Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обгрунтування позову, позивач вказує, що [INFO] в позивача та відповідача народився син [PERSON]. Після народження сина [PERSON] та [PERSON] проживали разом в незареєстрованому шлюбі до липня 2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони були змушені стосунки припинити. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2013 року із [PERSON] стягуються аліменти на користь матері дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Даних коштів на утримання дитини не вистачає. Крім сина, на утриманні позивача є дочка [PERSON], 2002 року народження. Угоди про добровільне збільшення розміру аліментів між сторонами не досягнуто. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Позивач в судовому засіданні просить змінити позовні вимоги, та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000,00грн. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечує, згоден сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн на дитину щомісячно до досягнення повноліття. Розглянувши матеріали справи, засліхавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] в позивача та відповідача народився син [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.11.2011 року(а.с.9). Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та визнає позов, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не заперечує проти позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним відкликати виконавчий лист №193/1029/13-ц від 30.08.2013 року, виданий Софіївським районним судом Дніпропетровської області з відділу державної виконавчої служби, в якому на виконанні перебуває вказаний виконавчий лист, після набрання даним рішенням законної сили та повного погашення заборгованості [PERSON] за вказаним виконавчим листом, якщо така заборгованість існує. Судові витрати по справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved