Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 30.01.2004 року між ними у відділ реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві було укладено шлюб, про що здійснено актовий запис № 104. Від шлюбу мають трьох спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, поваги, довіри в сімейних стосунках, які призвели до розпаду сім'ї. З 15.04.2012 року сторони проживають окремо. Вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. Просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення даного позову. Судом було прийнято заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких представник позивача просить стягнути аліменти на утримання дітей за минулий час, а саме з моменту пред'явлення попереднього позову до суду про стягнення аліментів, тобто з 11.02.2013 року з урахуванням того, що позивачем раніше вживались заходи щодо стягнення аліментів з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень до позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, пояснили суду, що заперечують проти стягнення аліментів в частині від заробітку (доходу) відповідача щомісячно та просили суд стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600-700 грн. щомісячно на утримання дітей. Також заперечували проти стягнення аліментів за минулий час. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який був укладений 30.01.2004 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві, про що здійснено актовий запис № 104 (а.с.7). Сторони мають трьох спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.8-10). В даний час сторони проживають окремо, діти проживають разом з позивачем. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви, пояснень сторін, які беруть участь у справі вбачається, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, надання строку на примирення є недоцільним. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що 11.02.2013 року позивач вже зверталась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, однак ухвалою суду від 21.06.2013 року подану нею позовну заяву залишено без розгляду. З конструкції ч.2 ст.191 СК України вбачається, що стягнення аліментів за минулий час можливе при одночасному існуванні двох умов: вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів і ухилення відповідача від їх оплати. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виплати аліментів, що є підставою для відмови у зазначених позовних вимогах про їх стягнення за минулий час. Враховуючи вимоги ст. 182, 181, 183 СК України, а саме враховуючи матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що позов в частині сплати аліментів підлягає частковому задоволенню, а аліменти повинні бути визначені у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 02.09.2013 року. На підставі п.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial