Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який зазначила, що 02.09.2000 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Як вказала позивач, з 2012 року сімейні відносити погіршилися, почали виникати сварки, відповідач неодноразово спричинював тілесні ушкодження. З серпня 2014 року шлюбні відносити були повністю припинені, сімя існує лише формально. 15.05.2015 року відповідач побив її та вигнав її та дійтей з квартири, у звязку з чим позивач просить розірвати шлюб, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 50 % від його заробітку, починаючи з 18.02.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про день, час та місце проведення судових засідань по даній справі повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомлення з відміткою про отримання судових викликів, а також був обізнаний про наявність в провадженні суду даного позову, про що свідчить його заява від 17.06.2015 року про видачу копії позову, а також його відмітка від 17.06.2015 року на довідковому листі до справи, що підтверджує його ознайомлення з матеріалами справи, при цьому заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також заперечень стосовно позовних вимог до суду надано не було. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 02.09.2000 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Червонозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що зроблено запис № 301, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 107550 ( а.с. 9-а). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами спільне життя не склалося, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача. За таких обставин, оскільки сім'я носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Як вже було встановлено сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні позивача, питання стосовно утримання дітей в добровільному порядку вирішено не було та утримання дитини до досягнення нею повноліття є обовязком батьків вимоги стосовно стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 % від його заробітку, починаючи з 18.02.2015 року і до досягнення дітьми повноліття, при цьому доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати до суду надано не було, а тому присудженню підлягають аліменти від дня предявлення даного позову. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з чим, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати за вимогу про розірвання шлюбу та у звязку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial