Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, в якому вказав, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Позивач надавав послуги з теплопостачання. Відповідач не сплачує вартість наданих послуг. Просить стягнути з відповідача за період з грудня 2012 року по березень 2013 року в сумі 2199 грн. 84 коп., три відсотка річних в сумі 38 грн. 25 коп., інфляційні нарахування в сумі 01грн. 62коп., судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, мотивуючи аналогічно викладеним у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що між відповідачем та позивачем не було укладено договір, послуги не надавались, оскільки в квартирі відсутні прилади опалення, які були демонтовані в зв'язку з тим, що прийшли в непридатність. Приватне акціонерне товариство «Горлівськтепломережа» являється неналежним позивачем, оскільки не є виконавцем послуг. Також вважає вимогу про стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань не основаною на законі. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач являється споживачем теплової енергії за адресою [ADDRESS], оскільки разом зі своїми неповнолітніми дітьми є власниками даної квартири. Це підтверджується довідкою Комунального підприємства «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» за № 377 від 27 лютого 2014 року, згідно з якою право власності на квартиру [ADDRESS] 02 липня 2009 року за [PERSON] і її неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], і [PERSON],[INFO], на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2244 від 19 жовтня 2006 року, виданого Управлінням муніципальних послуг міської ради згідно з рішенням виконкому міської ради від 17 грудня 2008 року № 1807. Обставини щодо віку дітей і їх батьків підтверджені наданими копіями свідоцтва про народження. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 (далі Закон № 1875) обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладений на споживача, яким є відповідач. Виконавець, яким є особа, визначена органом місцевого самоврядування на підставі п.п. 4 п. 1 ст. 7 Закону № 1875, зобов'язаний підготувати договір на основі типового договору. Відповідачі не навели доказів того, що зверталися в установленому законом порядку до Виконавця послуг та отримали відмову в укладенні договору. Це свідчить про те, що відповідальність за наслідки, пов'язані з відсутністю договору, несе споживач. Як випливає із змісту Закону № 1875, ПАТ «Горлівськтепломережа» (далі ПАТ) не є виконавцем, а являється виробником послуг з теплопостачання, тому не несе відповідальності за відмову від укладення договору на надання послуг з теплопостачання. Порядок сплати населенням за послуги виробнику та його право вимагати цієї сплати за надані послуги передбачений Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 12 лютого 1996 року № 72, яке не суперечить чинному законодавству, в тому числі, ст.ст. 64, 67 ЖК України, «Правилам користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, якими затверджений обов'язок сплачувати за надані комунальні послуги; Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року в редакції від 01 грудня 2005 року № 3161 (далі Закон № 3161), яким встановлена можливість наявності правовідносин між споживачем та виконавцем, виробником без письмового договору; розділу ІI Закону № 1875, п. 3 ст. 20 цього ж Закону, яким передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини…У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. У судовому засіданні встановлено, що позивачем були надані послуги, що підтверджено копіями актів про включення опалення від 19 жовтня 2011 року, 15 жовтня 2012 року. Договором № 691 від 15 жовтня 2007 року про умови надання послуг з централізованого опалення, укладеним між позивачем та комунальним підприємством «Надія», договором № 691 від 30 липня 2010 року про умови надання послуг з централізованого опалення, укладеним між позивачем та комунальним підприємством «Надія», договором № 691 від 24 вересня 2012 року купівлі-продажу теплової енергії, укладеним між позивачем та комунальним підприємством «Надія», договором доручення № 691/1 від 24 вересня 2012 року, укладеним між позивачем та комунальним підприємством «Надія», - підтверджено правомірність дій позивача, який є виробником теплової енергії, проводити стягнення із споживачів заборгованості і пені за несвоєчасну сплату послуг теплопостачання в судовому порядку. Таким чином, доводи відповідачів, що відсутність письмового договору, а також те, що Приватне акціонерне товариство «Горлівськтепломережа» є неналежним позивачем, що позбавляє його права вимагати сплату за надані послуги, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до пункту 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповдіно до ст. 322 ЦК України «Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом». Отже, та обставина, що в квартирі відповідача відсутні прилади опалення, які були зняті в звязку з непридатністю, не позбавляє відповідача обов'язку сплачувати за комунальні послуги теплопостачання, оскільки власник, який не має рішення виконкому міської ради на відключення від мереж централізованого опалення, був зобов'язаний за власні кошти встановити прилади опалення. Відповдіно до ст. 39 ЦПК Укрїани «Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом». В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], інтереси яких вона представляє, що підтверджено свідоцтвом про народження дітей. Суд вважає, що вимога про стягнення суми заборгованості відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі, як і вимога про стягнення трьох відсотків річних і інфляційних нарахувань, оскільки передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, вказана норма поширюється на правовідносини, які склалися між споживачем та позивачем з приводу надання послуг з централізованого опалення як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання. З наданих позивачем доказів, зокрема, копії особистого рахунку № 1025699, вбачається, що розмір заборгованості відповідача за послуги з теплопостачання дорівнює 2199.84 грн. за період з грудня 2011 року по березень 2013 року. Сума трьох відсотків річних за вказаний період складає 38.25 грн., інфляційні нарахування 01.62 грн. Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved