Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивує тим, що з 25.12.2009 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім`єю. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить шлюб розірвати і в зв`язку з тим, що діти проживають з нею просить стягнути з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини від суми доходів відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття старшого сина, а потім продовжувати стягнення в розмірі ј частини до досягнення повноліття молодшим. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 25.12.2009 року між сторонами укладений шлюб. Сторони мають дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач і які проживають з позивачем. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1089 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам, позов визнав. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття старшого сина, потім аліменти стягуються в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття молодшого сина. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 908,00 грн. в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу та на користь держави в сумі 908,00 грн. в частині вимог щодо стягнення аліментів. На підставі викладеного і ст.ст. 112, 180, 181 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved