Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, зазначивши, що [INFO] року помер [PERSON], а [INFO] року померла [PERSON], які є батьками позивачів - [PERSON] та [PERSON] і після смерті яких відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира, відповідно до свідоцтва про право власності від 27.12.1999 р., належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Звернувшись до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] р., на вказану квартиру, державним нотаріусом заявникам було відмовлено у його видачі, у зв'язку з відсутністю у спадкоємців правовстановлюючого документу на вищевказану частину квартири та рекомендовано звернутися до суду. В свідоцтві про право власності на житло від 27.12.1999 р. , виданого згідно з розпорядженням від 27.12.1999 р. за №1101-к\\8874, прізвища заявників та померлих батьків вказано українською мовою та російськими літерами «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», що відбулось у зв'язку з невірним перекладом з російської на українську мову та на даний час є перешкодою у прийняття спадщини, вільному розпорядженні власністю, з причини наявності сумнівів щодо належності вказаного правовстановлюючого документу. Бувши спадкоємцями за законом [PERSON], [PERSON] прийняли спадщини, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори але видати свідоцтво про право власності на спадкове майно державний нотаріус відмовився, у зв'язку з чим позивачі не можуть зареєструвати своє право власності на спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача та представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явилися, у адресованих суду заявах просили справу розглядати у свою відсутність та проти позову не заперечували. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1,2, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або відмовитись від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами статті 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], які є батьками позивачів [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], Херсонської області, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.12.1999 року, виданого згідно розпорядження виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 27.12.1999 року №1101-к\\8874 . Бувши спадкоємцями за законом, позивачі прийняли спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, в наслідок чого було заведено спадкову справу №31\\15 але видати свідоцтво про право власності на спадкове майно державний нотаріус відмовився, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказану частину квартири. З урахуванням вказаних обставин, в теперішній час позивачі не можуть зареєструвати своє право власності на спадкове майно, оскільки у свідоцтві про право власності на житло зазначені прізвища позивачів та померлої [PERSON], відмінні від прізвища у паспорті та інших правовстановлюючих документів. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця на народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позовні вимоги узгоджуються з матеріалами справи, підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає можливим позов задовольнити. На підставі, ст.ст. 328, 392, 1261, 1218,1220 1268 ЦК України,

Outcome: approved