Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зазначеною позовною заявою в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 25 червня 1996\~року на житловий будинок №\~81 по вул. Севастопольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування свої вимог у позовній заяві зазначено, що 25 червня 1996 року померла моя мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на домоволодіння № 81 по вул. Севастопольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яке належало їй на праві приватної власності. За життя її мати заповіту не залишила. Спадкоємці, які б мали обовязкову частку в спадковому майні відсутні. Вона, як спадкоємець першої черги після смерті матері [PERSON], звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті матері. Але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння через те, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння, тому вона змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не зявилась, на адресу суду надійшла заява щодо розгляду цивільної справи без її участі, в якій вона підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити (а.с. 71). Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, на адресу суду від відповідача надійшла заява щодо розгляду цивільної справи без участі їхнього представника (а.с. 68). Представник Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява щодо розгляду цивільної справи без участі їхнього представника\~(а.с. 69). Розгляд справи проводиться в порядку ч.\~2\~ст.\~197\~ЦПК\~України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1216, 1217\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що 25\~червня 1996\~року померла рідна мати [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 093726 від 25\~червня 1996\~року виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Підгородненського міськвиконкому Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 175 від 25 червня 1996 року (а.с. 10). Заповіту спадкодавець не складав. Спадкоємці, які б мали обовязкову частку в спадковому майні відсутні. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постаново про відмову в чинені нотаріальної дії від 11 грудня 2014 року (а.с.32). Відповідно до ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК\~України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач по день смерті матері [PERSON], померлої 25\~червня 1996\~року, постійно проживала разом з нею за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район м. Підгородне вул. Севастопольська, буд. 81, що підтверджується домовою книгою (а.с. 16-21). Відповідно до роз'яснень ВССУ, наданих в п. ЗЛ Інформаційного листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013\~року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15\~січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Після смерті [PERSON], померлої 25\~червня 1996\~року, відкрилася спадщина на домоволодіння № 81 по вул.\~Севастопольській в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яке належало їй на праві приватної власності на підставі Договору дарування від 11\~червня 1973\~року, посвідченого виконавчим комітетом Підгородненської селищної ради, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 147, зареєстрований в Новомосковському інвентар бюро 22 червня 1973\~року за реєстровим номером 208-3 (а.с. 22,23). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, передбачено, що якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, до спадкування переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. В пункті 8 зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом та у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. В судовому засіданні встановлено, що домоволодіння №\~81 по вул.\~Севастопольській в м.\~Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 35,9\~кв.м., житловою площею 22,0\~кв.м., допоміжною площею 13,9\~кв.м., до складу якого входять: 1 коридор площею 5,4 кв.м., 2 кімната площею 5,5 кв.м., 3 кімната площею 16,5 кв.м., 4 кухня площею 5,9 кв.м., 5 комора 2,6 кв.м., загальною площею приміщень 35,9 кв.м., житловою площею 22,0 кв.м., допоміжною площею 13,9 кв.м., а також з господарських будівель та споруд: сарай літ. «Б» площею 22,8 кв.м., погріб літ. «ПГ» площею 6,5 кв.м., вбиральня літ. «В», колодязь літ. «К», огорожа № 1 площею 46,2 кв.м., ворота з хвірткою № 2 площею 4,8 кв.м. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступила в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст.\~1296\~ЦК\~України відсутність свідоцтва на право власності не позбавляє спадкоємців права на спадщину, а згідно із ст.\~16\~ЦК\~України способом захисту свого права є визнання права. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги, оскільки судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання її права власності на спадкове майно в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved