Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач, звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач , будучи батьком малолітнього [PERSON] [INFO] ухиляється від виконання своїх батьківських зобов'язань по вихованню та утриманню сина , не піклується про його здоров'я , фізичний та моральний розвиток. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини , а саме [PERSON] [INFO] . Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов і просила суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Комсомольської в м. Херсоні ради ,за довіреністю Лєвіна Л.П., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову так як це в інтересах неповнолітнього. Заслухавши позивача , представника третьої особи що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, свідків , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] ,виданого Комсомольський ВРАЦС Херсонського МУЮ від 12 липня 2006 року , батьками малолітнього є [PERSON] та [PERSON] , між якими було розірвано шлюб 20 липня 2011 року , про що свідчить копія заочного рішення суду постановленого Комсомольським районним судом м. Херсона 20 липня 2011 року , яке набрало законної сили 04 серпня 2011 року . Відповідно до висновку Виконавчого комітету Комсомольської в м. Херсоні ради відповідач не займається вихованням та утриманням сина , не підтримує з сином родинних відносин , здоров'ям та життям дитини не цікавиться , матеріальної допомоги не надає , аліменти не сплачує , повністю само ухилився від виховання та утримання сина, на підставі чого вважали доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина. Вказані обставини також знайшли своє підтвердження при допиті в ході судового розгляду свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] які додатково зазначили що відповідач після розлучення взагалі перестав спілкуватися з сином навіть коли мав таку можливість, оскільки позивач разом з дитиною нікуди не переїздила з свого місця проживання та , а дитина не переводилась нікуди з дитячого садочка після їх розлучення . Позивач не міняла номера телефону однак відповідач не цікавився життя та здоров'ям дитини навіть по телефону. Аналогічні відомості викладено також в довідці виданій 15 квітня 2014 року позивачу адміністрацією Херсонської спеціалізованої школи № 54 Херсонської міської ради, та характеристиці на [PERSON] [INFO] який навчається у вказані школі з 01 вересня 2013 року до теперішнього часу. Згідно до вимог ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вони , ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а відповідно до вимог ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку і батьки несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України. Крім того ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки , мають право і зобов'язані виховувати дитину , піклуватись про її здоров'я , фізичний , духовний і моральний розвиток , навчання , створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини , готувати її до самостійного життя та праці, а ч.2 ст. 15 цього ж Закону закріплює обов'язок батьків , які проживають окремо від дитини , брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею , якщо судом визнано що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини , ратифікованою Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року , і яка набрала чинності 27 вересня 1991 року , згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини , яка розлучається з одним чи обома батьками , підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками , за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того , щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини , так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини . Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також принципу 6 Декларації прав дитини , прийнятій Генеральною Асамблеєю Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння . Вона повинна , якщо це можливо зростати , під опікою і відповідальністю своїх батьків і , в усякому разі , в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості . Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітнього сина , оскільки він повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по його вихованню , не проявляє батьківської турботи і уваги до нього.

Outcome: approved