Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просить суд визнати договір доручення № 0007 від 17.11.2016 р. укладений між позивачем та відповідачем недійсним, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 54000,00 грн. та 500,00 грн. за послугу банку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.11.2016 року між нею та ТОВ «Крамор Стюарт Україна» в особі [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 71 від 20.10.20.16 року у м. Чернігів, в офісному приміщенні «Авто-Лайф» укладено договір доручення № 0007. Зазначений договір позивач вважає недійсним, а сплачені нею грошові кошти такими, що підлягають поверненню з наступних підстав. На початку листопада 2016 року на сайті «Автолайн», позивач побачила обяву відповідача щодо продажу трактору «КИЙ -14-102М,4, 75-дизель, новий» 2012 року випуску, вартістю 110\~000 грн. 15.11.2016 року позивач зателефонувала за номером вказаним в обяві, відповіла менеджер та підтвердила наявність трактору в їх салоні у м. Чернігів. 17.11.2016 року, позивач прибула до м. Чернігів. Цього ж дня, не читаючи умов договору, позивач сплатила по наданих менеджером [PERSON] реквізитах 54\~000,00 грн. на рахунок відповідача № 40521067 в АТ «[PERSON] Аваль» м. Київ р/р 26009522424 та 500,00 грн. комісії за услуги банка. Перед тим як сплатити грошові кошти, на пропозицію менеджера позивач підписала договір доручення № 0007. [PERSON] запевнила, що при отриманні обраного трактору, позивач сплатить залишок суми 56000,00 грн., а договір буде приведений у відповідність до характеристик придбаного трактору шляхом перепідписання. Після сплати коштів, позивач поїхала подивитись на трактор, проте за вказаною менеджером адресою ангар із трактором був відсутній. Телефонні номери менеджера, а також вказаний в обяві номер не відповідали. Пізніше, перечитавши укладений договір позивач побачила, що вартість транспортного засобу, який вона намагалась придбати зазначена як 540\~000,00 грн., до того ж вона зрозуміла, що договір оформлений не на виконання вимог щодо купівлі-продажу транспортного засобу, а на виконання послуг повязаних із купівлею. Позивач вважає умови, зазначені у договорі несправедливими, договір недійсним, а сплачені кошти такими, що підлягають поверненню. У звязку із чим, позивач звернулась до суду із позовом. Позивач та її представник у судовому засіданні, кожна окремо, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача ті її представника, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити предявлені позовні вимоги у повному обсязі за таких підстав. Так, 17.11.2016 року між ТОВ «Крамор Стюарт Україна» в особі представника [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 71 від 20.10.2016 року (далі повірений) та [PERSON] (довіритель) укладено договір доручення № 0007, відповідно до п. 1.2 якого, повірений, діючи від імені або за участю та за рахунок довірителя, зобовязаний укласти договір поставки або будь-який інший договір за яким довіритель у подальшому отримує у власність транспортний засіб КИЙ 14102М, 4,75/дизель, новий. Згідно п.1.3 вартість транспортного засобу визначена довірителем на рівні 540000,00 грн. Відповідно до п. 3.1. вказаного договору, за надання послуг згідно із цим договором, [PERSON] зобовязана сплатити на рахунок повіреного винагороду в розмірі, що становить 10% вартості транспортного засобу, що зазначено в п. 1.3 договору та становить 54\~000,00 грн. (а.с. 4-6). Згідно квитанції № 172 від 17.11.2016 року, [PERSON] сплатила 54000,00 грн. на рахунок ТОВ «Крамор Стюарт Україна». Призначення платежу: сплата матеріального забезпечення договору доручення № 0007 від 17.11.2016 року (а.с. 7). Згідно квитанції № 172/КЗ від 17.11.2016 року, [PERSON] також сплатила 500,00 грн. за послуги банку (а.с. 7). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Умовами\~ст. 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Згідно положень ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також те, що представником відповідача не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] в частині визнання договору доручення № 0007 від 17.11.2016 року недійсним задовольнити. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в сумі 54\~000,00 грн. та 500,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи визнання договору доручення № 0007 від 17.11.2016 року, укладеного між ТОВ «Крамор Стюарт Україна» та [PERSON] недійсним, суд вважає за можливе застосувати наслідки недійсності правочину. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в сумі 54\~000,00 грн. та 500,00 грн. також підлягають задоволенню. \~\~Разом з тим, відповідно до положень ч.2\~ст. 88 ЦПК України,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, враховую, що позивач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, суд вважає що з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved