Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.04.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір позики грошей у формі розписки, за яким вона передав відповідачу 9380 гривень. За користування коштами згідно умов договору позики відповідач брав на себе зобов`язання повернути всю суму до 10.09.2018 року. 13.06.2019 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про повернення коштів в сумі 9380 гривень. Відповідач свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає. А тому просить стягнути з відповідача на його користь 9380 грн. заборгованість за договором позики та понесені судові витрати 1801 грн. Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, а також просив його позовні вимоги в частині індексу інфляцій на 3 % річних залишити без розгляду. Представник третьої особа в судовому засіданні позов визнала частково, просила відмовити в частині зобов`язання МРВ ДВС здійснення розрахунку кінцевої суми розрахунку за весь час прострочення. Відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явився. Суд, за згодою позивача та враховуючи вимоги ст.ст. 280-281 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 15.04.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошей у формі розписки, за яким вона передала відповідачу 9380 гривень. За користування коштами згідно умов договору позики відповідач брав на себе зобов`язання повернути всю суму до 10.09.2018 року (а.с.6). 13.06.2019 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про повернення коштів в сумі 9380 гривень. (а.с.13). Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми ( ст. 1047 ЦК України ). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач взяті на себе зобов`язання в зазначений строк не виконав. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушене відповідачем та підлягає захисту, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача основну суму боргу у розмірі 9380 гривень. Що до позовної вимоги про стягнення з відповідача 1000 грн. на послуги адвоката то в цій частині слід відмовити, оскільки позивачем не надано жодних доказів про підтвердження сплати вказаної суми. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається пропорційно розміру задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 715,42 грн. (801 грн. * 9380 / 10502). На підставі викладеного, ст.ст. 525-526, 530, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

Outcome: approved