Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову, позивач зазначає, що вона та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18.11.2009 року. З відповідачем у справі вони деякий час мешкали разом і мали намір створити сім`ю, в зв`язку з чим останній був зареєстрований за спірною адресою. Однак, спільне проживання було припинено і відповідач понад рік не проживає у квартирі [ADDRESS] . Останній залишив помешкання добровільно, він ее є членом сім`ї позивача. Позивач посилається на те, що вона, як співвласник квартири, зобовязана нести тягар утримання свого майна, який збільшується відповідно до кількості зареєстрованих осіб, оскільки за таких обставин нараховуються комунальні послуги. Відповідач, в свою чергу, участі в утриманні квартири не приймає, а місце його знаходження позивачу не відомо. У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2020 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, судова повістка повернулась до суду в зв`язку з відсутністю адресата за адресою реєстрації, в зв`язку з чим на підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18.11.2009 року. Відповідач зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS] . Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення права власності без позбавлення права користування і володіння майном. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до Акту про непроживання особи у житловому приміщенні від 27.05.2019 року, що складений співвласниками квартири [ADDRESS] , та засвідчений підписами свідків, відповідач не проживає за вищевказаною адресою більше 1 року. Відповідач не несе витрат з утримання житла за адресою реєстрації, не користується ним. Будь-які докази, які б свідчили, що у відповідача існують перешкоди у проживанні в спірній квартирі, суду не надані. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин,

Outcome: approved