Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на те, що в 2008 році вона познайомилась з відповідачем, приблизно з 2009 року між ними виникли близькі стосунки. Впродовж усього періоду з 2009 року по 2015 рік з деякими перервами між ними були інтимні стосунки. [INFO] вона народила доньку [PERSON] В лікарні вона заходилась з 14.10.2015 року по 13.11.2015 року. Коли вона вийшла з лікарні відповідач [PERSON] відмовився визнавати себе батьком дитини. Вона неодноразово намагалась вмовити відповідача не залишати дитину без батька, але він усіляко затягував час, а потім прямо відмовився подавати в органи РАЦС заяву про реєстрацію батьківства. За таких обставин запис про батька у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку ст.135 СК України. Факт близьких стосунків та, відповідно, факт батьківства може бути підтверджений показаннями свідків, фотокартками, змістом смс-повідомлень. Крім того, відповідач не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, також на її лікування, хоча і отримує значну заробітну плату. З наведених підстав просила суд задовольнити позов, визнати відповідача [PERSON] батьком [PERSON], стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. В подальшому, 16.09.2016 року, представником позивача подана суду від імені позивача [PERSON] заява про зміну позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати відповідача [PERSON] батьком [PERSON] та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з'явились. З урахуванням позиції представників сторін, змісту поданої представником відповідача заяви від імені [PERSON] про те, що він визнає уточнений позов, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, за участю їх представників. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнену позовну заяву, з викладених в ній підстав. Просив суд задовольнити позов, визнати відповідача [PERSON] батьком [PERSON] та стягувати з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог про визнання його батьком дитини та стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24.02.2016 року визначена підсудність позовної заяви [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів Ленінському районному суду м. Полтави. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] народилась донька - [PERSON], в графі батько зазначені відомості - [PERSON]. При цьому відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 11). Згідно довідки виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 08.02.2016 року № 1077, [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з вимогами ч. ч. 1 і 2 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Судом, згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 199 від 24.06.2016 року, встановлено, що [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999 % (а.с. 80-82). З урахуванням позиції відповідача про визнання уточнених позовних вимог, наявного експертного висновку, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] є біологічним батьком дитини - [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання батьківства підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням позиції відповідача, який в повному обсязі визнав пред'явлений уточнений позов, зокрема в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), суд визнає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі визнаному відповідачем. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 125, 128, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved