Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на ті обставини, що з відповідачем 17.05.2014 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №291. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З березня 2020 року сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, дитина знаходиться на утриманні в позивача, тоді коли відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає частково та не своєчасно, хоча із змісту позову вбачається, що він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. У зв`язку з вищевказаним позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило, тому суд, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 519 відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час проживає з матір`ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Україна, ратифікувавши Конвенцію про права дитини, визнала принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси якої є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції) . Таким чином, суд відповідно до ст.183 СК України, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 гривень. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved