Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила розірвати шлюб. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29.05.2012 року сторони по справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімю, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки припинені з лютого 2015 року, проживають окремо. Спору про поділ майна та місце проживання дитини між ними не має. Позивач надала в судове засідання заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 29 червня 2012 року сторони по справі зареєстрували шлюб в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №521. 09.12.2012 року від шлюбу сторін народився [PERSON]. Спільне життя у подружжя не склалося, причиною припинення шлюбних відносин стали втрата почуття поваги, взаєморозуміння та любові. У подружжя виявилися різні погляди на сімейні відносини та обов'язки, на ведення господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини остаточно припинені з лютого 2015 року, подальше їх збереження неможливе, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, дитина проживає разом з матірю. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved