Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що від 25 січня 2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб у виконкомі Вербовецької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області за актовим записом № 1. У цьому шлюбі народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Відповідач не бере участі у матеріальному утриманні дитини та забезпеченні її гармонійного розвитку. Позивач перебуває у декретній відпустці та в силу малолітнього віку дочки не має змоги працювати. Матеріальні витрати на лікарські засоби, на придбання одягу, продуктів харчування, засобів гігієни здійснює одноосібно. [PERSON] не бажає належним чином допомагати утримувати дитину, оскільки він рідко надає кошти для купівлі необхідних речей. Тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача - [PERSON] , який фізично здоровий, може працювати та сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі - справи про стягнення аліментів. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою судді Косівського районного суду від 28.12.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до часткового задоволення із нижче наведених підстав. Судом встановлено, що батьком дитини є відповідач - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Факт проживання неповнолітньої дитини сторін із матір`ю підтверджується довідкою про склад сім`ї № 1396 від 10.12.2020 року Вербовецької сільської ради (а.с.9) та не заперечується і не спростовується відповідачем. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07.12.2020 року №1396 [PERSON] - проживає разом з дітьми, сім`я багатодітна на утриманні троє дітей, з чоловіком [PERSON] разом не проживає. Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дитини - наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що прожитковий мінімум для малолітньої дитини віком до 6 років на час звернення із позовом до суду та на час розгляду справи становить 1921 гривня. 50% від 1921 гривень складає 960,50 гривні. Отже, запропонована позивачем сума аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини 1200 гривень відповідає передбаченому законом розміру аліментів на одну дитину, яка має бути не менше 960,50 гривні на одну дитину віком до 6 років. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а мати дитини здійснює догляд за дитиною до трьох років, у зв`язку з чим не може працювати - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 22.12.2020 року, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: approved