Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, мотивуючи це тим, що він з відповідачем знаходився у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сімєю, без реєстрації шлюбу з 1999 року по грудень 2013 року, в період чого у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. За час фактичного проживання однією сімєю, без реєстрації шлюбу, а саме, 03 листопада 2004 року сторони набули право власності на домоволодіння № 13 по вул. Пушкіна в с. Ганнівка, Петрівського району, Кіровоградської області, шляхом отримання свідоцтва про право власності, однак у даному свідоцтві було вписано тільки прізвище [PERSON] Оскільки даний житловий будинок був набутий у власність за час проживання однією сімєю, то за своєю правовою природою, набуття ними права власності на дане домоволодіння не залежало від трудового внеску кожного співвласника, тобто, виділ часток із майна передбачає їх рівність. Отже, кожному з них належало б по 1/2 частині у разі виділу часток у праві спільної сумісної власності на це домоволодіння. Таким чином позивач вважає, що є усі законні підстави для здійснення судом розподілу часток у праві спільної сумісної власності з позиції їх рівності, а тому просить суд визнати домоволодіння № 13 по вул. Пушкіна в с. Ганнівка, Петрівського району, Кіровоградської області спільною сумісною власністю, нажитою за час проживання сторін однією сімєю, без реєстрації шлюбу, визначити частки у праві спільної сумісної власності сторін на вищевказане домоволодіння по 1/2 частині кожному, визнати за ним право власності на 1/2 частину даного домоволодіння, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, обґрунтовуючи це тим, що до 1997 року відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і саме з ним розпочали будівництво будинку №13 по вулиці Пушкіна в с. Ганнівка. Після розірвання шлюбу [PERSON] подарував їй належну йому 1/2 частину недобудованого будинку (було збудованого лише стіни) та господарських споруд, і в 1997 та 1998 роках вона за допомогою покійного батька, родичів та сусідів фактично закінчили будівництво будинку. В 1999 році сторони почали проживати разом без реєстрації шлюбу у вже завершеному будівництвом будинку, однак свідоцтво про право власності як документ про реєстрацію права власності на побудований відповідачкою будинок вона отримала лише 03 листопада 2004 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2004 року Ганнівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 13 по вул. Пушкіна в с. Ганнівка, Петрівського району, Кіровоградської області, власником якого заначено [PERSON] (а.с.8). Право власності на домоволодіння № 13 по вул. Пушкіна в с. Ганнівка, Петрівського району, Кіровоградської області було зареєстроване Олександрійським міжміським БТІ 03.11.2004 року, про що зроблено запис у реєстрову книгу за № 2, реєстр. № 783 (а.с.9), на підставі чого виданий технічний паспорт на вищевказаний будинок, власником якого вказано [PERSON] (а.с.11-12). Щодо пояснень позивача щодо перебування його з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сімєю, без реєстрації шлюбу з 1999 року по грудень 2013 року суд повідомляє наступне. Стаття 256 ч.1 п.5 ЦПК України передбачає таке поняття, як факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Встановлення такого факту повинно здійснюватися виключно судом. Однак позивачем не надано рішення суду, яким встановлено факт проживання однією сімєю без шлюбу його та відповідача і позивач не заявляв позовних вимог про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу його та відповідача, а рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області по справі №400/1659/13-ц від 04 листопада 2013 року, на яке посилається позивач як на підтвердження його перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сімєю, без реєстрації шлюбу, лише розглянуто позовні вимоги стосовно стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Допитані свідки по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] хоча і підтвердили, що сторони проживали разом, та розповіли про те, як проводилось будівництво спірного будинку і прибудинкових споруд, але факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу не встановлено судом, а також не відомо чи не перебували вони в будь-якому іншому шлюбі на час реєстрації спірного будинку. Так як не встановлено факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, то суд вважає, що немає підстав при розгляді даної справи для застосування глави 8 СК України, а також і поділу спірного майна. Виходячи з наведеного, на підставі ст.74 СК України, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на частину нерухомого майна необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed