Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 18.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за № 3286. Позивач у позові вказує, що вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї позивач називає те, що останнім часом їх шлюбні відносини не склались через різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим між ними виникали непорозуміння, що стали підставою для припинення спільного проживання, а тому з жовтня місяця 2016 року вони проживають роздільно. За цей час вони створили нові сім'ї з іншими людьми, отож позивач вважає, що сім'я фактично розпалась, а її збереження буде суперечити їх інтересам, що є підставою для припинення шлюбу. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй набуте під час шлюбу прізвище «[PERSON]» та вирішити питання судових витрат. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, залишити прізвище набуте у зв'язку із реєстрацією шлюбу «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, що надав суду позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, просить суд розгляд справи проводити за його відсутності. Зважаючи на те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксуваня судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.50. У шлюбі мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В заявах, що сторони направили в адресу суду, обоє висловили стійке волевиявлення спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, наміру на примирення жодна із сторін не висловила. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим, тому суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем відсутні близькі стосунки, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення. Зважаючи на встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України, суд залишає за позивачкою, за її проханням, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище - «[PERSON]». У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 158, 169, 212-215 ЦПК України,

Outcome: approved