Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 15/6 по вул. Запорізька в м. Мелітополь Запорізької області, зазначивши, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі та він як члени її сімї був зареєстрований у належному їй будинку. В 2010 році шлюб між сторонами було розірвано, та відповідач, зібравши свої речі, в 2012 році виїхав із вказаного будинку. Враховуючи те, що відповідач не проживає у належному їй будинку з 2012 року, претензій щодо проживання в будинку не має, його речей в будинку не має, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на будинок № 15/6 по вул. Запорізька в м. Мелітополь Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, серія та номер: 3-2765, виданий 20 серпня 1990 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори [PERSON] /а.с.7,8/. Вказана обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 123184005 від 08 травня 2018 року /а.с.9/. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та шлюб між сторонами було розірвано 22 листопада 2010 року на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 2-7404 /а.с.6 звор.стор/. Згідно довідки голови квартального комітету № 105 від 22 травня 2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак з січня 2012 року в будинку не проживає /а.с.10/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року в будинку № 15/6 по вул. Запорізька в м. Мелітополь Запорізької області не проживає, його речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не предявляв. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved