Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

\~ \~ Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій суму у розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON] Дар*ю Костянтинівну,[INFO]. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину, не бере участь у її вихованні, приховує місце роботи і розмір заробітної плати. Представник позивача в судове засідання не з*явилась, надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутністю та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи та заперечення на позов не надав. Неодноразово представником відповідача було надано заяви про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи. Жодного разу представник відповідача не зявився для ознайомлення з матеріалами справи. Також представнику відповідача було достовірно відомо про дати судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення та розписки (а.с. 23, 32,37, 45,63, 68). Отже, неявку відповідача та представника відповідача, суд розцінює, як зловживання правами та неналежним виконанням процесуальних обовязків. Враховуючи строки розгляду справи та неявку відповідача та його представника без поважних причин, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача та наявності підстав передбачених ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що з 07.09.2002 р. сторони перебували у шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2013 р. розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] Дар*ю Костянтинівну, [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 044880 видане 31.03.2006 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, зроблене відповідний актовий запис за № 1040 (а.с. 4). Згідно з положеннями ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони не дійшли згоди про порядок добровільної участі батька в матеріальному забезпеченні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З відомостей УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова вбачається, що [PERSON] пенсію в управлінні не отримує (а.с. 61). Будь-яких інших відомостей щодо наявності у відповідача постійного доходу матеріали справи не містять. Доказів про те, що відповідач на час вирішення справи має незадовільний стан здоровя або інші аліментні зобовязання не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею184 цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеної норми, у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, не підлягає зазначення про стягнення аліментів не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід позивача та держави судові витрати . Також суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць ст. 367 ЦПК України.

Outcome: partial