Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вона з 09.07.2019 року є єдиним власником зазначеної квартири. Відповідач була зареєстрована за вказаною адресою, будучи попереднім власником вказаної квартири з 2010 року. Однак у квартирі вона не проживає, її речі у квартирі відсутні. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі порушує її права як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Позивач у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 27.01.1997 року належить ј частина квартири [ADDRESS] , що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10). Інші ѕ частини вказаної квартири належать позивачці на підставі договору дарування частини квартири №2514 від 10.07.2019 року, про що також свідчить додана до матеріалів справи копія договору дарування (а.с.8-9), а також копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11). Згідно з довідкою директора ТОВ «ПБК» Акві-БУД» від 15.07.2019 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 2010 року по теперішній час (а.с.13). Судом встановлено, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.71ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved