Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом [PERSON] про зміну розміру та порядку стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Джержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2012 року. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Також, згідно з рішенням Джержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2012 року по цивільній справі № 2/2011/3561/2012, 2011/5645/2012 за позовом позивачки, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 400 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини, у зв'язку з чим змушена звернутись до суду з позовом про зміну розміру та порядку стягування аліментів. В судове засіданні позивачка не зявилась, надала до суду заяву, де просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. Причину неявки не повідомив. Вивчивши матеріали вказаної цивільної справи, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Зясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Джержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2012 року. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Також, згідно з рішенням Джержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2012 року по цивільній справі № 2/2011/3561/2012, 2011/5645/2012 за позовом позивачки, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 400 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Реальний розмір аліментів, які позивачка на цей час отримує від відповідача, значно менший за необхідний, що ставить позивачку в скрутне матеріальне становище, та не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини. Донька сторін у справі з народження перебуває на обліку лікаря нервопатолога, що підтверджується медичними висновками, та потребує постійних додаткових витрат на лікування та оздоровлення. Відповідач не бере на себе додаткових витрат на дитину, додаткові витрати на навчання, харчування, одяг та взуття оплачує позивач , також дитина відвідувала додатково курси англійської мови з серпня 2017 по травень 2018 копії. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя до свого житла і кореспонденції. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. \~ \~ \~ \~Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в частці від доходу, суд вважає за можливе задовольнити вказаний позов. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного вище,

Outcome: approved