Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, де зазначила, що з серпня 2006 року по квітень 2011 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем без реєстрації шлюбу, від яких [INFO] народилась донька [PERSON] . На час спільного проживання з відповідачем її прізвище було [PERSON] . 18 липня 2014 року вона уклала шлюб та змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка - [PERSON] . Відповідач після розриву стосунків участі у вихованні дитини не приймає, її життям та навчанням не цікавиться, з донькою не спілкується, матеріально не допомагає, рішення суду про стягнення аліментів не виконує. Борг по аліментах станом на 01.09.2019 склав 104200,70 грн. Просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно доньки [PERSON] . Позивач у судове асідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Направила до суду клопотання з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору в судове засідання не з?явились, про дату та час судового засідання повідомлені своєчасно і належним чином, наддали пояснення на позов. Також від виконкому Інгулецької районної у місті ради як органу опіки та піклування надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Під час ухвалення рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа - орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області про причини неявки свого представника не повідомили. Враховуючи вищенаведене, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою від 08 квітня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Реєстрація актового запису про народження дитини проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (а.с.12). 18 липня 2014 року позивач уклала шлюб та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2011 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини (а.с.13). Станом на 01.09.2019 за відповідачем значиться заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 104200,70 грн (а.с.14,15). З березня 2019 року по серпень 2019 року включно [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] на утримання дитини (а.с.16). Із довідки виконавчого комітету Зеленодольської міської ради №1822 від 13.11.2019 видно, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею зареєстрованими значаться: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). В квартирі також проживає чоловік позивачки - [PERSON] Житлово-побутові умови сім?ї добрі, діти забезпечені всім необхідним для проживання та розвитку, стосунки в сім?ї дружні та доброзичливі, що підтверджується актом обстеження житлово-подутових умов від 01.10.2019 (а.с.19). Згідно з висновком №7 опікунської ради при виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради у м. Зеленодольську, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 18 жовтня 2019 року № 166, опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування висновку зазначають, що [PERSON] з часу стягнуння з нього аліментів став звільнятися з роботи та переховуватися. З 2013 року з донькою не спілкується, матеріально не утримує, має заборгованість по аліментам. На вимогу позивачки згоду на удочеріння спільної доньки її нинішнім чоловіком - не надав, обов?язки передбачені ст.ст. 150, 180 СК України не виконує, місцезнаходження його не відоме (а.с.17,18). Також встановлено, що місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Із пояснень виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу видно, що 03.01.2020 уповноваженими особами служби у справах дітей виконкому був здійснений вихід за місцем реєстрації [PERSON] . Із слів сусідів встановлено, що останній близько останніх двох років за вказаною адресою не проживає. Вважають неможливим на даний час приймати рішення, як висновок органу опіки та піклування, про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки неможливо отримати особисте пояснення відповідача щодо відношення до позбавлення його батьківських прав, можливості чи неможливості його виправлення, зібрати документально оформлені докази його винної поведінки та ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Зазначають, що у справі відсутні відомості, одержані в результаті обстеження умов проживання батька, характеристика з його місця проживання та роботи, інші дані про образ життя відповідача, покази свідків з цього питання (а.с. 33-34). Відповідно до ухвали судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року за поданням Інгулецького відділу ДВС міста Кривий Ріг оголошено розшук боржника по аліментам [PERSON] (а.с.36). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст.164 СК України, в тому числі в зв`язку з ухиленням від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 вказаної статті). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батька до дитини. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З позовної заяви зрозуміло, що свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач з 2011 року у вихованні дитини участі не приймає, життям не цікавиться, матеріально не допомагає. Разом з тим, судом не встановлено, а позивачем не доведено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки той факт, що відповідач з нею не спілкується. Крім того, ст.19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає недоцільним на даний час приймати рішення, як органу опіки та піклування, про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , у зв?язку з неможливістю отримати пояснення відповідача щодо відношення до позбавлення батьківських прав, зібрати письмові докази його винної поведінки та ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, отримати характеризуючи особу данні, через невстановлення місцем проживання відповідача. При розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав на теперішній час не відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки підстави для вжиття такого крайнього заходу не підкріплені достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини; безспірні докази про свідоме, винне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, та у чому ж полягає його винна поведінка суду не надані. Мотиви для позбавлення батьківських прав не є достатніми. Таким чином, позивач не надала суду достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , тому суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд вбачає необхідність застосувати до відповідача заходи реагування, попередивши [PERSON] про необхідність зміни ставлення до своєї доньки, оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька так і для дитини, передбачені ст. 166 СК України. На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed