Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, а саме на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом. Звернувшись до приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] отримала відмову, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Хорошівської селищної ради в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначив що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.11.2005 року виконкомом Сколобівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області (а.сп.6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №622 від 22.11.2019 року, згідно запису погосподарської книги №1 на 2001-2005 роки (Сколобівскьої сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області), житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] рахувався за [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №253 від 29.11.2019, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №115, станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.сп.15). Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, інвентаризаційна справа №115, замовником якого є [PERSON] , загальна площа приміщень житлового будинку [ADDRESS] , складає 68,4 кв.м. (а.сп.12-14). Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом. Вказане підтверджується копію заповіту від 15.09.1998 року посвідченого секретарем Сколобівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, згідно якого все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось [PERSON] заповів [PERSON] (а.сп.7). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконкомом Сколобівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, [PERSON] 24.07.2010 року зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] та після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] » (а.сп.21). Звернувшись до приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] отримала відмову, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи (а.сп.17). Згідно листа приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. №21/01-16 від 04.03.2021, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа за №170/2019, спадкоємець по даній справі за заповітом в цілій частці є дочка [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, не може реалізувати своє право на спадкування після померлого [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на нерухоме майно буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved