Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка на теперішній час є студенткою денного відділення факультету соціології та управління Запорізького національного університету. Дочка жодних доходів не має, потребує матеріальної допомоги. Відповідач має стабільний заробіток, що надає йому можливість утримувати дитину до закінчення навчання. У звязку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з початку навчання у Запорізькому національному університеті і до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрирічного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання у Запорізькому національному університеті у розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг, до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрирічного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 19), через канцелярію суду подала заяву (а.с. 21), у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 20), через канцелярію суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно (а.с. 22). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 18), про причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надала, у звязку з чим причина неявки визнана судом неповажною. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача, відповідача та третьої особи. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що з 27 серпня 1998 року сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 16 травня 2006 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 014068 (а.с. 7).. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 025261, виданого 22 лютого 1999 року Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області (а.с. 8). На теперішній час [PERSON] є студенткою ІІІ курсу денного відділення факультету соціології та управління Запорізького національного університету (довідка з навчального закладу а.с. 11), навчається на контрактній формі навчання (договір про навчання а.с. 9), доходів не має, не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В силу ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів, в силу вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд має враховувати: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд приймаючи до уваги викладене та те, що батьки зобовязанні утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а саме аліментний обовязок матері, батька не повязується з їхньою працездатністю, а лише з їх матеріальним станом, враховуючи, що відповідач має стабільний заробіток, отже, має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання дочки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною 23 років, але не пізніше, ніж до закінчення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 27 січня 2017 року. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Разом з тим, статтею 201 Сімейного кодексу України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Отже, чинним законодавством не передбачено обовязку того з батьків, з кого присудженого стягнення аліментів на повнолітню дитину, брати участь у додаткових витратах на повнолітню дитину, у тому числі витратах на оплату навчання, отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. В силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 640,00 грн., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial