Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про зняття арешту з ѕ частини квартири [ADDRESS] , що накладений на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/2264/15-к від 12.02.2015 р. (номер запису про арешт 8878275 від 26.02.2015 р.), ухвалами Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/3269/15-ц від 23.03.2015 р. та від 27.04.2015 р. ( номер запису про арешт: 10388388 від 13 липня 2015 р.), Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на поставі постанови № 50172977 від01.04.2016 р. (номер запису про арешт 14385204 від 29.04.2016 р.). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємицею [PERSON] за заповітом, посвідченим 08.04.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коросташ О.В. До складу спадкового майна входить ѕ частини квартири [ADDRESS] . 19.02.2019 р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Докуніної І.Г. з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у такій видачі було відмовлено в зв`язку з наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження, а саме арешту майна, що накладені на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/2264/15-к від 12.02.2015 р. (номер запиву про арешт 8878275 від 26.02.2015 р.), ухвалами Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/3269/15-ц від 23.03.2015 р. та від 27.04.2015 р. ( номер запису про арешт: 10388388 від 13 липня 2015 р.), Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на поставі постанови № 50172977 від 01.04.2016 р. (номер запису про арешт 14385204 від 29.04.2016 р.). В подальшому позивачу стало відомо, що зазначені обтяження були накладені в ході розгляду цивільної справи, де відповідачем виступав її син - [PERSON] та у кримінальному провадженні відносно нього. Оскільки позивач не відповідає за зобов`язаннями свого сина, однак наявність обтяжень на майно порушує її право, остання просить задовольнити позов та в судовому порядку скасувати накладені арешти. 02.05.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Стороні відповідача встановлено строк для подання відзиву. 03.10.2019 р. позивачем подана заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач заявила свої вимоги до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за нею право власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] , та зняти арешт з ѕ частини квартири [ADDRESS] , що накладений ухвалами Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/3269/15-ц від 23.03.2015 р. та від 27.04.2015 р. ( номер запису про арешт: 10388388 від 13 липня 2015 р.), Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на підставі постанови № 50172977 від 01.04.2016 р. (номер запису про арешт 14385204 від 29.04.2016 р.). 12.02.2020 р. закрито підготовче провадження у справі. На момент розгляду справи відповідачі не скористались своїм правом на подання письмового відзиву. Представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, посилаючись на те, що позивач в зв`язку з наявними обтяженнями позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Докуніної І.Г. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши представника позивача, відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] на підставі заповіту, складеного 08.04.2008 р., який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коросташ О.В., відповідно до якого [PERSON] заповідав позивачу ѕ частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Докуніної І.Г. з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину, однак 19.02.2019 р. нотаріусом винесене постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні три записи про арешт на об`єкт спадкового майна, а саме накладений на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/2264/15-к від 12.02.2015 р. (номер запису про арешт 8878275 від 26.02.2015 р.), ухвалами Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/3269/15-ц від 23.03.2015 р. та від 27.04.2015 р. ( номер запису про арешт: 10388388 від 13 липня 2015 р.), Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на поставі постанови № 50172977 від01.04.2016 р. (номер запису про арешт 14385204 від 29.04.2016 р.). Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки, виданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 25.01.2019 р. за № 1762 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] в розмірі ј зазначеної квартира на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою № 12 від 08.10.2003 р. та [PERSON] в розмірі ѕ частини квартири на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О,Л. 16.02.2011 р. за № 51. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/2390/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова О.П., [PERSON] від 25.05.2015 р. договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О,Л. 16.02.2011 р. за № 51, був визнаний недійсним з моменту укладання та скасовані заходи забезпечення позову, що застосовані судом на підставі ухвали від 24.02.2015 р., а саме скасовано арешт з ѕ частини квартири [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 19.08.2015 р. апеляційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 25.05.2015 р. повернуто апелянту. Крім того, судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 23.03.2015 р. у справі 752/3269-15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, накладено арешт на ѕ квартири [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 27.04.2015 р. в ухвалі суду від 23.03.2015 р. виправлена описка у прізвищі відповідача. Звертаючись до суду, позивач заявляє свої вимоги до [PERSON] ,, [PERSON] про скасування арешту з майна та визнання за нею права власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не збавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса а видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивач просить скасувати арешт, накладений на підставі постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ у виконавчому провадженні № 50172977 від 01.04.2016 р. Матеріали справи не містять доказів, що дане виконавче провадження було закінчено і відпали підстави для подальшого обтяження майна. Крім того, матеріали справи не містять інформації про стягувача у даному виконавчому провадженні. Будь-яких клопотань стороною позивача щодо витребування зазначених доказів не заявлялось. За наданими суду письмовими доказами суд позбавлений можливості встановити обставини, що стосуються виконавчого провадження № 50172977, в межах якого накладено арешт. Сам по собі факт прийняття спадщини спадкоємцями не є безумовною підставою для скасування існуючих обтяжень. Крім того, при розгляді даного спору суд враховує роз`яснення, викладені в постанові Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», що відповідачами в справі про скасування арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. В даному випадку, позивач пред`явила позов до [PERSON] та [PERSON] , що не є належними відповідачами. Арешт, що накладений судом на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/3269-15-ц застосований судом в інтересах [PERSON] , який не залучений до участі у справі в якості співвідповідача Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З власної ініціативи суд позбавлений можливості замініти неналежного відповідача. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про скасування арештів, накладених ухвалами Голосіївського районного суду м.Києва у справі № 752/3269/15-ц від 23.03.2015 р. та від 27.04.2015 р. ( номер запису про арешт: 10388388 від 13 липня 2015 р.), Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на підставі постанови № 50172977 від 01.04.2016 р. (номер запису про арешт 14385204 від 29.04.2016 р.) не можуть бути задоволені. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання за нею права власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] . Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Позивач, в порушення вимог ст.82 ЦПК України, яка покладає обов`язок доказування на сторони у справі, не надала суду доказів про порушення її права власності з боку відповідачів. Підставою для відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину у встановлений законом спосіб є наявність обтяжень на майно, що успадковується. А отже, при вирішенні питання щодо скасування таких обтяжень, позивач не позбавлена в порядку, встановленому законом оформити свої спадкові права. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: dismissed