overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дочки: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду і до повноліття дочки. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач є батьком малолітньої дочки, що стверджується свідоцтвом про народження. Також, зазначила що відповідач постійної добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що і змусило її звернутися з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що 22.09.2014 року надав позивачці 500 грн. на утримання їхньої доньки [PERSON]. На підставі викладеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до повного задоволення, оскільки вимоги позивача є законними і ґрунтуються на доказах, які безпосередньо були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З наданого свідоцтва про народження дитини вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO].(а.с.7). Добровільна грошова або інша допомога відповідачем систематично не надається. Договір між батьками про сплату аліментів на дитину згідно ст. 189 СК України не укладався. Заява про добровільне відрахування аліментів згідно ст. 187 СК України відповідачем за місцем роботи не подавалась. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів виконання батьківського обов'язку, щодо утримання дітей відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є сплата аліментів за рішенням суду. За таких обставин суд, оцінивши докази у їх сукупності приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 29.08.2014 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати від сплати яких позивача було звільнено згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу у сумі 1533195,00 грн., три відсотки річних в розмірі 65150,29 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.11.2009 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяв у неї в борг 65000 доларів США, що засвідчується складеною ним власноруч розпискою про отримання позики та зобов'язався повернути зазначений борг до 26.11.2012 року. Крім того 19.05.2011 року [PERSON] взяв додатково у борг 70000 доларів США, про що також була складена розписка, зобов'язався повернути зазначені кошти до 26.11.2012 року. Загальна сума боргу [PERSON] становить 135000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1533195,00 гривень по курсу НБУ станом на 28.04.2014 року. До теперішнього часу борг відповідач не повернув. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 25.11.2009 року, написаною [PERSON], останній позичив у [PERSON] 65000 доларів США, грошові кошти зобов'язався повернути позивачу у строк до 26.11.2012 року. Згідно розписки від 19.05.2011 року, написаною [PERSON], останній позичив у [PERSON] 70000 доларів США, грошові кошти зобов'язався повернути позивачу у строк до 26.11.2012 року. До теперішнього часу відповідачем жодних виплат за договорами позики не здійснено. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором позики. Оскільки судом встановлено невиконання грошових зобов'язань відповідачем, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 135000 доларів США, що еквівалентно 1533195 гривень за курсом НБУ станом на 28.04.2014 року та 65150, 19 грн. - розмір трьох відсотків річних від простроченої суми зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила стосовно періоду стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 17.01.2009 року з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших утриманців не має. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Коштів на належне утримання дитини в неї не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги від батька, який має можливість надавати таку допомогу. Тому позивач звертається до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, відповідно до якої уточнила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти з 01.03.2019 року, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача. У відповідності до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2009 року /а.с.5/. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач /а.с.4/. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Коштів на належне утримання дитини у позивача не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Але відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, достатню матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. У відповідності до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи, що відповідач належної допомоги на утримання неповнолітньої дитини позивачу не надає, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.03.2019 року, допустивши негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила та обґрунтовувала тим, що 25.07.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб. 05.03.2016 в них народилась донька [PERSON]. Вона та дитинга проживають у відповідача за місцем його реєстрації. Після народження дитини відповідач не надає їй матеріальну допомогу на виховання їхньої спільної дитини. На його утриманні вже є дитина, на яку він сплачує аліменти. Вона вважає, що відповідач здоровий, працездатний, офіційно працює слюсарем ремонтником в ПАТ «Південний ГЗК», має постійний дохід та може сплачувати аліменти. На підставі вищевикладеного, вона просить стягнути з [PERSON] на її користь на виховання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дні предявлення позову до суду і до досягнення повноліття доньки. Позивачка в судовому засіданні уточнені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнений позов визнав в повному обсязі. Дійсно, у них з позивачкою народилась донька [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої він зазначений батьком. Крім того пояснив, що він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 271 (а.с. 9), в якому позивачка вказана матірю, а відповідач батьком. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна неповнолітня дитина. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач від виконання свого обов'язку ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина та інші обставин, що мають істотне значення\~\~ Так, судом враховано склад родини позивачки та відповідача, джерела та розмір їхніх доходів, наявність інших утриманців. В звязку з наведеним суд вважає, що уточнений позов судом має бути задоволено, визначивши розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача в розмірі 1/6 частини доходу щомісяця. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила та обґрунтовувала тим, що вона з 2013 року по 2015 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, проте шлюб не реєстрували. За час їхніх шлюбних відносин в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач частково ухиляється від обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, матеріальну допомогу не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Вона на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач має реальну можливість сплачувати кошти на утримання дитини, оскільки офіційно працює та має регулярний заробіток. Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позивачка в судовому засіданні уточнені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнений позов визнав в повному обсязі. Дійсно, у них з позивачкою народилась донька - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої він зазначений батьком. Крім того пояснив, що він має на утриманні ще одну неповнолітню дитини, а саме - сина [PERSON], [INFO]. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 912 (а.с. 4), в якому позивачка вказана матір'ю, а відповідач - батьком. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна неповнолітня дитина, а сам: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач від виконання свого обов'язку ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина та інші обставин, що мають істотне значення Так, судом враховано склад родини позивачки та відповідача, джерела та розмір їхніх доходів, наявність інших утриманців. В зв'язку з наведеним суд вважає, що уточнений позов судом має бути задоволено, визначивши розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача в розмірі 1/6 частини доходу щомісяця. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через непорозуміння, а тому позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила після розірвання шлюбу визначити їй шлюбне прізвище «Саїнецька», стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі,. Згідно ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб зареєстрований 27.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області серія І-АМ, №141332, між сторонами спору 27.02.2014р. укладено шлюб. (а.с.4) За час шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. (а. с. 5) Ч.3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Ч.3 ст. 109 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а також права їхніх дітей. Ч.2 ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки шлюб фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, а тому його необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через несумісні характери та різні погляди на взаємовідносини, а тому позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак у позові просила суд справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак до суду подав заяву відповідно до якої визнав позовні вимоги та просив суд справу розглянути за його відсутності. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької обл. між сторонами спору 01.09.2002р. укладено шлюб (а.с. 4). ч.3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. ч.3 ст. 109 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а також права їхніх дітей. ч.2 ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки шлюб фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, а тому його необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя, а тому позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з`явився про причини неявки до суду не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи в порядку заочного провадження. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 04.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між сторонами зареєстровано шлюб (а.с. 4). В період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Частиною 3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки шлюб фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 768,40 грн в рахунок компенсації понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя, а тому позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак у позові просила суд розглянути справу у її відсутність, судові витрати просила залишити без компенсації. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ВМУЮ у Вінницькій обл. серії [NUMBER] між сторонами спору 17.10.2014р. укладено шлюб (а.с. 5). ч.3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. ч.3 ст. 109 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а також права їхніх дітей. ч.2 ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки шлюб фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, а тому його необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved