Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 12 березня 2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що 12 березня 2008 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір іпотеки, предметом якого є надання [PERSON] в іпотеку двохкімнатної квартири № 4 загальною площею 55,90 кв.м,, в т.ч, житловою площею 31.10 кв.м. в житловому будинку по [ADDRESS] Кременецького району Тернопільської області. Зазначений договір укладено для забезпечення зобов'язань [PERSON] перед відповідачем на суму 26345 доларів США кредиту для придбання житла. Кредит наданий [PERSON] на умовах договору від 12.08.2008 року №ТЕКОGK000000001З. Право власності на предмет іпотеки набуто [PERSON] 12 березня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу від 12 березня 2008 року і зареєстроване Кременецьким БТІ 12 березня 2008 року. В день укладення кредитного договору, договору іпотеки 12.03.2008 року в позивача банком вилучено правовстановлюючі документи, що завадило зареєструвати позивачу місце свого проживання, в переданій в іпотеку квартирі, та місце проживання членів її сім'ї - дітей [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO], чоловіка [PERSON]. Представник позивача просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 12.03.2014 року з тих підстав, що вказаним договором порушені майнові права її неповнолітніх дітей, оскільки при укладені договору порушено ряд норм чинного законодавства України, норми міжнародного права, які гарантують права дітей на житло, а саме: ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, ч.6 ст.203 ЦК України, ч.1 ст.З Конвенції про права дитини від 20.11.1989року, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», а відсутність дозволу органу опіки і піклування на розпорядження власником житла без врахування права та інтересу його неповнолітніх дітей на момент вчинення такого правочину, спричиняє для сторін договору нікчемність такого правочину із наслідками передбаченими ст.216 ЦК України. Окрім того, згідно умов п. 11 договору іпотеки предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця на час дії договору. В п. 14.2. зазначено, що на час укладення договору іпотеки, іпотекодавець має право відчуження предмету іпотеки. Зазначені умови договору підтверджували право власності позивача на предмет іпотеки і право користування ним її дітей,згідно положень ст.156 чинного Житлового кодексу Української РСР. В судовому засіданні представник відповідача Шацька С.І. позовні вимоги не визнала, заперечує недійсність договору іпотеки від 12.03.2008 року, вважає його укладеним належним чином, підстав для визнання договору іпотеки недійсним немає, про що відповідач вказує у своїх запереченнях. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Причини його неявки суду невідомі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В розпорядження суду надано договір іпотеки 12 березня 2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк», предметом якого є надання [PERSON] в іпотеку двохкімнатної квартири № 4 загальною площею 55,90 кв.м,, в т.ч, житловою площею 31.10 кв.м. в житловому будинку по [ADDRESS] Кременецького району Тернопільської області. Згідно довідки Кременецького РК БТІ № 466 від 02.07.2014 року станом на 01.01.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки Великобережецької сільської ради № 251 від 15.04.2014 року, у квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований, але фактично проживають чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є мамою [PERSON], [INFO]. Згідно даних про народження [PERSON],[INFO], її мамою є [PERSON]. Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, що беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ст. 10 ЦПК України. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. З представлених представником позивача доказів та надах в судовому засіданні пояснень вбачається, що чинне законодавство України щодо отримання кредиту особою, яка має малолітніх дітей; передачі майна в іпотеку, з врахуванням обставин, наведених в позовній заяві, а також законодавство щодо повноваженнь нотаріусів в частині отримання згоди ограну опіки та піклування без реєстрації дітей та наявності у них права власності у майні переданому в іпотеку, не регулює зазначені представником позивача правовідносини і не передбачає недійсності договору іпотеки із зазначених позивачем підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Позивачем не представлено доказів, а судом не встановлено фактів недійсності правочину: договору іпотеки від 12.03.2008 року з підстав, зазначених у законах України, а тому суд приходить до висновку, що пред'явлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення. В силі дії ст. 88 ЦПК України не підлягають поверненню і судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed