Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки сторони припинили з січня 2007 року. З моменту припинення шлюбних стосунків відповідач дитини не бачив, участі у вихованні не приймає. Відповідач написав нотаріально засвідчену заяву про позбавлення його батьківських прав. Тому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношені малолітнього [PERSON], присвоїти [PERSON] прізвище «[PERSON]» та по батькові «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб 27 вересня 2005 року (а.с.8). Даний шлюб був розірваний 22 вересня 2009 року (а.с.7). [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З висновку щодо доцільність позбавлення батьківських прав від 13.11.2014 року № 1526/07-12 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров»я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідач написав заяву на згоду позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], що нотаріально посвідчено (а.с.10). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та навчанню свого неповнолітнього сина, а також письмово підтвердив відмову від нього, тому суд, вважає, за можливе позбавити його батьківських прав. Стосовно вимоги позивача про зміну прізвище і по батькові дитини, то суд не може задовольнити дану вимогу виходячи з наступного. Зміна прізвища і по батькові дитини за заявою матері, можлива в разі звернення до суду із заявою про виключення даних про батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи, що позивач даної вимоги не ставив, у відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд відмовляє у задоволення даної вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial