Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання не працездатної матері, обґрунтовуючи позовні вимоги, тим, що вона являється пенсіонером та в зв'язку з перенесеними захворюваннями не може самостійно себе обслуговувати, а тому потребує сторонньої допомоги та медикаментозного лікування, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився попередньо надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явились попередньо надавши до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], [INFO], проживає за адресою [ADDRESS]. Також встановлено, що позивач [PERSON] має повнолітнього працездатного сина [PERSON], [INFO], який фактичного проживає в [ADDRESS] (а.с.3, 5) Згідно посвідчення [NUMBER] від 03.04.2003р., судом встановлено, що позивач є пенсіонером(а.с.4). Відповідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 473, встановлено, що позивач [PERSON] має проблеми із серцем та рухомістю(а.с.6) . Отже, [PERSON] потребує стороннього догляду та медикаментозного лікування, на яке у неї не вистачає коштів. Згідно положень ст.. 51 Конституції України , батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до положень ч. 1 , ч. 2 ст. 205 СК України , суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. На підставі вищевикладеного та враховуючі конкретні обставини по справі, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї не працездатної матері у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатної особи щомісячно. У зв'язку з повним визнанням позову відповідачами та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 202, 205 СК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved