Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛИС-С» про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг у розмірі 449 400 грн., пені за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 5 281, 99 грн. та 3% річних у розмірі 1 218, 92 грн., а всього - 455 900, 91 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач 03 липня 2012 року уклав з ним, як з адвокатом, договір про надання юридичних послуг, за яким адвокат зобов'язувався за завданням замовника надавати йому юридичні послуги, а замовник зобов'язувався прийняти та оплатити надані йому послуги. Позивачем було надано відповідачу юридичні послуги та підписано сторонами акти виконаних робіт за липень 2012 року - серпень 2013 року на суму 449 400 грн. Оскільки відповідач не оплатив надані йому юридичні послуги, то позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача суму боргу, пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання та три відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення боргу по оплаті за надані юридичні послуги, заперечував проти стягнення пені та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов'язання. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 03 липня 2012 року між ТОВ «ЛИС-С» (замовник) та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг, згідно з пунктом 1.1. якого адвокат зобов'язувався надавати замовнику юридичні послуги на умовах і в обсязі, що встановлені цим договором (а.с.а.с. 11 -12). 04 липня 2012 року було узгоджено завдання до договору про надання юридичних послуг від 03 липня 2012 року (а.с.13). 04 липня 2012 року між сторонами було укладено Додаток №1 до договору 03 липня 2012 року, яким було встановлено, що в кінці кожного місяця сторони затверджують об'єм виконаних робіт шляхом підписання акту здачі-прийомки виконаних робіт і погоджують суму для оплати виконаних робіт, на підставі чого виконавець виставляє рахунок на оплату послуг (а.с. 95). На виконання умов договору та додатку №1 сторонами було складено та підписано акти здачі-прийомки виконаних робіт (а.с.а.с. 14-27). Позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату послуг (а.с.а.с. 96-109). Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнта. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідачем не заперечувався факт надання позивачем послуг та сума боргу. А тому, враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення суми боргу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Пунктом 5.2. договору про надання юридичних послуг передбачено сплату пені замовником за невчасну оплату послуг у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 5 281, 99 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1 218, 92 грн., що обґрунтовані розрахунком, викладеним позивачем у позовній заяві, також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що у позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму боргу з урахуванням пені та трьох відсотків річних, у розмірі 455 900, 91 грн. (449 400 грн. + 5 281, 99 грн. +1 218, 92 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 441 грн.

Outcome: approved