Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі ј частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для людини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.10.2021 року до 11.02.2026 року. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що 04.10.2002 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано в 2010 році. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.10.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 09.11.2010 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] , [INFO] , є студентом 2 курсу денного відділення факультету ветеринарної медицини Державного біотехнологічного університету. Відповідач з лютого 2021 року не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Позивач одна не може забезпечити для сина необхідний рівень життя, вона має третю групу інвалідності. Відповідач, батько дитини, є здоровим та працездатним може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу) відповідача. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подав заяву, просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить врахувати, що з ним проживає мати пенсіонерка та те, що він безробітний. Враховуючи, що в справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15\~ЦК\~України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Правовідносини, що є предметом спору між сторонами у справі, регулюються сімейним законодавством України. Судом встановлено,\~що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №719. Як вбачається\~з довідки\~від 15.09. 2021\~р.\~за №\~28 [PERSON] \~є студентом 2 курсу денного відділення факультету ветеринарної медицини Державного біотехнологічного університету, терміном навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2026 рік. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Тобто, самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Позивач [PERSON] є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ № 284948 від 29.10. 2020 року. Відповідачем надана довідка від 07.12.2021р. про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з якої вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та надав направлення Харківського міського центру зайнятості на працевлаштування. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно з ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 цього Кодексу встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях З огляду на вищевикладене, враховуючи бажання позивача отримувати аліменти у частці від заробітку відповідача, надані сторонами відомості про майновий стан, враховуючи, що повнолітня дитина [PERSON] , який продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання, відповідач є працездатною особою, з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за даною категорією справи, то з відповідача підлягає стяганню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного, керкючисьст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259,\~263-265,\~268,\~273,\~352\~ЦПК України, суд, -

Outcome: approved