Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувсяф до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про зняття арешту, на обґрунтування якого зазначив, що є власником будинку та земельних ділянок. При оформленні договорів дарування, позивачу стало відомо про накладення арешту на все майно позивача в зв`язку з накладенням арешту по виконавчому провадженні по відшкодуванні шкоди. Позивач виплатив борг, проте виконавче провадження вже знищено, в зв`язку з чим, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру з речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності 23.04.2007 виданого Григорівською сільської ради, земельної ділянки кадастровий номер 3223182002:02:006:0038, площею 0,2321 га, земельної ділянки кадастровий номер 3223182002:08:002:0045, площею 3,25 га, та земельної ділянки кадастровий номер 32210600000:00:014:0266, площею 0,0639 га. Відповідно до даного витягу, на вказане майно приватним нотаріусам Обухівського районного нотаріального округу 25.102.2011 накладено арешт, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданий 11.05.20210 ВДВС Обухівського МРУЮ. Відповідно до листа Обухівського міськрайонного відділу ДВС від 27.04.2021, відомості про накладення арешту на майно позивач відсутні в зв`язку з знищенням матеріалів виконавчого провадження. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.11.2013, виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-1545/09, виданого 06.11.2009 про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 12494,58 на користь [PERSON] закінчено в зв`язку стягненням боргу. Чинність арешту майна боржника припинено. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно боржника [PERSON] державним виконавцем не знято. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно позивача порушує можливості реалізації йому своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved