Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що [INFO] року помер спадкодавець [PERSON] бабуся позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, [NUMBER], посвідчений В/К Абазівської сільської ради Полтавського району за номером 28, але в зв»язку з тим, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої на спадкове майно нотаріальною конторою позивачу було відмовлено в зв»язку з відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки та наявних не застережених виправлень у правовстановлюючому документі , що унеможливило видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої, а тому позивач вимушена була звернутися до суду про визнання права власності на нього. В судове засідання представник позивача не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася надавши суду заяву про розгляд справи без її участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Від третіх осіб: Кіровської сільської ради Полтавського району та області та Другої Полтавської державної нотаріальної контори до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників, зазначивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [INFO] року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, [NUMBER], посвідчений В/К Абазівської сільської ради Полтавського району за номером 28, яка доводилась матір'ю відповідачки [PERSON], а позивачці- бабусею. Як встановлено, померла [PERSON] на користь позивача залишила заповіт, складений 7 березня 2006 року , що посвідчений секретарем Кіровської сільської Ради Полтавського району Полтавської області. Згідно заповітом позивач має право успадкувати все належне померлій майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і, взагалі, все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право. На даний час заповіт не відмінений і не скасований, що підтверджується відміткою на заповіті від 20 грудня 2013 року. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серією ІІІ - ПЛ № 022269 від 4 березня 2002 року, виданого Кіровською сільською Радою народних депутатів Полтавського району Полтавської області, померлій [PERSON] належала земельна ділянка площею 5, 29 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, яка була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 1779. Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 0314/543 від 10 грудня 2013 року, виданого відділом Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва складає 115 597,06 грн. Окрім того, померлій [PERSON] належало майно пайового фонду КСП ім. Леніна ( агрофірми ТОВ «Злагода») вартістю 18 993, 79 грн.. що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновим сертифікатом) серії ПО X1X № 098660, виданим Кіровською сільською радою Полтавського району та області 4 березня 2002 року. У встановлений законом строк позивачка звернулась в Полтавську районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , після чого була заведена спадкова справа, а також спадкоємцю за заповітом було роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину на майно померлої не може бути видане у зв»язку з відсутністю кадастрового номера земельної ділянки та наявних незастережних виправлень у правовстановлюючих документах, що підтверджую довідкою нотконтори №02-14/4602 від 23.12.2013 р. Відповідно до вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно з п. 22 зазначеної вище інструкції, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальної дії документи, які не відповідають вимогам законодавства, а саме в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ - ПЛ № 022269 від 4 березня 2002 року та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ПО X1X № 098660 від 4 березня 2002 року , виданих Кіровською сільською Радою народних депутатів на ім'я померлої [PERSON] внесені виправлення у прізвище : ЧЕЧИЛЬ виправлено на ЧЕЧІЛЬ. Відповідно до вимог ст. 346 ЦК України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Отже, спадкоємець, бажаючи визнати своє право власності на спадкове нерухоме майно звернулася до суду з позовом про визнання права власності, та встановити факт належності на праві власності померлій правовстановлюючих документів - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ПЛ № 022269 від 4 березня 2002 року та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ПО X1X № 098660 від 4 березня 2002 року , виданих Кіровською сільською Радою народних депутатів на ім'я померлої [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту позивачу необхідно для реалізації її права на спадкування майна, що належало померлому спадкодавцю. У зв'язку зі смертю власника усунути невідповідності у правовстановлюючому документі не має можливості. Враховуючи викладене спадкоємець не має іншої можливості оформити свої спадкові права у інший спосіб ніж у судовому порядку. Факт належності правовстановлюючих документів на нерухоме майно померлій [PERSON] підтверджується довідкою № 950 від 18.12.2013р. виданої Кіровською сільською радою Полтавського району та довідкою №02-14/4602 від 23.12.2013 р. виданої Полтавською районною державною нотаріальною конторою. Згідно ст. 15 ЦК України , кожна особа має право звернутися за захистом своїх прав до суду. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту своїх прав, є визнання права. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім.»я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті , у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен: запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражено внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 346, 1218 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved