Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила застосувати до попереднього договору купівлі-продажу від 21 серпня 2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем, наслідки його недійсності, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених грошових коштів у якості авансу у розмірі 25600,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат, повязаних з розглядом судової справи, а саме суму витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що 21 серпня 2017 року між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець отримав аванс від покупця у розмірі 25600 грн., що станом на день укладення договору еквівалентно 1000 доларів США, за продаваний обєкт нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2017 року. Однак, попередній договір купівлі-продажу від 21 серпня 2017 року було укладено з порушенням вимог законодавства щодо нотаріального оформлення договору. Позивач зазначає, що дізнавшись про недодержання законодавства в даній частині, вона звернулась до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів. Проте відповідач, під час вручення йому вказаної вимоги нарочно, відмовився її приймати і запропонував звернутися з цього питання до суду. 31 серпня 2017 року позивач направила поштою вимогу з додатками на адресу відповідача. Позивач зауважує, що відповідач не бажає визнавати нікчемним договір, який не потребує визнання його нікчемним в силу закону, у звязку з чим відмовляється повертати належні позивачеві грошові кошти, чим порушує її майнові права. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивач та представник позивача [PERSON], належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надала суду письмову заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 21 серпня 2017 року між позивачем та агентством нерухомості «FAVOR Group realty» був укладений Договір про обслуговування замовника з придбання нерухомості №21/08 (а.с.11). 21 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі укладено попередній договір купівлі-продажу, у п.1. якого зазначено, що відповідач отримав аванс від позивача у розмірі 25600 грн., що еквівалентно 1000 доларів США, за продаваний обєкт нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). 31 серпня 2017 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про повернення грошових коштів, у звязку з недійсністю попереднього договору купівлі-продажу від 21 серпня 2017 року та порушенням його умов, у якій позивач просила відповідача повернути їй грошові кошти у розмірі 51200 грн., що складаються з 25600 грн. авансовий платіж за попереднім договором купівлі-продажу від 21 серпня 2017 року та 25600 грн. штрафні санкції за невиконані умови попереднього договору купівлі-продажу від 21 серпня 2017 року, яка залишилася не виконаною (а.с.12-15). Вирішуючи предявлені позовні вимоги, судом враховується наступне. Згідно з ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Так, частиною 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором; попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Враховуючи викладене, укладений між сторонами у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31 серпня 2017 року є нікчемним, оскільки він укладений не у встановленій для основного договору письмовій формі з нотаріальним посвідченням. Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року судам розяснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. З огляду на наведене, враховуючи підтвердження в судовому засіданні факту сплати за нікчемним попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 31 серпня 2017 року грошових коштів у якості авансу у розмірі 25600 грн., предявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: approved