Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить суд ухвалити рішення на підставі якого, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 30.01.2015 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем не склались через зловживання відповідачем спиртними напоями, антисоціального способу життя відповідача, його негативного відношення до родини та дружини, відсутності матеріального забезпечення родини, невиконання обов'язків батька та чоловіка. Шлюб між сторонами було розірвано 25.01.2017 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова. Після розірвання шлюбу, відповідач самоусунувся від виховання дитини, надання будь - якої матеріальної допомоги, фізичної підтримки, тощо. Неодноразово, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, відповідач приїздив до будинку позивача, влаштовував скандали, сварки, ображав її та її родину, через що викликались працівники поліції. Відповідач не приділяє жодної уваги синові, не цікавиться станом його здоров'я, розвитком, не виявляє інтересу до його життя, останній раз бачив дитину влітку 2016 року. Всі питання щодо виховання дитини позивач вирішую самостійно без участі та підтримки з боку батька дитини. Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, у зв'язку з чим має велику заборгованість по сплаті аліментів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року провадження по даній справі відкрито. 04 квітня 2018 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана в провадження судді Назаренко О.В. Відповідно до п. 9 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції 03 жовтня 2017 року, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2018 року до участі у справі у якості третьої особи було залучено службу у справах дітей Немишлянського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Немишлянського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав про стягнення борг. Представник позивача адвокат [PERSON] яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Представник 3-ї особи Служби у справах дітей Харківської районної Держаної адміністрації в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Представник 3-ї особи служби у справах дітей Немишлянського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Крім того від Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради надійшов висновок, відповідно до якого комісія вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. З урахуванням того, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 30.01.2015 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 09. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.04.2018 року, шлюб між сторонами розірваний. Син проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 20.09.2018 року, відповідно до якого малолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю у приватному будинку за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними мешкають: дідусь - [PERSON] та бабуся - [PERSON] Для проживання дитини облаштована окрема кімната, мається місце для відпочинку ігор та розвитку, дитини забезпечення усим необхідним. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15», малолітній [PERSON] перебуває під наглядом даного закладу, до закладу дитина приходить у супроводі матері та дідуся. Догляд за дитиною під час хвороби здійснюють мати, бабуся та дідусь, рекомендації лікаря надаються матері, яка виконує їх правильно та своєчасно. Згідно довідки ПАТ «Турбоатом», від 06.02.2018 року, позивач [PERSON] з 2003 року працює на даному підприємстві на посаді провідного перекладача, з 14.01.2018 року по 29.10.2018 року перебувала у декретній відпустці. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.04.2016 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі ? частки з усих видів доходів, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Згідно даного рішення був виданий виконавчий лист. Відповідно до довідок про неотримання аліментів від 07.09.2017 року та від 13.02.2018 року, виданих Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Лююботин ГТУЮ у Харківській області, [PERSON] аліменти на утримання сина, згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.04.2016 року у період з 01.09.2016 року по 05.02.2018 року не отримувала. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України - мати, (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ст. 11, ст. 12, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 2 п. 18 приведеної вище постанови Пленуму, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі ст. ст.76,77,78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таку поведінку відповідача, який ухиляються від виконання своїх обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується в достатньому обсязі з дитиною, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що достовірно підтверджено зібраними у справі доказами, суд розцінює, як винне ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов'язками. Позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки суд вважає можливим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, якою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки суду надані докази ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків, то суд позов повністю задовольняє. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 704 гривень 60 коп..

Outcome: approved