Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до Задубрівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 12.05.2011 р. померла дружина позивача , [PERSON], після смерті останньої залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3868 га, згідно державного акту серії ЯЗ №158881 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0, 2718 га., згідно державного акту серії ЯД №871341. У звязку з тим, що оригінали державних актів на вищевказані земельні ділянки втрачено, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача Задубрівської сільської ради подав до суду заяву, в якій зазначив, що покладається на розсуд суду, просив справу розглядати без участі представника сільської ради. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть [PERSON] І-НМ №129744, виданого на [PERSON], слідує, що остання померла 12.05.2011 р., якій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №871341, належить земельна ділянка площею 0,2718 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Задубрівської сільської ради та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №158881, належить земельна ділянка площею 0,3868 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Задубрівської сільської ради. З довідки від 23.11.2017 р. виданої Задубрівською сільською радою слідує, що згідно із записом погосподарської книги виконавчого комітету Задубрівської сільської ради за гр. [PERSON], [INFO], яка померла 12.05.2011 р. числиться державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯД №871341 площею 0,2717 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та числиться державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯЗ №158881 площею 0, 3868 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Задубрівці, Снятинського району, Івано-Франківської області. На день смерті в господарстві проживали чоловік- Савчук І.І., [INFO], який здійснював догляд та похоронив тіло померлої дружини. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Задубрівської сільської ради не посвідчувався. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру слідує, що відносно [PERSON] у спадковому реєстрі інформація відсутня. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,3868 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Задубрівської сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії ЯЗ №158881, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010931000921 виданого 14.12.2009р. та на земельну ділянку площею 0,2718 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Задубрівської сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії ЯЗ №871341, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010931000278 виданого 14.12.2009р. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved