Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що 08.11.2003р. між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2017р. призначено подружжю строк для примирення до 27.09.2017р. Позивач у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, натомість матеріали справи містять від неї заяву, у якій вона просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, натомість матеріали справи містять від нього заяву, у якій він позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки матеріально забезпечує дружину та доньку. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 08.11.2003р. зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 1167. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує лише формально. З огляду на те, що протягом визначеного судом строку подружжя не примирилось внаслідок небажання позивача відновлювати шлюбні відносини, суд вважає примирення сторін неможливим, призначення додаткового строку на примирення безпідставним та необґрунтованим. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На теперішній час позивач проживає разом з малолітньою донькою сторін, займається її вихованням та утриманням. Відповідно до п.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на те, що неповнолітня дитина сторін знаходяться на утриманні позивача, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, а також, що відповідач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів матеріального утримання доньки, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів. Враховуючи вищевказане суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.7 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ч.1 до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved