Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 05 лютого 2017 року, за договором позики, укладеним у письмовій формі передав відповідачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які позичальник зобов»язався повернути до 01 липня 2017 року. По спливу встановленого терміну відповідач позичені кошти не повернув. Він неодноразово звертався з вимогою повернути гроші, однак це не дало жодного результату. У зв»язку з тим, що відповідач не бажає мирним шляхом врегулювати спір та повернути борг то змушений звернутися до суду. Так як відповідачем прострочено виконання грошового зобов»язання, то відповідно до вимог\~ст. 625 ЦК України, окрім основної суми боргу, яка на день звернення до суду в гривневому еквіваленті становить 57\~680 грн., боржник зобов»язаний сплатити, йому три проценти річних від простроченої суми, що за період від 02 липня 2017 року по час звернення із позовом до суду становить 977 грн., а також сплачену суму судового збору, яка становить 704,50 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, однак від нього поступило письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. На заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду даної справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, беручи до уваги заяву позивача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 05 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Із тексту договору вбачається, що відповідач отримав в якості позики від позивача грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які зобов»язався повернути до 01 липня 2017 року. Умови вказаного договору відповідачем виконані не були, у всякому разі доказів цього позивач суду не подав. Відповідно до вимог ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ст.\~15\~ЦК України гарантує кожному право на судовий захист. Згідно зі ст.\~23\~ч.5\~ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями ст.\~509\~ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, як встановлено ч. 1 ст. 525 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно змісту ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Ст. 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У\~статті 1049 ЦК України\~зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, зобов»язаний сплатити суму боргу з рахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає підстави для задоволення позову, так як відповідач безпідставно не виконав взяті на себе зобов»язання, хоча свідомо вчиняв правочин та одержав від позивача кошти, усвідомлював наслідки невиконання договору. З вищенаведеного вбачається, що період прострочення боргу становить 206 днів з 02 липня 2017 року по 05 лютого 2018 року, а загальна сума заборгованості за договором позики складає, станом на 22 січня 2018 року, згідно офіційного курсу НБУ - 57\~680 грн. та 977 грн.\~ заборгованості з розрахунком 3% річних за прострочення виконання зобов»язання і дана сума підлягає стягненню із відповідача. Крім того підлягають стягненню з відповідача судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, оскільки вони викликані захистом порушених законних прав та інтересів позивача внаслідок протиправних дій відповідача На підставі наведеного та ст.ст.\~509,\~625,\~639,\~1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved