Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав. Посилається на те, що вона з 17.07.2011 року по 21.02.2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них, 28.05.2012 року народився син [PERSON]. За рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.02.2014 року їх шлюб розірвано. 3 моменту розірвання шлюбу і по сьогоднішній день відповідач вихованням, утриманням, навчанням сина не займався, уваги йому не приділяв, матеріально та морально не підтримував. На підставі цього просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, підтвердивши викладені в позові обставини. Просили позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його дитини [PERSON], [INFO], у зв'язку з ухиленням останнім від виконання батьківських обов'язків. Також просили прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина та на утримання позивача в розмірі 1000 (тисячі) та 400 (чотирьохсот) гривень відповідно. Представник третьої особи відділ органу опіки та піклування Заставнівської РДА в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO], надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, вказав, що є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON], в зв'язку із невиконанням ним своїх батьківських обовязків. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні 12.01.2015 року позов не визнав, в судове засідання 24.02.2015 року не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що він за зазначеною адресою, а саме в с. Кулівці Заставнівського району не проживає. З відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача .N'~ 1 0606/14-вх від 16.12.2014 року (а.с. 20) видно, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], в звязку із чим справа розглянута в заочному порядку, що відповідає диспозиції ч. 4 ст. 169 ЦПК України, згідно якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних _ П1дстав. Відповідно до ст., 121 СК України, права та обов'язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, ОСВ1ту. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про Їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Згідно ст. 157 СК У країни, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них. Відповідно до ст. 164 СК України, при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17.07.2011 року по 21.02.2014 року перебували в зареєстрованому шлюб, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №064176 від 17.07.2011 року, штампів в їх паспортах та рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.02.2014 року (а.с. 5-8). Під час проживання однією сім'єю у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Факт того, що біологічним батьком дитини є саме відповідач [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-МИ №164122 від 11.06.2012 року (а.с. 9). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА №01-39/21-3042 від 16.12.2014 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]І.», наданого представником третьої особи в судове . засідання, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON] Аналогічний висновок надав і орган опіки та піклування Товтрівської сільської ради від 23.09.2014 року (а.с. 15). З довідок Товтрівської сільської ради №1098, №1096, №1097 від 20.10.2014 року, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї позивача [PERSON] №1095 від 20.10. 2014 рoкy, довідок Заставнівської ЦРЛ (а.с. 11-14, 16-17) видно, що позивачка здорова за станом здоровя, особа не працює, здійснює догляд за дитиною віком до трьох років, проживає р ом з батьками в окремому житловому будинку. Умови проживання неповнолітнього [PERSON] задовільні. Малолітній [PERSON] на диспансерному обліку в Заставнівській црл не перебуває, однак хворіє на правобічну водянку та потребує оперативного лікування в умовах МДКЛ, що вбачається з висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с. 10). В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що станом на сьогодні малолітньому [PERSON] зроблена операція по видаленню водянки, стан його здоровя задовільний. З висновку органу опіки та піклування Товтрівської сільської ради від 23.09.2014 року, висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА №01-39/21-3042 від 16.12.2014 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї позивача [PERSON] №1095 від 20.10.2014 року (а.с. 13,15) видно, що відповідач [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON] разом із сином не проживає, не цікавиться його життям, здоров'ям, навчанням, інтересами, не приймає участь в його вихованні, а також матеріально не утримує. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON], як батько малолітнього [PERSON] разом із ним не проживає, його вихованням та навчанням не займається, матеріально не утримує. Життям та здоров'ям не цікавиться. Вказали також, що він покинув сім'ю ще до народження сина, його з пологового будинку не забрав, при таїнстві хрещення відповідача [PERSON] також не було Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, серед яких і ті, якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] життям своєї дитини [PERSON] не цікавиться, не забрав його з пологового будинку, батьківського піклування щодо нього не виявляє та повністю самоусунувся від виконання батьківського обов'язку, суд вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO], з метою соціального захисту дитини. Часиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 164 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд, врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], відсутність у нього інших дітей та непрацездатних осіб, що знаходилися б на його утриманні, матеріальне становище та стан здоров'я малолітнього [PERSON], вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, однак в меншому розмірі, ніж просила позивачка на утримання [PERSON], [INFO], до досягнення останнім повноліття, а також аліменти на утримання позивачки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі меншому, ніж вона просила до досягнення малолітнім [PERSON], [INFO] трьох років. Частиною 3 ст. 88 ЦПК визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Також з відповідача в цій частині необхідно стягнути судовий збір, оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до ст. 88УПК України.

Outcome: partial