Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що 22.08.2018 року між позивачем, відповідачем та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким позивач прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Перед відчуженням квартири власники пообіцяли, що знімуться з реєстрації в добровільному порядку, але [PERSON] до цього часу не знявся з реєстрації, за адресою : [ADDRESS] Відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, на неодноразові прохання знятися з реєстраційного обліку не реагує. Позивач має намір оформити субсидію, розмір якої залежить від кількості зареєстрованих осіб в житловому приміщенні. В зв'язку з обмеженням в праві користування та розпорядженні своїм майном, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся, на адресу його місця реєстрації був направлений рекомендований лист. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не було надано. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт відсутності відповідача за адресою : [ADDRESS], протягом чотирьох років. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та існуванням умов передбачених ст.. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З довідки виданої КП «Долинське міське-комунальне господарство» вбачається, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач- [PERSON]. та відповідач [PERSON] (а.с. 8). Із копії договору купівлі - продажу від 22.08.2018 року слідує, що позивач придбала у власність в [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 5-6). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2018р. вбачається що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно приписів ст. 15 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина перша статті 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вище викладене встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу [PERSON], у зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], який після відчуження своєї частки квартири залишився в ній зареєстрований, але фактично не проживає, дане унеможливлює позивача у здійсненні будь-яких дій. З огляду на встановленні обставини, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved