overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Батько дитини, відповідач - [PERSON] ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги в судовому засіданні підтримала в повному обсязі. Відповідач в суді позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, не заперечує. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії [NUMBER] від 24.09.2008 року, виданим ВРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними на даний час розірвано. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному утриманні позивача, батько дитини, відповідач - [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказане підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Батько дитини, відповідач - [PERSON] ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги в судовому засіданні підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в суді позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, не заперечує. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 30.01.2007 року, виданим ВРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак, проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному утриманні позивача, батько дитини, відповідач - [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказане підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Батько дитини, відповідач - [PERSON] ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги в судовому засіданні підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в суді позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, не заперечує. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 12.12.2007 року, виданим ВРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак, проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному утриманні позивача, батько дитини, відповідач - [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказане підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні та виховуються позивачем одноособово. З 2005 року відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] та [PERSON]. Батько дітей, відповідач - [PERSON] ухиляється від утримання дітей, в тому числі і від утримання дочки [PERSON], добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі, які знаходяться в зареєстрованому шлюбі, однак, на даний час проживають окремо. Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2005 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 13.07.2005 року і до повноліття дітей. На утримання дочки - [PERSON], [INFO] з відповідача аліменти не стягуються. Батько дитини [PERSON], [INFO], відповідач - [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує та виховує дітей одноособово, та що відповідач є працездатним. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 229 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO] та дочка -[PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача та виховуються позивачем одноособово. Батько дітей, відповідач -[PERSON] ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, щомісячно, до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач в відкрите судове засідання не з»явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, подала до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, через канцелярію суду, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, позов визнав в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак, проживають окремо. Сторони являються батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, батько дітей, відповідач -[PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Батько дітей, відповідач - [PERSON], ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина -[PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивач в відкрите судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, подала до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи в її відсутність. Позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити її позов. Відповідач в відкрите судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, подав до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив провести розгляд справи в його відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 11.03.2006 року відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, батько дітей, відповідач - [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.05.1985року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною звернення до суду є те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримала позов. Відповідач позов визнав, про що надав суду заяву. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановленими та визнаними обставинами є : - 01.05.1985 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. - позивач не бажає спільно проживати з відповідачем, оскільки відсутні почуття, взаєморозуміння, сторони проживають окремо.Відповідач зловживає спиртними напоями, що є основною причиною для розірвання шлюбу. Сторони не бажають відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить питання відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. На даний час сім'я розпалася, подружжя має різні інтереси, погляди на сімейне життя, а тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, подала заяву де просить розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи будь-яких клопотань суду не подавав. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.08.2014року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви та наданих додатково письмових пояснень вбачається, що причина звернення до суду з даним позовом - відсутність будь-яких відносин між сторонами, формальне існування шлюбу.. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Позивач не змінювала прізвище при укладенні шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2005 року, від шлюбу мають сина [PERSON] 06.06.2006р.н. На даний час сім'я розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні підтримала позов. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 06.08.2005 року зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON] 06.06.2006року народження. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Позивач в судовому засіданні категорично наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що примирення в сімї не можливе, в звязку з тим, що вона тривалий час проживає з іншим чоловіком з яким має намір створити нову сімю. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, подружжя проживає окремо з 2016 року. Ні позивач, ні відповідач не бажає відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити - «Рижова». Позивач просила залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved