Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

позивач звернувся із вказаним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначає, [PERSON] , з метою отримання банківських послуг, звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та підписала заяву №б/н від 8 лютого 2013 року про отримання кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що її заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, та дає згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» 7 лютого 2018 року кредитний ліміт складав 5000 гривень; 23 травня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 гривень. Відповідач в порушення умов договору не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 14 грудня 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 12555,98 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10050,17 гривень, в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10050,17 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 гривень, заборгованості за простроченими відсотками - 2505,81 гривня, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 0,00 гривень, нарахованої пені - 0,00 гривень, нарахованої комісії - 0,00 гривень. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 12555,98 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 гривні. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою подав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» визнала частково, а саме визнала наявність у неї суми заборгованості згідно кредитного договору у розмірі 12555,98 гривень, проте заперечувала проти стягнення із неї суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270 гривні, оскільки вважає, що звернення до суду із позовом була ініціатива позивача, а тому вона не має відшкодовувати ці витрати, при цьому просила врахувати, що вона знаходиться у декретній відпустці та не має коштів для сплати судового збору. Надала суду копії свідоцтв про народження дітей, Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України). Судом встановлено, що 8 лютого 2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У анкеті-заяві від 8 лютого 2013 року зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms. Згідно із наданим банком розрахункомстаном на 14 грудня 2020 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 8 лютого 2013 року становить - 12555,98 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10050,17 гривень, в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10050,17 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками - 0, 00 гривень, заборгованості за простроченими відсотками - 2505,81 гривня, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 0,00 гривень, нарахованої пені - 0,00 гривень, нарахованої комісії - 0,00 гривень. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підтвердження умов кредитування АТ КБ «Приватбанк» надав суду копію анкети-заяви відповідача [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», довідку про зміну умов кредитування, розрахунок заборгованості та виписку щодо руху коштів по банківський карті, що видавалась на підставі підписання анкети-заяви. Анкета-заява містить анкетні дані, контактну інформацію та підпис відповідача [PERSON] . Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, видав кредитні кошти із початковим кредитним лімітом, відповідно до заявки відповідача, який у подальшому збільшувався. Відповідач кредитними коштами користувалася, частково періодично погашала заборгованість, тобто належним чином не виконувала умови договору. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку із вищезазначеним, всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідач визнала заявлені банком вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2270 грн. При цьому, щодо заперечень відповідача про стягнення з неї сплачених позивачем судових витрат, суд зазначає, що у випадку часткового визнання відповідачем позовних вимог, ЦПК України не передбачено підстав звільнення відповідача від сплати понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved