Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS], визнати його таким, що втратив право державної реєстрації за вказаною адресою; зобов'язати третю особу зніти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що мешкає та зареєстрована у [ADDRESS]. Вказана квартира була отримана у користування на підставі ордеру її матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року. У вказаній квартирі зареєстрований також її син - відповідач у справі, проте більше п'яти років в ній не проживає. Наведене дає підстави вважати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням вказаної квартири. Позивач до зали судового засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилалась рекомендованою поштою із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, однак конверти були повернуті поштовим відділенням без отримання адресатом за закінченням строків зберігання. Представник третьої особи до зали суду не прибув з невідомих причин. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як вбачається з типового договору найму жилого приміщення, укладеного 11 травня 1965 року між ЖСКО «Азовсталь» з одного боку та [PERSON] з іншого, остання отримала у користування окреме жиле приміщення - квартиру за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 06 лютого 2015 року Оржонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис № 271. Згідно довідці Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Азовжитлокомплекс» № 891 від 15 грудня 2017 року, виданої а ім'я [PERSON], остання зареєстрована у [ADDRESS]. Крім неї у квартирі зареєстровані син [PERSON] та донька [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже виходячи з наведеного член сім'ї наймача житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї наймача понад шість місяців; по-друге, відсутність поважних причин його відсутності (не проживання) у цьому житлі. З акту, складеного 14 грудня 2017 року сусідами позивача [PERSON], що проживають в [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] у квартирі 6 за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає в ній з квітня 2012 року. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів предявленого позову, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON], будучи членом сім'ї позивача, понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про втрату останнім права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] та вважає можливим позов в цій частині задовольнити. Разом із тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється крім іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В сенсі наведеної норми остаточне рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, а тому суд не вбачає підстав для додаткового зобов'язання третьої особи зняти відповідача з реєстраційного обліку, та відповідно, визнання відповідача таким, що втратив право реєстрації за зазначеною позивачем адресою та з цих підстав відмовляє у задоволенні позову в цій частині. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial