Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 11 січня 2005 року. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки щодо ведення спільного господарства. В шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач близько трьох років не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Тому просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживанні з нею та стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилась, її представник подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 січня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис № 19 (а.с. 10). В шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 11, 12). На даний час діти проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS], що вбачається із копії виписки № 02-02/0856 з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 20 лютого 2019 року. Довідок про свої доходи сторони суду не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, дітей залишити проживати з позивачем. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач обрала спосіб присудження аліментів у частці від заробітку, тому можливість стягнення аліментів у відмінний спосіб (твердій грошовій сумі) позбавлена правових підстав. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує відсутність інформації про доходи сторін, потреби дітей щодо належного утримання. За змістом ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 25 лютого 2019 року. Що стосується стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ На підтвердження розміру витрат позивач подала квитанцію на суму 3 000 грн. Вказану суму витрат суд вважає співмірною із складністю справи; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач доказів не співмірності витрат суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. слід стягнути з відповідача. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 768 гривень 40 копійок судового збору на користь держави за вимогу про стягнення аліментів та 768 гривень 40 копійок судового збору в користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved