Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку до закінчення [PERSON] навчання. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у зареєстрованому шлюбі у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. На даний час він є повнолітнім, проте 15.08.2016 року був зарахований на денну форму навчання до Одеського державного університету внутрішніх справ та, на даний час, є студентом і потребує матеріальної допомоги. У звязку із постійною необхідністю забезпечувати проїзд до місця навчання, проживання, придбання одягу, харчування, підручників, зошитів тошо та неможливістю самостійно повністю утримувати сина, просить позов задоволити. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 31.03.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі вказаного, суд приходить до висновку про необхідність продовження розгляду справи за правилами ЦПК України в редакції закону №2147-VIII від 03.10.2017 року. У судове засідання позивач не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, однак подала до суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а справу «слухати у її відсутності». Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи. При цьому, останній не повідомив суду причин своєї неявки. У зв'язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, подавши при цьому заперечення на позовну заяву, то зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, зясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами, поданими сторонами, надавши таким належну оцінку, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2\~ст.199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами\~ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 цього Кодексу. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182\~СК України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). В подальшому [PERSON], [INFO] змінив прізвище на «Шевчук» (а.с.6). Також, [PERSON] в результаті укладення шлюбу 12.10.2009 року також змінила прізвище з «Коцай» на «Шевчук» (а.с.8). Згідно з довідкою №878 від 23.09.2016 року (а.с.2) [PERSON] з 15.08.2016 року зарахований на денну форму навчання до Одеського державного університету внутрішніх справ для здобуття освітнього ступеня «бакалавр» за спеціальністю «Право» з орієнтовним терміном закінчення навчання червень 2020 року. Відповідно до ч.3 ст.199\~СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Судом встановлено, що [PERSON] будучи повнолітнім, проживає із позивачем та перебуває на повному її матеріальному утриманні, навчається, у зв'язку із чим потребує додаткової матеріальної допомоги. Позивач в повній мірі потреби сина [PERSON] не має можливості забезпечити. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про неможливість сплати ним аліментів у визначеному позивачем розмірі, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища та приймає до уваги той факт, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, визначених рішенням Козівського районного суду Тернопільської області згідно виконавчого листа №2-376, виданого 26.10.2009 року (а.с.21). Враховуючи вищенаведене, з врахуванням вимог ч.1 ст.199 СК України та ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а судові витрати покласти на відповідача. При цьому, аліменти слід стягувати з 03.10.2016 року дня пред'явлення позову до суду. Крім того, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що у відповідності до ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: partial