Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року, від цього шлюбу сторони мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 07 серпня 2015 року заочним рішенням Ренійського районного суду Одеської області вказаний шлюб було розірвано. На сьогоднішній день діти проживають разом з матерю та знаходяться на утриманні останньої. Відповідач виїхав за межі України, з дітьми не спілкується, не цікавиться ними, не телефонує, не виявляє бажання приймати участь в їх вихованні. [PERSON] допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча, як батько, зобовязаний це робити, має таку матеріальну можливість, оскільки працює за кордоном та має постійний заробіток. Позивачу судове засідання зявилася, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У матеріалах справи наявні повідомлення про належне неодноразове сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, тому, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засідання, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року, від цього шлюбу сторони мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 07 серпня 2015 року заочним рішенням Ренійського районного суду Одеської області вказаний шлюб було розірвано. На сьогоднішній день діти проживають разом з матерю та знаходяться на утриманні останньої. Відповідач виїхав за межі України, з дітьми не спілкується, не цікавиться ними, не телефонує, не виявляє бажання приймати участь в їх вихованні. [PERSON] допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча, як батько, зобовязаний це робити, має таку матеріальну можливість, оскільки працює за кордоном та має постійний заробіток. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3. ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, [PERSON] має можливість та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved