Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. 30.08.2019 р., за реєстровим номером 1895 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором в розмірі 68246,50 гривень таким, що не підлягає виконанню, зняття арешту, накладеного на грошові кошти, що містяться на рахунка в банківських установах, згідно постанови про арешт коштів боржника від 26.12.2019 р., винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні № 60605430. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1895 про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» в розмірі 68246,50 гривень. Позивач зазначає, що нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості, оскільки всі необхідні платежі щодо погашення кредиту на користь ПАТ «Банк Русский стандарт» нею були здійснені на користь кредитодавця, вона не отримувала будь-яких повідомлень про усунення порушень зобов`язання, а також він вчинений поза межами трирічного строку в порушення вимог ст..88 Закону України «Про нотаріат». Також позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено не на передбаченому чинним законодавством борговому документі. З врахуванням викладених обставин позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. 30.08.2019 р. таким, що не підлягає виконанню, а також зняти арешт, накладений на підставі постанови приватного виконавця Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні № 60605430 на підставі оспорюваного виконавчого напису.. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження буз виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, а треті особи на подання пояснень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2012 р. [PERSON] уклала з ПАТ «Банк Русский стандарт» кредитний договір на отримання кредитного ліміту до 16000 гривень на строк два роки. 30.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 1895 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» ( як правонаступника ПАТ «Банк Русский стандарт») заборгованості за кредитним договором в розмірі 68246,50 гривень [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором в розмірі 25081 гривня 39 копійок. 14.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 60605430 з виконання виконавчого напису № 1895 від 30.08.2019 р. та 26.12.2019 р. приватним виконавцем винесена постанова про арешт грошових коштів, що розміщені в банківських установах. Згідно з ч.1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності зі ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на що, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Позивач при зверненні до суду оспорює факт наявності безспірності заборгованості, надаючи докази внесення нею платежів в рахунок погашення кредиту на користь ПАТ «Банк Русский стандарт».. Як вбачається з виконавчого напису, стягувач звернувся з заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.10.2012 р. Однак, відповідно до умов Кредитного договору кредит надавався на строк до 29.10.2014 р. Тобто, на момент звернення Банку до приватного нотаріуса минуло три роки з моменту порушення права Кредитора на отримання заборгованості, що є порушенням п.3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, позивач заперечує факт отримання нею будь якого повідомлення про порушення зобов`язання за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису. На спростування зазначених обставин будь-яких доказів в порушення вимог ст.81 ЦПК України з боку відповідачів надано не було. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису від 30.08.2019 р., в зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Однак, не підлягають задоволенню вимоги позивача до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. про скасування арешту грошових коштів, оскільки визнання виконавчого документа на підставі якого відкрито виконавче провадження таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття всіх арештів. На момент звернення позивача до суду з даними вимогами її право з боку приватного виконавця не є порушеним. Питання щодо судових витрат вирішується судом в порядку ст.141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Outcome: partial