Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,0 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500,0 грн., на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. На обґрунтування позову послалась на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 15.10.2016 року. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Своїх обов`язків по утриманню дитини відповідач не виконує, коштів для забезпечення спільної дитини не надає, матеріальними засобами не допомагає. На даний час позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за сином. Працювати та забезпечувати дитину та себе вона не в змозі. Відсутність матеріальної допомоги від чоловіка ставить позивачку у скрутне матеріальне становище та позбавляє можливості належним чином забезпечити потреби малолітнього сина та свої потреби. Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.09.2018 р. Відповідач подав письмовий відзив, в якому відповідач просив частково задовольнити позов, посилаючись на те, що через місяць після народження дитини [PERSON] , [INFO] . позивачкою був поданий позов до суду про розірвання шлюбу, позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. Зазначає, що його неодноразові спроби побачитися з дитиною були ігноровані, на його прохання надати номер карткового рахунку для перерахування коштів на утримання дитини позивачка відмовляла. Вказує, що на даний момент на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Крім того на даний час відповідач не має постійної роботи, а тому згоден сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1626,0 грн., на утримання позивачки 1000,0 грн. щомісячно. В судовому засіданні 05.11.2019 р. до участі в справі як третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог була залучена мати другої дитини відповідача - [PERSON] . Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому, надав пояснення аналогічні, викладеним в позові, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив позов задовольнити частково з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Третя особа, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, через канцелярію подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів на старшу дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а на утримання позивача - 500 грн., посилаючись на те, що остання отримує допомогу на дитину. Суд, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 15.10.2016 року сторони по справі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №755 від 15.10.2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що виданий Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2356 від 29.08.2017 року. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Подільського районного суду м.Києва від 14.11.2019 р. (справа № 758/11490/18). Малолітня дитина сторін проживає з позивачем, що визнається відповідачем. Крім того, як вбачається з наданих аліментів, відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Дарницьким РВ ДРАЦС м.Києва. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є людиною молодого та працездатного віку, документів про те, що відповідач має постійний дохід (заробітну плату), суду не надано. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 1 липня 2019 р. - 2 118 гривні, з 1 грудня 2019 р. - 2 218 гривень. Так, в даному випадку, 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 на час розгляду справи становить з 01.01.2019 року 1 059,0 грн., а з 01.12.2019 р. буде становити 1 109,0 грн. Чинними законами України про Державний бюджет кожного року змінюється прожитковий мінімум на дитину в сторону збільшення. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в т.ч. і обов`язку її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров`я, має на утриманні ще одну дитину, офіційне місце роботи, а також враховує, що рівний обов`язок по утриманню дитини має також і позивач у справі. Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачка виходить виключно із власних надуманих міркувань, відмовляється від його допомоги, не пускає його побачитись з сином, не бере гроші. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі 2000,0 грн. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв`язку з чим приходить суд до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду. Також суду бере до уваги, що предметом даного позову не є вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, зумовлених інвалідністю дитини. А відтак, у позивача є право на звернення до суду з самостійним позовом про стягнення таких витрат в порядку ст.185 СК України. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 28.09.2017 року, і до повноліття дитини. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на дружину, суд виходить з такого. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У ч. 4 ст. 84 СК України зазначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на те, що дитина, якій не виповнилося трьох років проживає з матір`ю, а відповідач не надає матеріальної допомоги матері на утримання дитини добровільно, платник аліментів є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, а тому суд приходить до висновку про можливість відповідача надати матеріальну допомогу дружині, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1000,0 грн., щомісячно, починаючи з 28.09.2017 р. і до досягнення малолітнім сином трьох років. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1280,0 грн. (за 2 вимоги немайнового характеру, якими є вимоги про стягнення аліментів, по ставці 640,0 грн. за кожну, по ставці, що діяла на час звернення позивача до суду), оскільки відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial