Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якому вказала, що 03.10.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. 13.03.2012 року Подільським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, а також стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно. Однак відповідач вказану суму аліментів не сплачує, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 05.09.2014 року складає 40 000,00 грн. Позивач зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про погашення вказаної суми заборгованості в добровільному порядку, однак відповідачем дана сума заборгованості погашена не була. Крім того, відповідач не піклується про фізичний, моральний та духовний розвиток дитини, дитину повністю утримує позивач. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] та покласти на відповідача судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, в матеріалах справи міститься заява відповідача, згідно якої він просить проводити розгляд справи за його відсутності та зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, представником третьої особи було надано суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що відповідач надав нотаріально завірену заяву державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори про те, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим представник третьої особи вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 03.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м.Києві (а.с.3). Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 13.03.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Крім того, вказаним рішенням було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.05.2011 року до повноліття дитини (а.с.5). Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ в м.Києві від 30.01.2013 року було відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного вище рішення (а.с.7). Відповідно до розрахунку Відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ в м.Києві від 05.09.2014 року, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 40 000,00 грн. (а.с.8). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В матеріалах справи відсутні докази невинуватості відповідача у невиконанні ним своїх батьківських обов'язків, що свідчить про його винні дії. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно не виконує свого батьківського обов'язку по утриманню та вихованню його неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved