Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 20.07.2012 року, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, він залишив її вагітну ще у жовтні 2012 року і з того часу сторони проживають окремо, позивач переконана, що примирення з відповідачем, їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання неповнолітньої дитини на даний час не існує. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання 13.03.2014 року та 01.04.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому на підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області 20.07.2012 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Прутівської сільської ради Романівського району Житомирської області 18.02.2013 року (а.с. 9). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання неповнолітньої дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved