Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ј частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Позов обґрунтовує тим, що проживає та утримує даний будинок загальною площею 61,8 кв.м з 2011 року. У її власності перебуває ѕ частини вказаного будинку, але вона утримує весь будинок. Вказаний будинок належав [PERSON] , який помер [INFO] . Його спадкоємцями були: на ј - дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , на ј - вона, та на ј донька померлого [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі заповіту, посвідченого Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 1 10.03.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2-75, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] , є вона, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд під номером [ADDRESS] , який належав чоловікові спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 09.02.1972 року Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-680 та акту готовності від 25.05.1994 року № 375, зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 17.03.1999 року та записаного в реєстрову книгу за № 22121/146, з якої: 1/4 (одна четверта) частка належала чоловіку спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав, а 1/4 (одна четверта) частка батькові [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його донька [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її мати [PERSON] , яка прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав. Право власності на Ѕ частину вказаного будинку підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , залишилась ј частка майна за адресою: [ADDRESS] , яку ніхто не прийняв і яка на протязі 10 років нікому не належить. Враховуючи вказані обставини, зазначає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням майна, у неї виникло право власності на вказаний об`єкт за набувальною давністю, а тому вона звернулась в судза захистом своїх прав, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 16.07.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.09.2021 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. Відповідачем відзив на позов не подавався. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки не сповістив. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Пунктами 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 09.02.1972 року Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-680 та акту готовності від 25.05.1994 року № 375, зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 17.03.1999 року та записаного в реєстрову книгу за № 22121/146 належав будинок [ADDRESS] . Житловий будинок загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м. [PERSON] , [INFO], помер [INFO] . Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 спадкоємцями померлого [PERSON] були: дружина померлого - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на 1/4 (одну четверту) частку у спадщині; дочка [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , на 1/4 (одну четверту) частку у спадщині; син [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на 1/4 (одну четверту) частку у спадщині; дочка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на 1/4 (одну четверту) частку у спадщині. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 (одну четверту) частку житлового будинку видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 (одну четверту) частку житлового будинку [PERSON] ще не видано.Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 (одну четверту) частку житлового будинку [PERSON] ще не видано.Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 (одну четверту) частку житлового будинку [PERSON] ще не видано. [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений 10.03.2016 року державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П., відповідно до якого усі свої права та обов`язки, які належать їй на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2017 року позивач [PERSON] оформила своє спадкові права на Ѕ частину будинку [ADDRESS] . Таким чином, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , залишилась ј частка майна за адресою: [ADDRESS] , яку ніхто не прийняв і яка на протязі 10 років нікому не належить. Як зазначено позивачем на протязі останніх 10 років вона добросовісно те безперервно користується будинком, самостійно несе витрати по утриманню будинку, сплачує комунальні платежі, переоформила на своє ім`я договори та книжки по оплаті житлово-комунальних послуг, утримує в належному стані будинок та прибудинкову територію. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи положення ч.4 ст. 344 ЦК України яка визначає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Outcome: approved