Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом вказуючи, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі вони не перебували, від спільного проживання мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею, з відповідачем вони спільно не проживають, коштів на утримання дитини відповідач добровільно не сплачує, просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітньої дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити, з урахуванням 4000 грн., які відповідач у сукупному розмірі сплатив на утримання дитини з листопада 2017 року (а.с.37). Відповідач до судового засідання не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини з урахуванням виплачених сум, повідомив, що працює слюсарем на агрофірмі та отримує заробітну плату у розмірі 3500 грн., стан його здоровя задовільний, інших дітей не має (а.с. 38). Ухвалою суду від 15 серпня 2018 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували, від спільного проживання сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], згідно зі свідоцтвом про народження (а.с. 6). Дитина проживає спільно з позивачем по справі, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини надає періодично. Судом встановлено, що сторони мешкають окремо, відповідач дитину не утримує. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, донька перебуває на її повному утриманні, відповідач добровільно коштів на утримання дитини надає періодично, хоча має таку можливість. Відповідач є працездатним, інших стягнень за виконавчими листами не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України. Стан здоров`я позивача, відповідача та дитини задовільний, відповідач працездатний, інших дітей не має. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідач в змозі платити аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частині з усіх видів його доходів, що суд визначає відповідно до ст. 183 СК України з урахуванням 4000 грн. (чотири тисячі гривень), які відповідач сплачував на утримання дитини з листопада 2017 року, розмір яких не оспорюються сторонами. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved