Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в якому просить визнати порушеними споживчі права позивача та визнати недійсним кедитний договір № НЕН2GК0000000114 від 20.06.2018 року укладений з відповідачем, посилаючись на порушення останнім її прав як споживача послуг наданих позивачем та відсутності її волевиявлення на укладення кредитного договору за умовами викладеними у спірному кредитному договорі за № НЕН2GК0000000114. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні вимоги позивача не визнав посилаючись на дотримання вимог діючого законодавства під час укладення з позивачем 20.06.2018 року кредитного договору за № НЕН2GК0000000114, у звязку з чим просив у задовлленні позову відмовити. При цьому, представник позивача просив застосувати строк позовної давності який на його думку позивачем пропущено. Судом задоволені клопотання сторін про долучення письмових доказів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 20.06.2018 року між сторонами укладено кредитний договір за умовами якого відповідач надав позивачу кредитні кошти на придбання жилого будинку. В цей же день 20.06.2008 року позивачем укладено договір купівлі-продажу жилого будинку № 9 по вул.Українській в с.Микільське Білозерського району Херсонської області, а також іпотечний договір за яким цей будинок позивачем передано в іпотеку відповідачу в забезпечення виконання кредитного договору. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами визнаються. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, й волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Поряд з цим, відповідно до ст.ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з пояснень позивача та заявлених ним вимог позивач просить визнати недійсним кредитний договір укладений з відповідачем 20.06.2018 року саме в письмовій формі за № НЕН2GК0000000114, посилаючись на те, що такий договір вона не підписувала та такі умови кредитування сторонами не погоджувалися. На підтвердження цих вимог позивачем наданий та досліджений судом висновок експерта за № 2326 від 24.06.2016 року, згідно якого підпис від імені [PERSON] в анкеті заяві від 17.06.2018 року та на першій і сьомій сторінках кредитного договору за № НЕН2GК0000000114 від 20.06.2018 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. За таких обставин вимоги позивача в частині визнання недійсним кредитного договору за № НЕН2GК0000000114 від 20.06.2018 року є обгрунтованими та в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України вказаний договір є недійсним, оскільки він не відповідає волевиявленню позивача та суперечить вимогам діючого законодавства щодо письмової форми кредитного договору, оскільки кредитний договір в такій формі позивачем не підписувався, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. При цьому, доводи представника відповідача про те, що позивачем отримано кредитні кошти на придбання жилого будинку у валюті та сторонами укладався іпотечний договір який містить умови кредитування у валюті, а також здійснення позивачем платежів за кредитом, не приймаються судом до уваги як такі що не свідчать про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, з урахуванням того, що позивачем не заперечується укладення з відповідачем кредитного договору та отримання кредиту на придбання будинку однак на інших умовах ніж зазначено в кредитному договорі за № НЕН2GК0000000114 від 20.06.2018 року, який вона не підписувала. Разом з тим, з пояснень позивача в судовому засіданні, що підтверджується її листом до банку про зміну умов кредитування, вбачається, що про порушення своїх прав, в тому числі в частині валюти кредитування, їй стало відомо ще в 2009 році, а в 2014 році вона дізналася про існування письмового кредитного договору за № НЕН2GК0000000114\~від 20.06.2018\~року,\~який вона\~не підписувала. Поряд з цим, до суду за захистом своїх порушених прав позивач звернувся 10.04.2018 року, тобто з порушенням встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача. За таких обставин, в силу ст.ст. 257, 267 ЦК України, вимоги позивача не можуть бути задоволені судом у звязку зі спливом на момент звернення ним до суду позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, з урахуванням відсутності підстав вважати пропуск позивачем встановленого законом строку позовної давності з поважних причин.

Outcome: dismissed