Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрованой 24 листопада 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Чернігова Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 2564. Після розірвання шлюбу позивач бажає мати прізвище « [PERSON] ». Також позивач просить, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по даній справі згідно квитанцій. Позов мотивований тим, що в період подружнього життя між [PERSON] та відповідачем з будь-яких не значних питань почали систематично виникати сварки та суперечки, які закінчувались довготривалими сімейними конфліктами. Причиною таких сварок та конфліктів є несумісність характерів сторін справи. За час спільного проживання позивач із відповідачем неодноразово намагались налагодити нормальне сімейне життя однака такі спроби ні до чого не призводили. Позивач зазначає, що відповідачем разом не проживають, фактично припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, відновлювати розірвані відносини не збираються. Від шлюбу позивач має спільних дітей з відповідачем, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач в підготовче засідання не з`явилась, в позовній заяві вказала про розгляд справи без її участі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, також надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з [PERSON] позивачка перебуває в шлюбі, зареєстрованому 24 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2564, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного подружнього життя з [PERSON] у позивача є двоє неповнолітніх дітей, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 19.06.2012, актовий запис № 1437, а також донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 12 вересня 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК України). Отже, після розірвання шлюбу прізвище позивачу необхідно залишити прізвище « [PERSON] » за її проханням. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн. Решту судового збору в сумі 454,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved