Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою, у якій просить визнати недійсними прилюдні торги по реалізації арештованого майна, а саме: 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], які відбулись 17.11.2014р., протокол проведення електронних торгів № 12364 від 17.11.2014р., акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 12.12.2014р. та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер НАК № 468507, р. № 865, видане 27.12.2014р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх повністю, посилаючись на те, що позивач не отримувала жодних повідомлень про проведення відповідних прилюдних торгів, прилюдні торги були проведені після спливу шестимісячного строку чинності звіту про оцінку майна, а також на те, що всупереч вимогам закону при реалізації 1/3 частини квартири відповідна частина не була виділена в натурі. Крім того стверджувала, що права позивача були порушені внаслідок проведення оспорюваних торгів, оскільки за їх результатом до квартири було вселено сторонню особу. Представники [PERSON], а також Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що органи державної виконавчої служби діяли відповідно до чинного законодавства, а також на те, що проведення спірних торгів не призвело до порушення прав або законних інтересів позивача. [PERSON] у судове засідання не зявилась, натомість звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, у якій у задоволенні позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] підприємство «[PERSON] центр» Міністерства юстиції України, а також треті особи [PERSON] та [PERSON] явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча повідомлялись про дату, час та місце судових засідань у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 квартири за адресою [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.10.2003р. (а.с. 12), що підтверджується також [PERSON] довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно №53030734 від 11.02.2016р. (а.с. 8-9). 17.11.2014р. було проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10.10.2003р. Відповідно до протоколу №12364 проведення електронних торгів, які відбулись 17.11.2014р.(а.с. 14-15), а також [PERSON] про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 12.12.2014р. (а.с. 13) переможцем вказаних торгів стала [PERSON], яка сплатила суму у розмірі 90170,00 грн. 27.12.2014р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер НАК № 468507, р. № 865, на підставі якого право власності [PERSON] на вказане майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується [PERSON] довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53030734 від 11.02.2016р. (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на порушення при проведенні відповідних торгів вимог п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999\~р. № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999\~р. за №\~745/4038 (далі Тимчасове положення №68/5), відповідно до якого спеціалізована організація протягом трьох робочих днів з дня публікації інформаційного повідомлення про проведення прилюдних торгів письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Водночас, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що сторонами відповідного виконавчого провадження є [PERSON] (боржник) та [PERSON] (стягувач), тоді як [PERSON] не є стороною відповідного виконавчого провадження, а відтак у спеціалізованої організації був відсутній обовязок повідомляти позивача про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Крім того, на момент проведення оскаржуваних торгів порядок реалізації арештованого майна визначався уже Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції Українивід 16.04.2014р. № 656/5 та зареєстрованим в Міністерствіюстиції України16.04.2014р. за №\~427/25204, який не передбачав окремого повідомлення учасників виконавчого провадження про заплановані прилюдні торги. Щодо посилання [PERSON] на порушення її переважного права перед іншими особами на викуп частки у праві спільної часткової власності внаслідок неповідомлення про проведення оспорюваних торгів, то відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Оскільки належна [PERSON] 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS], відчужувалась саме у порядку продажу з публічних торгів, у [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦК України було відсутнє переважне право на придбання такої частки. Суд також не бере до уваги твердження позивача про порушення ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 379 ЦПК України, за змістом яких у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця, оскільки з наданої позивачем [PERSON] довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №53030734 від 11.02.2016р. вбачається, що спірна квартира належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] саме на праві спільної частковою власності (по 1/3 частині), а відтак частка [PERSON], на яку було звернено стягнення, уже була визначена. При цьому суд розяснює позивачу, що законодавство не передбачає виділення в натурі частки у праві спільної часткової власності в якості обовязкової та необхідної передумови для звернення стягнення на таку частку. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Згідно з ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Як вбачається з матеріалів справи, звіт про оцінку майна, що було реалізовано в межах виконавчого провадження, був складений 12.05.2014р. (а.с. 78), тоді як торги проведено лише 17.11.2014р., тобто після спливу визначеного ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» шестимісячного строку. Водночас, з аналізу ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку чинності звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні вбачається, що таке положення спрямоване на захист прав та інтересів не будь-якої особи, а саме боржника, оскільки забезпечує продаж відповідного майна з публічних торгів за ціною, яка максимально наближена до ринкової на момент проведення таких торгів. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають. Як встановлено судом, [PERSON] не є стороною відповідного виконавчого провадження та не є власником частки, на яку було звернено стягнення шляхом проведення спірних електронних торгів, з урахуванням чого суд доходить висновку, що порушення ст.\~58 Закону України «Про виконавче провадження» внаслідок проведення торгів після спливу визначеного шестимісячного строку чинності звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні не призвело до порушення прав або законних інтересів позивача, а відтак не може бути підставою для задоволення позову [PERSON] Суд не бере до уваги також посилання позивача на порушення її прав внаслідок того, що за результатом торгів до квартири, співвласником якої вона є, вселено сторонню особу, оскільки, по-перше, такі обставини виходять за межі предмету даного спору, та по-друге, не призвели до зменшення змісту або обсягу належного позивачу права на 1/3 частину відповідної квартири. Щодо твердження позивача про порушення державним виконавцем вимог п.\~5.12.5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. №74/5, внаслідок того, що відповідна частка квартири не вилучалась у боржника, суд зазначає, що стягнення було звернуто на частку у праві спільної часткової власності, а не на виділений у натурі обєкт нерухомості. Крім того, оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням №68/5. Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 23.09.2014р. №3-112гс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України. З огляду на викладене у суду відсутні визначені законом підстави для задоволення даного позову, а відтак судові витрати відповідно до ст.\~88 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed