Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, відповідно до якого 05.11.1995 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем та проживала з ним до червня 2014 року. Від цього шлюбу є дитина [PERSON], [INFO], яка на сьогоднішній день проживає спільно з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось, подальше збереження шлюбу та проживання неможливі, та розірвання шлюбу в відділі РАЦС відповідач відмовляється, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з'явилась, але від неї надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. У судове засідання відповідач, який про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, повторно не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: 05.11.1995 року Вилківською міською Радою народних депутатів зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 64, прізвище дружини після укладання шлюбу - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 05.11.1995 року. 27.04.1996 року у шлюбі народилась [PERSON], актовий запис про народження №48, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Вилківською міською Радою народних депутатів 20.05.1996 року, в якому батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. На сьогоднішній день стосунки між подружжям не підтримується, шлюбні відносини припинені з червня 2014 року, спільне господарство не ведеться, відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved