overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай). Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] право на 1/2 частину земельної ділянки від 4, 6400 в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0154266 від 15 травня 1997 року, реєстраційний номер 15766., для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, яка переоформлена на спадкодавця [PERSON] з [PERSON] згідно свідоцтва про спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі № 1-52 від 28 січня 2009 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 3[INFO] помер його батько її батько [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований в с. Мартинівка Дубенського району Рівненської області. Спадщину після смерті батька він прийняв своєчасно шляхом фактичного прийняття спадкового майна. Зажиття спадкодавець 04.03.2010 скалав заповіт, яким заповів йому все своє майно на випадок смерті. До маси спадкового майна увійшла 1/2 частина земельної ділянки від 4, 6400 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ № 0154266 від 15.05.1997, реєстраційний №15766 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, яка переоформлена на спадкодавця [PERSON] з [PERSON] згідно свідоцтва про спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі № 1-52 від 28 січня 2009 року. Про те, що за спадкодавцем переоформлено сертифікат на земельну частку (пай) йому повідомили в Смизькій селищній раді Дубенського району, де проводилась перевірка по не витребуваних державних актах та сертифікатах на земельну частку (пай). На запит адвоката з управління Держгеокадастру Дубенського району Рівненської області надійшла підтверджуюча інформація про те, що дійсно спадкодавець [PERSON] з мами на себе переоформив 1/2 частину сертифіката на земельну частку (пай). Відповідач по справі - його мама відмовилась від своєї частки у спадковому майні на його користь. Проте, отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) не може, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений. Коли звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку. Тому змушений звернутися до суду для визнання за ним права на земельну частку (пай) за законом. Позивач [PERSON] , згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] , згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на житло в [ADDRESS] у зв»язку з тим, що він не проживає за вказаною адресою більше 6 місяців, витрат по утриманню житла не несе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не підтримав свою заяву про визнання позову, подану ним раніше, вказав, що позов не визнає, у даній квартирі проживає на даний час, там знаходяться його речі, іншого житла він не має. Не заперечив, що з поважних особистих причин не проживав у квартирі з грудня 2013 року по вересень 2014 року. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Як встановлено судом, у квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. За правилом ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі 6 місяців; у разі відсутності за поважними причинами понад 6 місяців, строк може бути продовжений судом. Статтею 72 цього Кодексу передбачено визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. У відповідності з вимогами ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. За приписами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Належних та допустимих доказів того факту, що діями відповідача порушено права позивача чи особи, в інтересах якої пред»явлено позов, на вільне користування квартирою, у якій проживає [PERSON] не надано. Окрім того, на даний час позивач не надав суду будь-яких доказів про те, на якій підставі [PERSON] належить спірна квартира, що дає суду підстави вважати, що квартира є комунальною власністю, а позивач та відповідач є зареєстрованими в цій квартирі. При таких обставинах суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Також, у позивач не надала суду доказів, хто саме є наймачем квартири та сплачує комунальні послуги за вказаною адресою. Окрім того, при прийнятті рішення суд враховує, що відповідач іншого житла не має, на даний час користується квартирою, де знаходяться його особисті речі, тому, підстав вважати, що він втратив право користування спірною квартирою немає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, посилаючись на те, що 21.06.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу дітей не мають. За декілька місяці після реєстрації шлюбу, відповідач виїхав за кордон. З 2013 року позивач не знала де він і не мала з ним жодного зв?язку. На момент подачі позову відповідач повернувся до України, але пояснив, що шлюб не дійсний і зареєстрований на паспорт громадянина Російської Федерації. Який втратив чинність в 2010 році. Майновий спір між сторонами відсутній. Просить визнати шлюб не дійсним. В судове засідання позивач не з?явилась, скерувала до суду уточнені позовні вимоги, в яких просила розірвати шлюб з відповідачем та заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не відомі, про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спільне життя подружжя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть з 2013 року. Наміру до примирення з відповідачем вона не має, шлюб носить формальний характер, а тому на розірванні шлюбу наполягає. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім»ї і є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], що помер 19 березня 2017 року. В березні 2018 року звернулась за місцем реєстрації місця проживання батька до Летичівської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини на майно, але листом від 12.03.2018 року №151/02-31 було відмовлено у прийняті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважність пропуску строку для прийняття спадщини обґрунтовує хворобою та необхідністю довготривалих реабілітаційних процедур повязаних із захворюванням-варикозна хвороба вен лівої н/к ІІ ступеня, ускладнена тромбофлебітом приток ВПВ,ХВН. Зазначені обставини підтверджуються витягом з карти амбулаторного хворого від 26.03.2018 року. Тому позивач просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві та просила визначити їй додатковий строк 2 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, суду пояснила, що вона пропустила строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті батька через хворобу. Відповідач позов визнав та подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 березня 2017 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру №37, що знаходиться за адресою м.Хмельницький, вул.Рибалка 49. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серія І-БВ №297631; свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-БВ №341893, згідно якого [PERSON] є батьком позивача; свідоцтвом про право власності на житло за адресою [ADDRESS]. Позивач пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини через хворобу та необхідність довготривалих реабілітаційних процедур повязаних із захворюванням-варикозна хвороба вен лівої н/к ІІ ступеня, ускладнену тромбофлебітом приток ВПВ,ХВН, що підтверджується довідкою. Згідно листа Летичівської державної нотаріальної контори було відмовлено у оформлені спадкових прав у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевказані обставини, незначний термін, що минув після закінчення шестимісячного строку, суд вважає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав після закінчення шестимісячного строку поважними, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 100 000,00гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, яка є спільною часткової власністю та зобов»язання не чинити перешкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01 липня 2002 року зареєстрованого в реєстрі № 1418, та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу Бойко А.І., сторони придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] в наступних частинах 7/10 частин квартири належить відповідачу і 3/10 частини квартири позивачу. Квартира ізольована, складається із трьох жилих кімнат. Загальна площа квартири становить 78,90 кв.м., житлова площа - 44,40 кв.м., в квартирі зареєстровані та проживають сторони та їхній син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, в зв»язку з чим останні не можуть дійти згоди щодо користування квартирою, яка є спільною власністю. На підставі наведеного, позивач просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити в користування їй жилу кімнату № 5, згідно технічного паспорта, площею 12,7 кв.м. з лоджією, на яку є вихід із вказаної кімнати, відповідачу виділити кімнати № 7, згідно плану технічного паспорта, площею 13,9 кв.м. та № 6, згідно плану технічного паспорта, площею 17,8 кв.м. у спільному користуванні залишити кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню. Зобов»язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні виділеною їй кімнатою. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що проти винесення заочного рішення не заперечує. В судові засідання відповідач [PERSON] не з'являвся, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю у шлюбі та поділ спільного майна, мотивуючи тим, що з 2006 року проживали разом з відповідачем як дружина та чоловік і тільки 30.07.2010 року зареєстрували шлюб. За весь час спільного проживання придбали холодильник, комп'ютер, принтер, бойлер, гідрофон, кухонний комбайн, пральну машинку, сварочний апарат, супутникову антену, телевізор Самсунг та Оріон, музичний центр, дві газові плити, автомобіль Опель Вектра. Просить встановити факту проживання однією сім'єю у шлюбі з 2006 року по 30.07.2010 року та поділити між ними сумісне придбане рухоме майно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити на підставах вказаних у позові, зазначила, що немає можливості підтвердити позовні вимоги щодо поділу рухомого майна, оскільки усі документи, що підтверджують час придбання спірного майна залишились у відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги щодо факту перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року по час реєстрації шлюбу визнав повністю. Вимогу про поділ рухомого майна не визнав, оскільки наявність майна та час його придбання взагалі не підтверджено належними доказами. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 30.07.2010 року зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син. Відповідно до довідки Новозбуріївської сільської ради сторони з 2006 року по 03.08.2010 року проживали однією сім'єю. Наведені обставини визнані сторонами і відповідно до положень ст. 61 ЦПК України доказування не потребують. Оскільки у судовому засіданні був визнаний факт спільного проживання без шлюбу і представником відповідача він не оспорюється, тому судом не вбачається обґрунтованих підстав для встановлення даного факту. Сторони з 2006 року по 30.07.2010 фактично знаходились у цивільному шлюбі. Цивільний шлюб (проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу) у майнових питаннях практично повністю прирівняний до зареєстрованого шлюбу. Все, що було нажито за час цивільного шлюбу, є спільною власністю чоловіка і жінки із застосуванням всіх правил, що стосуються майна офіційного подружжя. Надані суду докази, які підтверджують факт проживання однією родиною, це не спростовують, але юридична необхідність встановлення даного факту не була доказана суду позивачем, оскільки суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність спірного майна подружжя, час його придбання тощо. Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2012 року присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З моменту ухвалення Солом`янським районним судом м. Києва рішення від 31 жовтня 2012 року про стягнення аліментів у сина [PERSON] змінились потреби і для забезпечення його фізичного, культурного, духовного розвитку зросла вартість та рівень життя, що потребує значних витрат на утримання сина, а тому розмір встановлених аліментів, які стягуються з [PERSON] є недостатнім для належного рівня життя. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2011 року, оскільки у позивача складне матеріальне становище. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутністю. Відповідачка також надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін та представлених ними письмових доказів. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, на останнього покладений обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON], в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, з дня подання позову до повноліття дитини - тобто до [INFO] Призначаючи такий розмір аліментів, суд виходив з обставин справи, які існували на момент її розгляду та положень, передбачених ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Проте, сплата 500 грн. аліментів з цієї суми є непомірно великим тягарем для позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішення суду не може будуватися на припущеннях.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Томашпільського районного суду від 29.11.2006 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO], в розмірі ? частки від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 21 листопада 2006 року. Оскільки, на час звернення до суду з позовом відповідач працював в ТОВ «Зернопродукт» с.Липівка , а також з врахуванням того, що з часу призначення аліментів - 2006 рік та на сьогодні - 2016 рік, в державі відбулися суттєві зміни щодо подорожчання всіх основних чинників забезпечення життєдіяльності людини, просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 500 грн. В судове засідання [PERSON] не з»явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі , позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Судом встановлено, що згідно рішення Томашпільського районного суду від 29.11.2006 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO], в розмірі ? частки від заробітку /доходу/ щомісячно . Відповідно до довідки Томашпільської селищної ради від 23.02.2016 року дитина сторін Дмитро, знаходиться на утриманні позивачки (а.с.5). Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Тому, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги те, що з часу призначення аліментів - 2006 рік та на сьогодні - 2016 рік, в державі відбулися суттєві зміни щодо подорожчання всіх основних чинників забезпечення життєдіяльності людини. На підставі викладеного, враховуючи працездатний вік відповідача, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання дитини повинні бути стягнуті з відповідача в твердій грошовій сумі, як про це просить в позовних вимогах позивачка, а саме в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 24.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, у якому просить виключити відомості з актового запису про народження дитини щодо батьківства відповідача. Позивач надала суду заяву, у якій вказавши, що місцезнаходження біологічного батька її дитини невідомо, просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав та просив задовольнити. Водночас, з огляду на відсутність законних підстав для задоволення позову у суду відсутні підстави для прийняття заяви відповідача про визнання позовних вимог. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що у сторін під час фактичних шлюбних відносин народилась дитина [PERSON], 04.08.2015р.н. Відповідно до ч.1 ст.138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, предявивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Згідно з ч.2 ст.138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивач всупереч вимогам ч.2 ст.138 СК України не надала суду доказів визнання батьківства її доньки іншим чоловіком, у суду відсутні правові підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог. Водночас, суд додатково розяснює відповідачу, що він відповідно до ст.136 СК України має право звернутись до суду з позовом про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про її народження.

Outcome: dismissed