Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненних позовних вимог від 22.10.2018 року, просила розірвати дистанційний договір купівлі - продажу, укладений 26.12.2017 рок нею та фізичною особою-підприемцем [PERSON] (реєстраційний номер платника податків [NUMBER]) на суму 9 246,28 грн.; стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду всього на суму 33 687,10 грн., що складаються з: 9 246, 28 грн., сплачених за неякісний товар, 250 грн., витрачених на діагностику техніки, 233,32 грн., витрачених за доставку товару, 23957,50 грн. неустойки; стягнути з [PERSON] 20 000 грн. завданої моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначено, що 24.12.2017 року позивачем в інтернет-магазині «DM» замовлено товар (замовлення № 43274810), а саме: телевізор Grundig 40 VLE 786 BL 40 full HD 3DSmart NVWa-Faled та мікрохвильову пічку Vivess 20k 900 вт, за даний товар 26.12.2017 року сплатила 9246,23 грн. у безготівковій формі на картковий рахунок продавця (№ [NUMBER]) [PERSON]. 02.01.2018 року позивачем поштове відправлення від продавця ФОП [PERSON] через відділення «Мееsт-Експрес», проте виявилося, товар повністю не відповідає замовленому, був у експлуатації та має несправності (дефекти), що роблять його непридатним. Про виявлені недоліки вказаного товару негайно повідомила продавця, який спочатку запевняв, що проведе заміну у той же час бездіяв. 12.01.2018 року позивач повідомила продавцю ФОП [PERSON], шляхом направлення письмової претензії, про розірвання дистанційного договору купівлі-продажу товару та вимагала повернути кошти у сумі 9246,23 грн. Але [PERSON] на претензію не відреагував, кошти повертати відмовився. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду. Крім того, позивач зазначила, що внаслідок порушення її прав, протиправної поведінки відповідача, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях. Події відбувалися на зимові свята, тому пригнічений стан впливав і на настрій всієї родини, замість того, щоб святкувати га відпочивати, вимушена була вирішувати проблему повернення коштів, займалася листуванням, написанням скарг, неодноразові стресові ситуації, які виникали спілкування з продавцем - шахраєм негативно позначалися на емоційно психологічному стані. Після чого, позивач відчувала себе дуже збентеженою, погіршився сон, тому позивач вимушена була звертатися за медичною допомогою. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі. [PERSON] в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки, направлені відповідачу повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що через мережу Інтеренет [PERSON] замовила телевізор Grundig 40 VLE 786 BL 40 full HD 3DSmart NVWa-Faled та мікрохвильову пічку Vivess 20k 900 вт., всього на суму 9700,00 грн. (а.с. 6). Оплату товару [PERSON] було здійснено шляхом переказу коштів на картку [PERSON] [NUMBER] (а.с. 7-8) та що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приваттбанк» від 15.01.2018 року (а.с. 37). Згідно товарно-транспортної накладної від 28.12.2017 року №703-2341713, при отриманні 02.01.2018 року товару, за його доставку було сплачено 233,32 грн. (а.с. 10). 12.01.2018 року [PERSON] поштовим зв'язком направила ФОП [PERSON] претензію, в якій повідомила про розірвання дистанційного договору купівлі-продажу товару та вимагала повернути сплачені гроші у розмірі 9246,23 грн., без затримки, не пізніше 30 днів, з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору (а.с. 16-17). Проте, сума коштів відповідачем не була повернута [PERSON] Зі змісту витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа-підприємець [PERSON] припинено підприємницьку діяльність, за власним рішенням (а.с. 35-36). Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 698 Цивільного Кодексу України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Крім загальних норм Цивільного кодексу України відносини, що виникли між сторонами, регулюються також Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості закріплені статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно частини першої цієї статті, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Частиною 1 статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Згідно актів № б/н від 09.01.2018 року, складених фахівцями Сервісного центру «Тандем Сервіс», при визначенні технічного стану виробу телевізора Toshiba модель б/н (визначити неможливо - пошкоджений стікер) sn 99H07849 виявлено несправність ЛСД модуля. При перевірці мікрохвильової печі Amica модель MW 18105SI sn б/н, виявлено - несправність магнетрону (а.с. 12, 13). Згідно квитанцій №20526, №20527 від 09.01.2018 року, за діагностику вказаних вище товарів [PERSON] сплатила 250,00 грн. (а.с. 14). Крім того, згідно п. 1.7 Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями, що затверджені наказом Мінекономіки від 19.04.2007 року № споживач має право розірвати договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, за умови повідомлення про це продавця протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття товару або першої поставки такого товару, за умови, що такий товар є річчю, а прийняття чи поставка товару відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. Продавець повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати товар до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Згідно п. 1 .13 Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями, у разі якщо протягом встановлених строків продавець не здійснює повернення сплаченої суми грошей за товар у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості товару за кожний день затримки повернення грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунок неустойки за час затримки повернення грошей станом на 01.11.2018 року та за період з 14.02.2018 року по 01.11.2018 року сума неустойки становить 23597,50 грн. Відповідачем заперечень до розрахунку не надано, суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком та вважає його обґрунтованим. Крім того, щодо стягнення завданої матеріальної шкоди з [PERSON], суд зазначає наступне. Статтею 52 ЦК України передбачено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. У пункті 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 зроблено висновок, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов'язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13 підтверджений в пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17. Таким чином, однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. На підставі чого, суд вважає за можливе стягнути з фізичної особи [PERSON] завдану шкоду у розмірі - 33 687,10 грн., що складаються з: 9246,28 грн. - сплачених за неякісний товар, 250 грн. - витрачених на діагностику техніки, 233,32 грн. - витрачених за доставку товару, 23957,50 грн. - неустойки. Проаналізувавши встановлені обставини, положення нормативно-правових актів, які регулюють зазначені правовідносини, суд приходить до висновку про можливість розірвання договору купівлі-продажу. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Проте, позивачем не обґрунтовано суму моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., а тому дана вимога підлягає задоволенню частково, з урахуванням вимог розумності та справедливості, на підставі наявних матеріалів у справі, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню в сумі 3 000,00 грн. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та враховуючи. Що відповідачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2305,20 грн.

Outcome: partial