Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся у травні 2015 року до суду з позовом до відповідача, в якому прохає визнати домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1,а, загальною площею - 53,5 кв.м, житловою площею - 23.4 кв.м, сараю - Б, сараю з погребом - В, літньою кухнею - Г,г, сараю - Д, огорожею - №1, колодязю - №2, та знаходиться по [ADDRESS] на земельній ділянці, що належить до фонду земель Лютенської сільської ради, що залишилася після смерті [PERSON], який помер [INFO], та після смерті [PERSON], яка померла [INFO] спадковим майном та визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника. Проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Із витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу вбачається, що 24.08.1970 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с. 8). Відповідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Згідно облікових даних сільської ради [PERSON], 1931 року народження, був зареєстрований та проживав на день смерті [INFO] в [ADDRESS]. На день його смерті разом з ним були зареєстровані та проживали [PERSON], 1928 року народження, та [PERSON], 1957 року народження (а.с. 12). Із копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). [PERSON], 1928 року народження, була зареєстрована та проживала на день смерті [INFO] в [ADDRESS]. На день її смерті разом з нею був зареєстрований та проживав [PERSON] (а.с. 13). Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, домоволодіння в [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 19 особового рахунку [NUMBER] станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору членами якого були [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області біля домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], розташована земельна ділянка у розмірі 0,91 га, яка є неприватизованою (а.с. 11). Із пояснення Гадяцької державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON], що мешкали у с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів на спадкове майно, а саме: будинок у [ADDRESS] (а.с. 18). Також, згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 350 від 03.06.2015 року після померлого [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа №1029/2001 заведена на підставі фактичного прийняття. 21 грудня 2001 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] Відомості про інших спадкоємців та про майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину, відсутні. Відповідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 344 від 27.05.2015 року після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Таким чином [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер [INFO], та після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За правилами ч. 2 ст. 123 ЦК ЦК Української РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із ст. 548 ЦК Української РСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] є спадкоємцем після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] і вважається таким, що прийняв спадщину Також,

Outcome: approved