Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 06.09.1997 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу є діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Як вказує позивач з весни 2014 р. подружжя не підтримують сімейно-шлюбних відносин, примирення є неможливим, бо суперечить її інтересам та інтересам дітей. При цьому діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, а відповідач матеріально їм не допомагає. У судове засідання сторони не з'явились, надіслали свої заяви щодо підтримки та визнання позову у повному об'ємі відповідно. Суд, дослідивши матеріали справи з'ясував наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.09.1997 р. зареєстрованого відділом Мінського ЗАГСу м. Києва, а/з № 1210. Від даного шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, між сторонами по справі в сім'ї існують відчужені взаємовідносини, спільне життя позивача із відповідачем не склалося, а оскільки, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між сторонами відсутнє нормальне спілкування, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо один від одного по різним адресам з весни 2014 р., і позивач не бажає примирення та збереження сім'ї. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому, враховуючи взаємовідносини сторін, характер спірних правовідносин суд вважає, що подальше перебування сторін в шлюбі та збереження сім'ї є неможливим, даний шлюб необхідно розірвати. Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд на підставі викладеного ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі 700 грн. на кожну дитину. Таким чином‚ позовні вимоги позивача в судовому засіданні щодо стягнення аліментів також знайшли своє підтвердження. На підставі викладеного та

Outcome: approved