Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду, зазначивши в позовній заяві та підтримавши в судовому засіданні то, що він з 13 серпня 1996 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка померла [INFO]. На момент одруження дружина була власником квартири [ADDRESS]. Він, як чоловік померлої є спадкоємцем першої черги за законом, а отже мав успадкувати майно померлої в т.ч. і зазначену квартиру. Однак, звернувшись в нотаріальну контору по питанню прийняття спадщини після смерті дружини, дізнався, що за життя 20 лютого 1997 року дружина склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві особистої власності квартиру за [ADDRESS] заповіла [PERSON]. Нотаріусом йому було роз»яснено, що він як непрацездатний вдівець, а він є непрацездатним, є інвалідом 1-ї групи по зору ( взагалі не зрячий) спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б йому за законом. Отже, відповідно до діючого законодавства він мав би успадкувати квартиру після смерті дружини в цілому, але оскільки є заповіт складений дружиною на імя [PERSON] то він повинен успадкувати ? частину цієї квартири. В зв'язку з цією обставиною він звернувся до суду з позовом, який і просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, позивач не заперечує проти вирішення справи у їх відсутність, отже суд, відповідно до вимог ст.. 224 ЦПК України ухвалив розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані суду докази суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. З довідки про технічний стан нерухомого майна та технічного паспорту на квартиру встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON]., згідно договору купівлі-продажу від 30.05.1992 року, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого Тульчинським МБТІ за реєстровим № 44 РК № 17 від 04.06.1992 року та належала [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 13 серпня 1996 року позивач у справі та [PERSON] зареєстрували шлюб в Немирівському РАГС актовий запис № 50 від 13.08.1996 року. Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER] від 22 січня 2013 року [PERSON] померла [INFO]. З довідки МСЕК МСЕ № 061602 від 02.04.1994 року [PERSON] є інвалідом з дитинства , 1-ї групи по зору, безстроково. Частиною 1 ст. 1241 визначено, що малолітні,неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обов'язкова частка). Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Отже, позивач у справі [PERSON] як непрацездатний вдівець ( інвалід 1-ї групи) має право на обов'язкову частку майна померлої дружини [PERSON] незалежно від змісту заповіту, який складено нею на зазначену квартиру на імя [PERSON] Враховуючи, що позивач, в разі відсутності заповіту успадкував би право на всю квартиру, а відповідно до ст.. 1241 ЦК України він має право на ? частину як обов'язкову частку, то за ним слід визнати право власності в порядку спадкування на обов'язкову частку в розмірі ? частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій [INFO] [PERSON] Вирішуючи питання, щодо стягнення сплати судового збору суд вважає, що даний судовий збір підлягає стягненню з відповідачки [PERSON]

Outcome: approved