Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення забезпечувального платежу та просила суд стягнути забезпечувальний платіж в сумі 24510 грн та штраф в розмірі 100 % від зазначеної суми. В обґрунтування позову зазначила, що 24.09.2013 між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був завірений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3964. Відповідно до п.7 вказаного договору покупець на забезпечення виконання зобов'язання за попереднім договором до укладання попереднього договору сплатила продавцю забезпечувальний платіж в сумі 24510,00 грн, який підлягає поверненню покупцю під час укладання основного договору в зазначеній сумі. Сторони встановили щодо даного забезпечувального платежу відповідні наслідки, які настануть у випадку невиконання умов попереднього договору, та які передбаченні попереднім договором. Згідно п.10.2 попереднього договору, у разі, якщо невиконання попереднього договору станеться з вини продавця останній зобов'язаний повернути покупцю забезпечувальний платіж, а також сплатити покупцю штраф у розмірі 100% від суми, в яку сторони оцінили своє зобов'язання за попереднім договором, та яка зазначена в п.9 попереднього договору, а саме - 24510 грн. Отже розмір зобов'язань відповідача складає 49020,00 грн. Відповідно до п.8 попереднього договору сторони домовились, що основний договір може бути укладений ними та посвідчений нотаріально будь яким нотаріусом за їх додатковою домовленістю, однак, якщо основний договір не буде укладений до 16 години 20 жовтня 2013 року, він підлягає укладенню та нотаріальному посвідченню з 16 до 18 години 20 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Якщо приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] буде позбавлена можливості посвідчити основний договір, основний договір підлягає укладанню та нотаріальному посвідченню з 16 до 18 годин 20 жовтня 2013 року П'ятою київською державною нотаріальною конторою. 20 жовтня 2013 року сторони попереднього договору у вказаний час 16 годин, 00 хв. прийшли до нотаріуса [PERSON], але секретар їм повідомив, що нотаріус [PERSON] відсутня у зв'язку з відпусткою з 18 жовтня 2013 року по 23 жовтня 2013 року. В той же день сторони звернулися до П'ятої київської державної контори, де в усній формі їм повідомили, про те, що зараз у нотаріуса інші клієнти, а також, що квартира [ADDRESS], яка була предметом основного договору знаходиться в арешті. Після того, як основний договір був неукладений позивач запропонував відповідачу віддати забезпечувальний платіж, так як основний договір не був укладений не з вини покупця, про що відповідач повідомила, що в неї цих коштів вже немає. Крім того, відповідач порушив пункт 2.4 Попереднього договору, оскільки відповідно до Витягу про державну реєстрацію обтяжень №22104714 від 24 травня 2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого приватним нотаріусом [PERSON] щодо об'єкту нерухомості: квартири [ADDRESS], зазначено, що з 14.10.2013 до 14.02.2014 квартира за вищевказаною адресою знаходилась під арештом та під забороною на нерухоме майно. В наслідок вищевикладеного, посилаючись на ст.571 ЦК України, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки, що можуть бути визнані судом поважними не повідомив, що свідчить про його небажання приймати участь у розгляді справи. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.628 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 24.09.2013 між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3964, згідно умов якого сторони домовились укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) квартири [ADDRESS]. Так, відповідно до п.8 попереднього договору від 24.09.2013 сторони домовилися, що основний договір може бути укладений ними та посвідчений нотаріально будь-яким нотаріусом за їх додатковою домовленістю, однак, якщо основний договір не буде укладений до 16 (шістнадцятої) години 20 (двадцятого) жовтня 2013 (дві тисячі тринадцятого) року, він підлягає укладенню та нотаріальному посвідченню з 16 (шістнадцятої) до 18 (вісімнадцятої) години 20 (двадцятого) жовтня 2013 (дві тисячі тринадцятого) року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] ([ADDRESS]). Якщо приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] буде позбавлена можливості посвідчити основний договір, основний договір підлягає укладенню та нотаріальному посвідченню з 16 (шістнадцятої) до 18 (вісімнадцятої) години 20 (двадцятого) жовтня 2013 (дві тисячі тринадцятого) року П'ятою київською державною нотаріальною конторою (м. Київ, вул. Машинобудівельна, буд. 8). У разі, якщо одна зі сторін попереднього договору до 16 години 20 (двадцятого) жовтня 2013 (дві тисячі тринадцятого) року не висловить свою волю на укладення Основного договору шляхом направлення листа (телеграми) про час і місце зустрічі (адреса нотаріальної контори), з проектом основного договору чи без такого проекту, але з посиланням на умови, визначені Попереднім договором (повідомлення повинно бут: отриманим іншою стороною в цей же термін), або не з'явиться для укладання і, нотаріального посвідчення Основного договору з 16 (шістнадцятої) до 18 (вісімнадцятої) 20 (двадцятого) жовтня 2013 (дві тисячі тринадцятого) року за адресою: [ADDRESS], до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], або якщо приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ [PERSON] буде позбавлена можливості посвідчити основний договір, за адресою: м Київ, вул. Машинобудівельна, буд. 8, до П'ятої київської державної нотаріальної конторі інша сторона, яка дотрималась вказаних вище умов, набуває право у судовому порядку вимагати відшкодування збитків, завданих простроченням, та вимагати сплати неустойки відповідно до умов попереднього договору. З'явлення будь-якої із сторін з 16 до 18 години 20 (двадцятого) жовтня 2013 (дві тисячі тринадцятого) року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], або якщо приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] буде позбавлена можливості посвідчити основний договір, до П'ята київської державної нотаріальної контори, незалежно від відправки чи невідправки вказаного вище листа (телеграми), вважається висловленою пропозицією про укладення основної договору на умовах, передбачених попереднім договором. Документом, що підтверджує цю висловлену пропозицію, буде вважатись видане нотаріусом свідоцтво про посвідчення факту перебування громадянина в певному місці. Відповідно до п.7 попереднього договору від 24.09.2013 покупець на забезпечення виконання зобов'язання за попереднім договором до укладання попереднього договору сплатила продавцю забезпечувальний платіж в сумі 24510 грн, який підлягає поверненню покупцю під час укладання основного договору в зазначеній сумі. Факт передачі зі сторони позивача, і отримання зі сторони відповідача вказаних коштів також підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] Згідно п.10.2 попереднього договору, у разі, якщо невиконання попереднього договору станеться з вини продавця останній зобов'язаний повернути покупцю забезпечувальний платіж, а також сплатити покупцю штраф у розмірі 100 (сто)% від суми, в яку сторону оцінили своє зобов'язання за попереднім договором, та яка зазначена в п.9 попереднього договору. Так, з вищезазначеного вбачається, що в попередньому договорі встановлена дата, не пізніше якої мав бути укладений основний договір. Проте, як вказує позивач, при обумовленій сторонами дати укладення основного договору не пізніше 18 год. 00 хв. 20.10.2013, що встановлена попереднім договором, не зважаючи на те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], як встановлено в судовому засіданні, перебувала у відпустці, виходячи з пояснень позивача та допиту свідка [PERSON], відповідач [PERSON] не з'явилась на укладення основного договору у визначені попереднім договором час та місце, не надіслала свого уповноваженого представника, не надала необхідних для укладення основного договору документів, не повідомила про причини неявки, не надала документів на підтвердження поважності причин неявки, інший день укладення основного договору з позивачем [PERSON] не погоджувала, що вказує на невиконання відповідачем своїх зобов'язань, встановлених попереднім договором від 24.09.2013 та настання наслідків їх невиконання. Отже, сторонами не був укладений основний договір, в рахунок оплати якого сторони за попереднім договором зафіксували факт передачі грошей як аванс. Згідно з ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Підсумовуючи вищевикладене, слід зробити висновок, що укладанням попереднього договору сторони при відсутності фактичної можливості укласти договір на той час зафіксували свої наміри, надавши їм статус взаємного зобов'язання, у певний термін укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, передбачених попереднім договором. Таким чином, попередній договір не створив для сторін будь-яких матеріальних прав і обов'язків, крім одного зобов'язання - укласти протягом узгодженого терміну основний договір на заздалегідь визначених умовах. За таких обставин, вчинений позивачем платіж жодним чином не пов'язаний з зобов'язанням та з виконанням зобов'язань саме по попередньому договору. При цьому обов'язок у покупця сплатити грошову суму (частками або повністю), а у продавця - право вимагати сплати цієї суми виникає лише після укладення договору купівлі-продажу. Тобто, такий платіж як аванс міг бути сплачений лише по основному договору, який так і не був укладений, оскільки не є авансом сума, передана покупцем продавцеві за попереднім договором. Аванс - це частина платежу за договором (тобто частина платежу, який вчинює, покупець за договором купівлі-продажу продавцю до моменту передачі йому товару). Тобто, по відношенню до договорів купівлі-продажу «аванс» відповідає поняттю «попередньої оплати», визначення якої наведено у ст.693 ЦК України, відповідно до якої така попередня оплата проводиться згідно з укладанням договору купівлі-продажу і у випадках, коли договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем. Отже, аванс є лише доказом, який посвідчує факт наявності грошового зобов'язання та зараховується в рахунок майбутніх платежів за таким грошовим зобов'язанням, тому його використання для забезпечення не грошового зобов'язання, яким є попередній договір, є неможливим, т.я. не відповідає чинному законодавству щодо правових підстав передачі авансу. Тобто за попереднім договором кошти були отримані без достатніх правових підстав, оскільки попередній договір не відноситься до грошового зобов'язання, він тільки передбачає зобов'язання його сторін укласти в майбутньому основний договір. В свою чергу таке зобов'язання не є грошовим і правила застосування до нього штрафних санкцій не можуть бути застосовані, а тим паче за невиконання намірів щодо взяття на себе відповідачем зобов'язань здійснити продаж квартири в майбутньому. Відтак, як встановлено п.7 попереднього договору від 24.09.2013, позивач передала, а відповідач отримала грошові кошти у сумі 24510 грн, що є безпідставно набутими останньою. Як передбачено ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Таким чином, грошові кошти були передані позивачем відповідачу як аванс, що був встановлений як ціна майна за основний договором, що її позивач мав сплатити відповідачу при укладанні основного договору, який на момент передачі грошових коштів ще не був укладений та до цього часу не уклався, то відповідні кошті фактично були отримані відповідачем без правових підстав, та відповідно підлягають поверненню позивачу. Щодо вимог позивача про стягнення штрафу за невиконання умов попереднього договору від 24.09.2013, а саме за не укладання відповідачем основного договору, то суд вбачає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що як зазначалось вище, зобов'язання за попередній договором не є грошовим зобов'язання, а штрафні санкції за не виконання намірів є безпідставними, та відповідно не можуть застосовуватися. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з норм, які підлягають застосуванню під час розгляду даного спору, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплачених позивачем коштів у розмірі 24510 грн. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 245,10 грн.

Outcome: partial