Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до РФ та до м. Донецька у період з 01.06.2016 року по 01.05.2019 року неповнолітній [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення її до України, без згоди та без супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], та судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування своїх вимог посилається на наступне. Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON], [INFO], яка наразі проживає з позивачем. У звязку з проведенням антитерористичної операції в серпні 2014 року позивач разом з дитиною змушена була виїхати до м. Харків, та була взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО за адресою: [ADDRESS]. З моменту виїзду з м. Донецька до м. Харкова, позивач зі своїм чоловіком (відповідачем) не бачилась, жодного звязку з ним немає, ніякої матеріальної допомоги він не надає, батьківської турботи не проявляє. В період часу з 01.06.2016 року по 01.05.2019 року позивач має намір разом з донькою постійно виїзжати до родичів до РФ, а також відвідувати місце проживання у м. Донецьку, оскільки там залишилось житло та належне їй майно. Однак, відповідач в добровільному порядку не надає згоду на виїзд дитини, що порушує законні інтереси неповнолітньої дитини. У звязку з викладеним, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявилась, повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та прийняти заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи ХМР в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника ХМР та прийняти рішення за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач уклала шлюб з відповідачем 18.07.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №200703. (а.с. 9). Від шлюбу у сторін народилась дитина- донька [PERSON], [INFO]. (а.с. 10). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. (а.с. 8). Відповідно до положень\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі\~ст. 155 Сімейного кодексу України,\~здійснення батьками своїх права та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 313 ЦК України,\~фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до положення ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно з ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього\~Закону\~право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Крім того, відповідно до п.16 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, через відсутність згоди на виїзд одного з батьків неповнолітньої дитини за кордон, дозвіл може бути наданий судом. Принципом 2 та 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року визначено: Дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумове, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до РФ та до м. Донецька у період з 01.06.2016 року по 01.05.2019 року неповнолітній [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved