overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 15.06.2013 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, які негативно впливають на дитину, протягом останнього місяця проживають окремо. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.06.2013 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №163. Мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 15.12.2012 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, з січня 2014 року сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2012 року, який було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №406. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 16.05.2017 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вона в даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Коштів, які отримує на дитину недостатньо для забезпечення її та потреб дитини. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не надано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 16.05.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дітей суду не подано. Згідно положень ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. В той же час закон не передбачає можливості визначення мінімального розміру аліментів, які стягуються на утримання дружини (мінімальний розмір аліментів передбачений на утримання лише дитини). За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Стягнення судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 16.09.2015р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають сина [PERSON] , [INFO] . В даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує соціальну допомогу, однак даних коштів недостатньо для утримання їх обох. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 16.09.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. На даний час позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дітей суду не подано. Згідно положень ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст.77 СК України). Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання в розмірі 1/4 частки доходу щомісячно. Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 17.04.2013 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Сторони до суду не з'явились, позивач позов підтримала, причина неявки відповідача не відома, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.04.2013 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №95. Від спільного проживання дітей не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, примирення результатів не дало, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 17.09.2011 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, чоловік постійно нехтує сімейними цінностями, шлюб існує форимально, проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, доньку залишити проживати з нею, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.09.2011 року, який було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №369. Мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 17.09.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають сварки, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, чоловік нехтує сімейними цінностями, сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.09.2016 року, який було зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №331. Мають спільну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 18.08.2013 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, вони мають різні погляди на життя, чоловік постійно нехтує сімейними цінностями, зловживає спиртними напоями, нерідно свідком їх сварок стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Сторони до суду не з`явились, позивач просила справу слухати в її відсутність, позов підтримала. Відповідач причини неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін без фіксації технічними засобами на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.08.2013 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області, актовий запис №6. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом не вирішується питання щодо визначення місця проживання дитини, так як дане питання сторонами не порушувалось. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 18.11.1995 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, фактично шлюбні відносини між ними припинені, чоловік її інтересами не цікавиться, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, прізвище змінювати не бажає. Сторони до суду не з`явились, позивач в заяві до суду клопотала про розгляд справи за її відсутності. Причини неявки відповідача не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень проти позову не надав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.11.1995 року, який було зареєстровано Горщиківською сільською радою Коростенського району Житомирської області, актовий запис №30. Мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років - визначається нею самою.

Outcome: approved