Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 30 жовтня 2012 року в сумі 22127,79 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконує умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення обставинам справи. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, надав пояснення по обставинам справи. Судом встановлено, що 30 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Згідно з п.2.1. вказаної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 24868,21 грн. на строк 36 місяців (з 30.10.2012 до 31.10.2015), шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до умов угоди погашення здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 902,22 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до умов та правил. Пункт 2.2. генеральної угоди передбачає, що заборгованість за кредитом починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою, а позичальник сплачує банку штраф відповідно до умов та правил надання банківських послуг. [PERSON] шляхом підписання генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами і правилами, тарифами підтвердив, що між ним та банком укладено кредитний договір. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а відповідач в свою чергу не надав своєчасно банку гроші для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов угоди та правил, а тому станом на 05.06.2018 року має прострочену заборгованість на загальну суму 48972 грн. 21 коп., яка складається з: заборгованість по кредиту - 17934,59 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 12473,84 грн., заборгованість за пенею та комісією штрафу - 18563,78 грн. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2014 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299, ЄДРПОУ 14360570, р/р 29092829003111) заборгованість за кредитним договором у сумі 26844 грн. 42 коп. Таким чином, різниця заборгованості до стягнення становить 22127,79 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В силу ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором. Ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1052 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу, якщо інше не встановлено договором. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 881,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 881,00 грн.

Outcome: approved