Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовною заявою, вказав, що з 03.08.2012 року на підставі наказу № 50 к від 03.08.2012 року він працював на Приватному підприємстві «Еліос-Луганськ» на посаді монтажника освітлювальної мережі 3-го розряду по трудовому договору. Наказом N 161 к від 12.06. 2013 року він був звільнений на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні йому не було виплачено заробітну плату за травень та червень місяці (усього за 43 календарних дні) у сумі 3214,93 грн. Просить суд стягнути з Приватного підприємства «Еліос-Луганськ» на його користь заробітну плату, за травень та червень 2013 року, виходячи з розміру середньої зарплати 3214,93 грн. за місяць. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з'явився, про день, місце, годину розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позов, в якому вказав, що заборгованість із заробітної плати у сумі 3214,93 грн. виникла з навмисних дій КП «Відродження». 03.04.2014 року ПП «Еліос-Луганськ» подано на виконання до ВДВС Стахановського МУЮ наказ Господарського суду Луганської області про стягнення з КП «Відродження» суми боргу. При надходженні коштів на рахунок вони будуть сплачуватися на заробітну плату та загальнообов'язкові платежі, у тому числі позивачу. На підставі ч.4 ст.169, ч.1,2 ст.224 ЦПК України ухвалено рішення про заочний розгляд справи, а також про розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного Процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. На підставі наказу № 50 к від 03.08.2012 року [PERSON] працював на Приватному підприємстві «Еліос-Луганськ» на посаді монтажника освітлювальної мережі 3-го розряду по трудовому договору. Наказом N 161 к від 12.06. 2013 року [PERSON] був звільнений на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні йому не було виплачено заробітну плату за травень та червень місяці (усього за 43 календарних дні) у сумі 3214,93 грн. Заборгованість по заробітній платі [PERSON], згідно довідки виданої ПП «Еліос-Луганськ», за травень та червень місяці (усього за 43 календарних дні) складає 3214,93 грн. Відповідно до частини 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності , а також осіб , які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України не виконував своїх обов'язків по регулярній виплаті заробітної плати позивачу, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнути з відповідача на користь позивача залишок заборгованості по заробітній платі в сумі 3214,93 грн. У зв'язку з тим, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial