Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з дійсним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до повноліття його сина [PERSON], [INFO], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, після чого по 1/4 частині всіх видів заробітку до повноліття сина - [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, підтримує позов в повному обсязі та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, але надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, у винесенні рішення покладається на розсуд суду. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що з [PERSON] [PERSON] [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з серпня 2014 року і по квітень 2018 року. 22 серпня 2015 року у сторін народився син - [PERSON], батьком якого зареєстрований відповідач [PERSON] Син проживає з позивачкою. В квітні 2018 року сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства. Основною причиною є безвідповідальне ставлення відповідача до сім'ї та матеріального забезпечення сім'ї та дитини.\~В квітні 2018 року відповідач\~повністю припинив матеріальне забезпечення сімї, не надає позивачу матеріальної допомоги навіть на\~утримання дитини.\~Таку свою\~поведінку він\~пояснює тим,\~що у\~нього нібито\~немає коштів.\~Тому після\~припинення сторонами\~сумісного проживання\~син знаходиться\~тільки на\~утриманні позивача,\~внаслідок чого\~вона змушена\~звернутися до\~суду з\~цим позовом.\~З відповідача\~вже стягуються\~аліменти на\~користь [PERSON]\~на утримання\~їх сина\~-\~[PERSON],\~[INFO],\~у розмірі\~1/4 частини усіх видів його заробітку до повноліття сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, на даний час він має постійно місце роботи та стабільну заробітну плату, і таким чином повинен та має можливість сплачувати аліменти на утримання їхнього сина. Окрім того, суд проаналізував доходи відповідача по справі, дійшов до висновку, що відповідач за рівнем свого матеріального становища може надавати позивачу матеріальну допомогу у вигляді аліментів в розмірі 1/6 частини свого заробітку до повноліття його сина [PERSON], [INFO], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, після чого по 1/4 частині всіх видів заробітку до повноліття сина - [PERSON] Вадіма, в звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved