Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з часу звернення із позовом до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25.05.2010 року визнано мирову угоду між нею та відповідачем, умовами якої відповідач зобов'язався сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 300 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.02.2010 року і до досягнення ними повноліття. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2014 року розмір аліментів збільшено до 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Проте на даний час вважає такий розмір аліментів недостатнім для матеріального утримання дітей, так як на даний час збільшились потреби дітей, то і сума є недостатньою для їх утримання. Позивач покликається на те, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, аліменти сплачує нерегулярно, не бере участі у додаткових витратах на виховання дитини та існує заборгованість по оплаті аліментів, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, дали пояснення аналогічні вище наведеним. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з тих підстав, що позивачем не доведено зміни його матеріального становища в кращу сторону чи зміни стану здоров'я дітей, збільшення потребу на їх утримання. Пояснив, що з часу ухвалення у 2015 році рішення про збільшення розміру аліментів розмір заробітку відповідача не покращився, а навпаки погіршився. Також він перебуває у шлюбі з іншою жінкою, у них є дитина і окрім того, вона на даний час є вагітною, він утримує її та дитину. Окрім того просить врахувати, що через травму руки, він вимушений був звільнитися із посади, на даний час постійних доходів не має. Незважаючи на це, він оплатив заборгованість по аліментах в грудні 2015 року та січні 2016 року в загальній сумі 2300 гривень, окрім сплати аліментів, ним погашається заборгованість по кредиту за автомобіль, який вони з дружиною брали в шлюбі. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.6,7) в сім'ї у шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25.05.2010 року визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], умовами якої відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 300 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.02.2010 року і до досягнення ними повноліття. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2014 року розмір аліментів збільшено до 500 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с.3-4). Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2014 року за заявою позивача розмір аліментів, які стягувалися із відповідача було збільшено до 500 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с.3-4). В судовому засіданні відповідач пояснив, що на той час він мав роботу, мав можливість сплачувати такий розмір аліментів. На даний він через травму роки втратив роботу, його матеріальний стан не покращився, аліменти, які йому визначені за рішенням суду він сплачує та погашає заборгованість. Окрім того, він погашав кредитні зобов'язання по договорах, які укладалися в інтересах подружжя, зараз сплачує останній кредит, який брався подружжям на купівлю автомобіля. При цьому судом враховується, що відповідач одружений, має в цьому шлюбі малолітню дитину і його дружина на даний час вагітна (а.с.18). У відповідності до положень ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На даний час з врахуванням встановленого розміру прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку відповідач сплачує аліменти не нижче встановленого мінімуму. В той же час позивачем не представлено жодних доказів того, що матеріальний стан відповідача покращився, та що він має можливість з врахуванням свого матеріального стану, наявності на утриманні малолітньої дитини та вагітної дружини сплачувати аліменти в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину. Доводи позивача про необхідність зміни розміру аліментів у зв'язку з тим, що вона несе додаткові витрати на духовний розвиток дітей, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки у відповідності до положень ст.185 СК України позивач вправі заявити вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Витрати на духовний розвиток дітей в розумінні ст.185 СК України є додатковими, оскільки пов'язані з розвитком здібностей дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, того що матеріальний стан відповідача змінився для можливості збільшення розміру аліментів до 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Таким чином, суд не вбачає підстав для збільшення розміру аліментів встановлених судовим рішенням в твердій гро шовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed