Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що з 30 листопада 2018 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2020 року, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. У зв`язку із складним матеріальним становищем, вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка - батька дитини. Просить стягнути з останнього аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини викладені в позові. Зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Вона здійснює догляд за малолітньою дитиною, не працює, тому потребує матеріальної допомоги. Вважає, що інвалідність відповідача не є підставою для звільнення від сплати аліментів на її утримання, вона також має інвалідність з дитинства, є інвалідом 3 групи. Відповідачем подано відзив на позов, згідно якого заявлені вимоги він не визнає, просить залишити їх без задоволення. Посилається на те, що позивач є працездатною особою. За положеннями ч.2 ст.75 СК України утримання одного із подружжя можливе за умови, що другий із подружжя може надавати таку допомогу. Він такої можливості не має, оскільки є непрацездатною особою, є інвалідом з дитинства 3 групи. Має значні проблеми із здоров`ям, через що постійно необхідно витрачати кошти на лікування. В судовому засіданні відповідач підтримав викладені у відзиві заперечення. Пояснив, що він є непрацездатною особою, йому встановлена третя група інвалідності, є інвалідом з дитинства. Його малолітній син проживає з позивачкою, на утримання якого він сплачує аліменти. Коштів на утримання позивача він не має. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення відповідача. Просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Вислухав сторони, представника відповідача, дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] (а.с.5). Батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач і відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Як видно із довідок відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної в місті ради, позивач [PERSON] та малолітній [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,9). Позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради та отримує щомісячну допомогу при народженні дитини на сина [PERSON] , [INFO] , яка в серпні 2020 року склала в розмірі 860 грн (а.с.10). Із довідки МСЕК № 516161 видно, що за результатами повторного огляду МСЕК 07 червня 2006 року позивачу (на той час прізвище [PERSON] ) встановлена третя група інвалідності з 01 червня 2006 року безстроково. Причина інвалідності: з дитинства (а.с.43). Також встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в пенсійному фонді України, призначена пенсія по інвалідності 3 групи, інвалідність з дитинства (а.с.33). Згідно з довідкою з акту огляду МСЕК від 07 листопада 2019 року інвалідність встановлена відповідачу з 01 грудня 2019 року безстроково (а.с.35). Протягом останніх трьох років [PERSON] звертався за медичною допомогою: двічі для лікування ГРВІ, з 13 серпня 2019 по 28 серпня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у Криворізькій міській лікарні №10 неврологічному відділенні з діагнозом: віддаленні наслідки тяжкої ЧМТ (1990). В 2020 році тричі проходив лікування у зв`язку з гіпертонічною хворобою ІІ стадії, Наслідки ЗЧМТ (1990р). Астено-невротичний синдром (а.с.34). У зв`язку із захворюваннями та необхідністю лікування відповідачу проводилась магнітно-резонансна томографія, призначалось лікування (а.с.36-38). Судовим наказом Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 20 жовтня 2020 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 1/ 4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з 03 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.40). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з обов`язків чоловіка утримувати свою дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Опікування дитиною певною мірою обмежує можливості працевлаштування особи. Втім, потреба в матеріальній допомозі того з подружжя, хто опікується дитиною, не є вирішальною для існування права на утримання. Право на утримання виникає і тоді, якщо особа є працездатною. Разом з тим, зазначені обставини, безсумнівно враховуються судом при визначенні розміру аліментів. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як встановлено судом, малолітній син сторін проживає з матір`ю, остання не працює. Коштів на утримання позивача відповідач не надає. Подання суду доказів того, що дружина - позивач у справі, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що матеріальний рівень доходів позивачки не достатній для задоволення її потреб. Вона не має можливості отримувати заробіток, у зв?язку з доглядом за малолітньою дитиною, є інвалідом з дитинства 3 групи. Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідач не працює, отримує пенсію по інвалідності, є інвалідом з дитинства 3 групи, має певні захворювання, зобов?язаний до сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/ 4 частини заробітку на користь позивача, а також враховує необхідність грошових коштів для задоволення його потреб. Відповідно до ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з урахуванням вищенаведених обставин і норм діючого законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що розмір аліментів, який просить позивач стягнути на своє утримання значно вплине на матеріальне становище відповідача та приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 1/ 6 частини заробітку (доходу), оскільки останній не надав суду доказів щодо свого майнового стану та не довів того, що не має можливості надавати таку допомогу. Також, суду не надано доказів про наявність на утриманні відповідача інших малолітніх дітей або непрацездатних осіб, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дружину. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/ 6 частини заробітку (доходу) відповідача. В задоволенні іншої частини вимог -необхідно відмовити У зв?язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду, підлягає стягненню з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial