Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої спільної з відповідачем доньки [PERSON], яка продовжує навчання, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем вони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки (оплату витрат, пов'язаних з навчанням) у добровільному порядку не надає всупереч взятим на себе зобов'язанням, в той час як позивач такої допомоги потребує, оскільки несе значні витрати, пов'язані з самостійним утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі ? частини усіх доходів відповідача до припинення навчання, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і не більш як до досягнення дитиною 23 років. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши про відсутність можливості матеріально допомагати доньці, оскільки він є пенсіонером, розмір пенсії становить 1949,78 гривень, з якої утримується 324,83 гривні аліментів на утримання малолітньої [PERSON]. Також відповідач вказує, що він є хворою людиною, через що і був звільнений з військової служби, а тому щомісячно вимушений витрачати кошти на власне лікування. Крім того, відповідач зазначив, що [PERSON] за місцем навчання отримує стипендію в розмірі 730 гривень щомісячно, а отже має змогу самостійно забезпечувати навчання. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до вимог ст. ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 вказаної вище статті встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що повнолітня [PERSON] є донькою [PERSON], відповідача у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Також встановлено, що [PERSON] навчається в Київському національному економічному університеті ім. В.Гетьмана, що підтверджується відповідною довідкою в матеріалах справи. Термін навчання по 30 червня 2015 рік. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки і сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є пенсіонером, розмір пенсії становить 1949,78 гривень, з якої утримується 324,83 гривні аліментів на утримання малолітньої [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є хворою людиною, через що і був звільнений з військової служби, а тому щомісячно вимушений витрачати кошти на власне лікування. Також встановлено, що [PERSON] за місцем навчання отримує стипендію в розмірі 730 гривень щомісячно, а отже має змогу самостійно забезпечувати власне навчання. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній [PERSON], яка продовжує навчання, то суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed