Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 85, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачка зазначає, що 23 лютого 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу в них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дитина проживає разом із нею та знаходиться на її повному забезпеченні. Відповідач матеріальної допомоги на повноцінне утримання та виховання дитини у добровільному порядку надавати не бажає, життям свого сина, його фізичним та моральним розвитком не цікавиться, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Інших осіб, які б мали можливість надавати матеріальну допомогу на утримання її дитини немає. Їй відомо, що на теперішній час [PERSON] офіційно не працює, на життя заробляє випадковими заробітками. Дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного. Морального і соціального розвитку. Своїй неповнолітній дитині належний рівень вона одна не зможе забезпечити, оскільки її доходи мінімальні, яких вистачає на сплату комунальних послуг за проживання та її особисті потреби. Крім того, одруження з відповідачем виявилось невдалим. Подружнє життя з [PERSON] не склалося через різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, сімейні цінності, ведення домашнього господарства. Між ними часто виникали сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. взаємне порозуміння відсутнє, тому спільне життя стало неможливим. Постійні суперечки негативно відображаються на її емоційному стані та на спокої їх сина. З вересня 2019 року шлюбні відносини припинені, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, один з одним майже не спілкуються. Примирення з відповідачем неможливе, шлюб існує формально. Спір про поділ майна, що є спільною власністю та про встановлення місця проживання дитини на теперішній час відсутній. Вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливим та суперечить їх спільним інтересам. Позивачка у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Про зміну прізвища на дошлюбне не заявила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався, тому, з урахуванням відкритості інформації щодо розгляду справи, її розгляд проведено без участі відповідача. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 85, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Сторони з вересня 2019 року не підтримують подружні стосунки та не ведуть спільне господарство. Причинами розпаду сім`ї стало те, що між ними було втрачено взаєморозуміння та відчуття любові і поваги один до одного. Позивачка вважає, що сім`я розпалася остаточно і збережена бути не може, оскільки це суперечить їх інтересам. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки та не ведуть спільне господарство, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу є неможливим, а тому він підлягає розірванню. Також в судовому засіданні встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами дитина залишилися проживати разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання позивачки (а.с.11). За повідомленням позивачки відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним та має можливість її надавати. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів у встановленому законодавством розмірі є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Стягнення аліментів слід здійснювати з дня звернення позивачки до суду з даним позовом, тобто з 18 вересня 2020 року та до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн., який сплачено позивачкою при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved