Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на спадкове майно, а саме на 1/6 частку у спадщині, що складається з 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був її сином. Відповідачка [PERSON] є дружиною померлого, а відповідач [PERSON] - сином. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS] , які належали йому на праві приватної власності. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів вказаний житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, земельною ділянкою до нього [PERSON] . Оскільки позивачка є непрацездатною особою похилого віку, пенсіонеркою, вона має право на обов`язкову частку у спадщині. При зверненні до нотаріуса позивачка отримала відмову в оформленні свідоцтва про право на спадщину, оскільки в неї відсутній оригінал документа, який підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок. Таким чином, позивачка не має можливості оформити спадщину в позасудовому порядку. Ухвалою судді від 29.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання, витребувано копію спадкової справи в нотаріальній конторі. Ухвалою суду від 14.09.2021 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 09.11.2021 року. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.12.2020 року [NUMBER] /а.с. 11/. Згідно свідоцтва про народження від 01.04.1972 року, позивачка є матір`ю померлого [PERSON] /а.с. 10/. Згідно свідоцтва про одруження 21 листопада 1968 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] /а.с.12/. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] /а.с.13/. 21 листопада 1989 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Якимівським відділом ЗАЦС, актовий запис №110 /а.с.14/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 26 вересня 1990 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.15/. 14 вересня 1996 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис №680 /а.с.16/. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав від 15.07.2021 р., право власності на 13/20 частин будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на праві спільної часткової власності/а.с.18/. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П. 17 жовтня 2018 року, [PERSON] заповів [PERSON] житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами, земельною ділянкою до нього що розташовані за адресою: [ADDRESS] /а.с.19/. Постановою нотаріуса від 14.07.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] не надала документи, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно /а.с.20/. Відповідно до матеріалів спадкової справи, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори, відповідач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом. Відомості про прийняття спадщини [PERSON] відсутні /а.с.41-55/. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обрані позивачем способи захисту його прав передбачені законом і відповідають йому. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, позивачка є спадкоємицею першої черги. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Як вбачається з наданої копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 06.10.2010, [PERSON] , [INFO] є пенсіонеркою/а.с.9/, отже має право на обов`язкову частку у спадщині . В матеріалах спадкової справи мається заява [PERSON] , з якою вона, в строк, передбачений ст.1270 ЦК України звернулась до приватного нотаріуса про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги/а.с.43/. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З огляду на вищевикладене, у зв`язку з тим, що на даний час позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво на право власності по закону, в зв`язку з відмовою нотаріуса, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом є законними та обґрунтованими. Як передбачено ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачі позов визнали в повному обсязі і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачкою способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за нею право власності на 1/6 частку у спадщині, що складається з 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого сина [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved