Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому вказала, що з 01.09.2003 року працювала директором спочатку загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 67 м. Харкова яку в подальшому було перейменовано у Харківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 67 за контрактом б/н. З нею неодноразово наказами від 31.08.04р.; 31.08.2007р.; 31.08.12 років Департаментом освіти Харківської міської ради продовжувалась дія зазначеного контракту. Наказом Управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради від 31.08.15 року іі було звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі Наказу Департаменту освіти Харківської міської ради № 355-к від 31.08.15 року. Копію зазначеного наказу позивач отримала 31.08.15 року. Вважає, що її звільнення відбулось з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки контакт б/н від 01.09.2003 року з нею неодноразово продовжувався а отже і трудові відносини з позивачкою є такими що укладені на невизначений строк згідно до вимог ч.2 ст. 39-1 КЗпПУ. Прохає скасувати наказ № 208 к від 31.08.15 року «Про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON]В.» та наказ № 355-к , поновити її на роботі стягнувши зарплатню за час вимушеного прогулу та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник підтвердила свої позовні вимоги, посилаючись на доводи зазначені в позовній заяві. Представник Департаменту освіти Харківської міської ради до судового засідання не зявилась. Надала письмову заяву з проханням відкласти розгляд справи оскільки вона знаходиться у відпустці. Представник Управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради до судового засідання не зявився. Про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи вимоги ст. 157 ЦПК України щодо строків розгляду справи за позовом про поновлення на роботі , та за згодою позивачки суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних доказів що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивачку, представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив що позов задоволенню не підлягає за наступним: згідно до матеріалів справи 01.09.2003 року між [PERSON] та управлінням освіти Харківської міської ради було укладено контракт б/н щодо призначення позивачки на посаду директора загальноосвітньої школи № 67 на строк до 31.08.2004 року. Пунктом 5.5 вказаного контракту передбачено що за 2 місяця до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий строк. Зазначений контракт є строковим і позивач підписавши його з цим погодилась ( с.с. 16-18). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Статтею 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Наказами № 503 від 31.08.2004 року, № 313-к від 31.08.2007 року, № 485-к від 31.08.12 року виданим Департаментом освіти ХМР строк дії контракту від 01.09.2003 року декілька разів подовжувався ( с.с. 19-22). 06.05.2015 року Управління освіти адміністрації Ленінського району ХМР листом № 640/01-15/15 запросило [PERSON] до відділу кадрової роботи Департаменту освіти 07.05.15 року для ознайомлення з попередженням щодо припинення з нею трудових відносин 31.08.15 року у звязку із закінченням строку дії контракту, на який він був укладений (с.с. 25). Наказом Управління освіти адміністрації Ленінського району ХМР № 208-к від 31.08.15 року , на підставі Наказу Департаменту освіти ХМР від 31.08.15 року № 355-к, [PERSON] була звільнена у звязку із закінчення м строку дії контракту, відповідно до п.2 ст. 36 КЗпПУ (с.с. 23). ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України передбачає, що трудові договори що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 23 КЗпПУ, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Тобто, між сторонами був укладений трудовий договір на визначений строк, встановлений за їх погодженням та міг бути продовжений, лише якщо трудові відносини тривали і жодна із сторін не вимагала їх припинення. Однак трудові відносини між сторонами з 31.08.15 р. не продовжувались, відповідач у встановлені законом строки видав позивачці трудову книжку та копію наказу № 208 к про звільнення. Пунктом 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників, що затверджено наказом Міністерства освіти і науки України 24.12.2002 р. №744 передбачено, що відповідно до чинного законодавства при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, зокрема й контракт. Суд вважає, що укладення строкового трудового договору між сторонами зумовлено, в першу чергу особливостями характеру діяльності відповідача, оскільки кількість науково-педагогічних працівників (викладачів шкіл) не може бути постійною та залежить від мінливої чисельності студентів (школярів). Згідно рішення Конституційного Суду України від 9 липня 1998 року № 12-рп 98 у справі про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 21 КЗпПУ щодо застосування контрактної форми трудового договору, незважаючи на застереження, що містяться в Кодексі законів про працю та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору, тощо. Суд звертає увагу на той факт, що протягом дії строкових трудових договорів [PERSON] не зверталась до суду з позовами про визнання умови про строк договору недійсною, або такою, що погіршує становище працівника порівняно з законодавством про працю. Не намагалась вона і в будь-який інший спосіб скасувати своє попереднє волевиявлення щодо укладання строкового трудового договору. Отже, оскаржуваний трудовий договір вичерпав свою дію, трудові відносини з позивачем припинені у зв'язку з закінченням погодженого сторонами строку, на який він укладався. Позивач, виконуючи трудові обов'язки за строковим трудовим договором, достовірно знаючи з 06.05.15 року дату його закінчення не звернулась до суду в тримісячний строк, як передбачено ст. 233 КЗпП України, за захистом своїх прав та інтересів, які вона вважала порушеними. Таким чином, не можна вважати, що позивач працювала за трудовим договором, який укладений на невизначений час, навіть у разі, що термін дії контракту продовжувався декілька разів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed