Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 27 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі №13028 відповідно до якого запропоновано стягнути на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла по договору про іпотечний кредит № 978/07 від 06 липня 2007 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ « Акціонерний комерційний промисловий банк» на користь стягувача на підставі Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31 серпня 2013 року по 21 квітня 2016 року. Загальна сума заборгованості становить 2048235,53 гривень та сума плати, що здійснена стягувачем за вчиненя виконавчого напису. 10 грудня 2009 року набрало законної сили рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області яким серед іншого визнано Договір про іпотечний кредит № 978/07 від 06 липня 2007 року укладений [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком недійсним вцілому у зв`язку з чим вважає виконавчий напис, вчинений на підставі договору, який визнаний недійсним таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] в судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив їх задовільнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що у стягненні заборгованості за договором № 978/07 від 06 липня 2007 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 18 січня 2012 року відмовлено, тобто заборгованість не є безспірною. Представник відповідача ТзОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 липня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 978/07 на підставі якого банк надав [PERSON] кредиту в іноземній валюті в розмірі 39500 доларів США. 17.12.2012 року право вимоги за договором № 978/07 від 06.07.2007 року було відступлено ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ТзОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору відступлення прав вимоги. Як вбачається із матеріалів справи 27 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі №13028 відповідно до якого запропоновано стягнути на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла по договору про іпотечний кредит № 978/07 від 06 липня 2007 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ « Акціонерний комерційний промисловий банк» на користь стягувача на підставі Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31 серпня 2013 року по 21 квітня 2016 року. Загальна сума заборгованості становить 2048235,53 гривень та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2009 року визнано недійсним вцілому, зокрема, Договір про іпотечний кредит № 978/07 від 06 липня 2007 року укладений [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком. Рішення набрало законної сили 10 грудня 2009 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2012 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 978/07 від 06.07.2007 року відмовлено у зв`язку з тим, що права та обов`язки сторін за даним договором припинено у зв`язку з тим, що даний договір рішенням Фастівського районного суду Київської області від 27 листопада 2009 року визнано недійсним. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII«Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України«Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові по справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 р та постанові у справі № 310/9293/15ц від 23.01.2018 р. Отже, у звязку з тим, що, 10 грудня 2009 року набрало законної сили рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2009 року, яким визнано недійсним вцілому, зокрема, Договір про іпотечний кредит № 978/07 від 06 липня 2007 року укладений [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком є підстави для визнання виконавчого напису № 13028 від 27 червня 2016 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного,ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: approved