив будь-який зв`язок з житлом, спільне господарство сторонами не ведеться. Позивач стверджує, що факт реєстрації відповідача в вищевказаному помешканні створює безліч незручностей, як по оплаті житлово-комунальних платежів, отримання субсидії так і в належному використанні житла. Знятися з реєстраційного обліку добровільно вин не бажає, місця знаходження його невідомо. Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відзиву від відповідача не надходило. Від третьої особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради надійшла заява про проведення розгляду справи без участі представника, при винесенні рішення третя особа покладалась на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, третьої особи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2005 року є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6-9). 02.03.2020 року позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 28.01.2020 року (а.с. 10). Згідно довідки ПП «КВЖРЕП №8» від 05.02.2020 року №340 та відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області зареєстроване місце проживання відповідача значиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 14). Зі змісту акта від 05.02.2020 року вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2016 року (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд встановив, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] більше одного року, позивач є повноправним власником даної квартири, вважає, що її права порушується та вимагає усунення такого порушення, підстав вважати, що відповідачу чиняться перешкоди у користування квартирою судом не встановлено, а тому заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved