Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 14.09.1995 року перебувала у шлюбі з відповідачем, мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, і перебуває на її утриманні. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.07.2010 року шлюб з відповідачем розірвано. Відповідач займається діяльністю по реалізації запасних частин, авто масел, технічних рідин та додаткового обладнання до автомобілів, у зв'язку з чим отримує нерегулярний і мінливий дохід, який витрачає на свої потреби, а матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки, вона (позивач) самостійно не може утримувати сина, так як на даний час безробітна, а син потребує коштів на зайняття з іноземної мови, придбання підручників та зошитів, харчування, одяг, ліки та інші необхідні рече, вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. Просила стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1 500,00 грн. В процесі розгляду справи збільшила та уточнила позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача і аліменти на дитину за попередні роки, з травня 2012 року по червень 2014 року в розмірі 9 459,30 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з урахуванням збільшення та уточнення, просили їх задовольнити. Не заперечували щодо постановлення заочного рішення у зв'язку з неявками відповідача в судові засідання. Позивач додатково пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач допомагав матеріально рік, а з 2011 року кошти на утримання дитини не давав. На її неодноразові звернення казав, що гроші дасть потім, або, що зараз коштів не має. Раніше вона мала гарну роботу, і її коштів вистачало на утримання дитини. Про необхідність надання коштів на дитину вона повідомляла відповідача регулярно, десь раз в два місяці телефонувала відповідача, але він не брав слухавки; писала електронні листи, але відповіді вона не отримувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав, що дає підстави суду прийняти рішення у відсутності відповідача по документам, наданим позивачем. В судовому засідання було допитано свідка [PERSON], яка є подругою позивача. Свідок показала, що знає позивача років вісімнадцять. Після розлучення позивача вона досить часто спілкуються, разом з дітьми відпочивають. Вона (свідок) знає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. В 2012 році при ній позивач телефонувала відповідачу та просила допомогти матеріально дитині. Зі слів позивача знає, що відповідач раніше кошти надавав. В 2012 році вона (свідок) запропонувала зателефонувати відповідачу, щоб він допоміг грошима на поїздку дитини на море, але той відповів, що у немає грошей. Зазначила, що у них з позивачем однакові діти, і вона завжди питає чи допомагає батько дитини, як виявляється - ні. Відповідач навіть не поздоровив сина з днем народження, яке було в листопаді цього року. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов в підлягає задоволенню в повному обсязі. В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 14.09.1995 року. Мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, находиться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просила стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі розмірі 1 500,00 грн. Як було встановлено, відповідач перебуває на обліку в Броварській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області з 21.05.2012 року, сума доходу за звітний (податковий) період від провадження господарської діяльності, згідно поданої декларації платника єдиного податку за 2013 рік склала 427 636,00 грн., звітний період за 2014 рік ще не настав. Оскільки відповідач до суду не з'являється, доказів щодо неможливості сплачувати аліменти в даному розмірі не надає, та враховуючи цінову політику в країні, суд вважає, що даний розмір аліментів є відповідним. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Під час розгляду було встановлено, що позивач дійсно неодноразово зверталася з травня 2012 року до відповідача із проханням надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але відповідач ухилявся від її сплати. У зв'язку з чим, вимога про стягнення аліментів за період з травня 2012 року по червень 2014 року в розмірі 9 459,30 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved