Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом про стягнення з [PERSON] на її користь неустойку за несплату аліментів на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] в період з 10.07.2015 року по 15.04.2016 року в сумі 32 580 грн., та стягнення з [PERSON] на її користь неустойку за несплату аліментів на утримання матері до досягнення дітьми 3-х років в період з 10.07.2015 року по 15.04.2016 року в сумі 8012,80 грн. В обґрунтування позову позивачка послалася на те, що з 25.07.2009 року по 18.08.2015 року з відповідачем перебували у шлюбі, від якого вони мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.07.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON]М у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання в розмірі 1280 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2015 року до 25.12.2016 року. \~На даний час примусове виконання даного рішення суду здійснюється відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. [PERSON] зазначала, що відповідач відмовився добровільно виконували рішення суду та усіляко ухилявся від виконання рішення, доки виконавчий лист не надійшов на роботу, та з листопада 2015 року почали утримувати аліменти на матір, а з грудня 2015 року - аліменти на дітей, за період невиконання рішення суду щодо стягнення аліментів утворилась заборгованість, яку відповідач відмовляється сплатити. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, відповідачем надано заперечення проти позовних вимог, в яких відповідач посилається на те, що заборгованість утворилась не з його вини і на даний час вона вже сплачена. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 грудня 2009 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №143 (а.с. 23). 25 грудня 2013 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №4 (а.с. 24). Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.07.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON]М у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, та стягнуто аліменти на утримання в розмірі 1280 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2015 року до 25.12.2016 року. (а.с.6-7) 23.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. (а.с.9) Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Частина 1 ст. 195 СК України містить положення, відповідно до якого заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував в період, протягом якого стягнення не провадилося. Відповідно до ч. 4 згаданої статті, розмір заборгованості по аліментах розраховується держаним виконавцем. Згідно ч. 4 ст. 74 Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець розраховує розмір заборгованості по сплаті аліментів, складає відповідний розрахунок і повідомляє про нього стягувача і боржника за заявою сторін виконавчого провадження. З вищенаведеного вбачається, що розрахунок заборгованості, складений держвиконавцем, є основним документом, який лежить в основі обґрунтування правомірності предявлення позовних вимог про стягнення неустойки з аліментних виплат. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак суду не надано розрахунок державного виконавця щодо заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів. Крім того, постановою державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва від 23.09.2015р. для здійснення виплат по аліментам, звернено стягнення на заробітну плату боржника, копію якої разом з копією виконавчого документа направлено до Служби безпеки України, де фінансово-економічне управління виконує перерахування утриманих аліментів з [PERSON] Згідно Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» платник аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з неналежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком тощо, тому вважаємо що звинувачення позивачки є безпідставним. Посилання позивача щодо вини [PERSON] у неперерахуванні аліментів з 10.07.2015р. ніякими доказами не доведені, оскільки, виконавчі листи позивачу було видано тільки 27.08.2015р. За інформацією виконавчої служби, виконавчі документи від позивача надійшли до Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 21.09.2015 р. (а.с.9) Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та направлені виконавчі документи до місця роботи відповідача. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати Службою безпеки України відносно [PERSON] фінансово економічним управлінням Служби безпеки України №21/2/2-5163 від 18.08.2016р. виконавчі документи надійшли до бухгалтерії поступово: 13 жовтня (вх. № 5673-к), 27 жовтня (вх. № 6988), 27 листопада (вх. № 563-м) 2015 року. Тому бухгалтерією були проведені утримання та перерахування аліментів та інших платежів поступово з урахуванням заборгованості, починаючи листопада 2015 року по мірі надходження виконавчих документів. Утримання та перерахування здійснювалося бухгалтерією в порядку встановленому законодавством та порядком виплати заробітної плати в установі. Станом на 18.08.2016 року заборгованість відсутня. Даний період часу не вважається простроченням виконання зобовязань по сплаті аліментів та інших платежів, оскільки аліменти відраховується з дати надходження виконавчих документів до фінансово-економічне управління, яка їх здійснює, і регламентується Законом України «Про виконавче провадження». Згідно правового висновку Верховного суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи викладене, суд відмовляє в позові в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed