Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 19 вересня 2008 року, від якого не мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки та з 01 серпня 2015 року мешкають окремо. Спільне життя не склалося через провокування відповідачем сімейних сварок, пі час яких відповідач іноді застосовував фізичне насилля по відношенню до позивача, свідком чого був неповнолітній син позивачки. Позивач надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу між сторонами наполягає, просила змінити її прізвище на дошлюбне, а саме: «Мінєєва», а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Відповідач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи у судовому засіданні від 12 листопада 2015 року, додавши до неї письмові пояснення, які просив суд врахувати при розгляді справи, відповідно до яких позивачка є психічно неврівноваженою людиною, що є спадковим, під час сімейного життя влаштовувала сварки з відповідачем, зазначає про неправильне виховання дітей, просив суд відмовити у задоволенні позову. За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 2008 року, зареєстрованого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 2535, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Також судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, на час вирішення справи сторонами жодних заходів для примирення не вживається. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, та до цього часу не поновлені, позивач наполягає на розірванні шлюбу між нею та відповідачем, а відповідач в свою чергу також зазначає про труднощі у спільному житті, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Крім того, Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, змінити на дошлюбне, а саме: «Мінєєва». Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved