overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1997 року, від якого мають двох повнолітніх дітей. Однак, сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та сім`ю, різні характери, погляди на сім`ю. Вказує, що шлюбні відносини фактично припинилися більше 5 років тому. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано 29.07.1977 р. в виконавчому комітеті Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис №33. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1998 р., від якого мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різне ставлення до сімейного життя, внаслідок чого сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вказує, що протягом восьми останніх місяців проживає окремо, спроби примирення не дали результатів, продовжувати таші шлюбні стосунки не бажає, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач, яка була повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано 06.11.1998 р. в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №376 (а.с.8). Відомостей про наявність у сторін неповнолітніх дітей - суду не надано. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1999 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] . Однак спільне життя не склалося через непорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Позивач вважає їх шлюб формальним, тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Сторони зареєстрували шлюб 10.09.1999 р. в відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №184. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1999 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя не склалося, сторони мали діаметрально протилежні погляди на життя та сім`ю. Відповідач вів неналежний спосіб життя, у зв`язку з чим спільне проживання сторонами припинено, відповідач відбуває покарання в кримінально-виконавчій установі. Позивач вважає, що сенсу підтримувати сімейні стосунки немає, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив чи заперечення на позовну заяву до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано 06.11.1999 р. у відділі реєстрації запису актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, актовий запис №635 (а.с.10). Ві шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2000 р., від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] Однак спільне життя не склалося через різні погляди на життя та сімю, різні характери. Впродовж останнього часу подружні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що сімя їх розпалась, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд даний шлюб розірвати, змінивши прізвище на дошлюбне. Позивач в судове засідання не зявилась, до початку підготовчого засідання подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. До початку проведення підготовчого судового засідання від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України. На підставі\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Сторони зареєстрували шлюб 11.11.2000 р. в Кодаківській сільській раді Васильківського району Київської області, актовий запис №3. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України\~ передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України \~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України \~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставинах суд приходить до висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2000 року, від якого мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Даний шлюб було розірвано в судовому порядку, однак згодом в 2008 р. сторони знову одружились і проживали однією сім'єю до 2014 р. Однак спільне життя не склалося, між подружжям стали виникати сварки з різних причин, вони припинили спільне проживання. Позивач вважає, що шлюб їх є формальним, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.01.2008 р. в виконавчому комітеті Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №1 (а.с. 3). Сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин, враховуючи, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та довіра, примирення подружжя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і підлягає розірванню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2000 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя не склалося у зв`язку з несумісністю характерів, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали постійні сварки. Подружжя не підтримує подружніх стосунків, життям один одного не цікавляться. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 11.08.2000 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Плесецькій сільській раді Васильківського району Київської області, актовий запис №13 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом , посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2001 р., від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON] [INFO] Однак спільне життя не склалося через різні погляди на життя та сімю, різні характери, негативну поведінку відповідача. Позивач вважає, що сімя їх розпалась, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, до початку підготовчого засідання подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Рябова». До початку проведення підготовчого судового засідання від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України. На підставі\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Сторони зареєстрували шлюб 20.10.2001 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 255. Від шлюбу сторони мають дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України\~ передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України \~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України \~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою позивача необхідно залишити позивачу її шлюбне прізвище «Рябова». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2001 р., від якого мають сина [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалося через різні погляди на життя та сім'ю, втрату почуттів поваги та любові. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.01.2001 р. в відділі реєстрації актів громадянськогостану К-Святошинського райуправління юстиції Київської області, актовий запис №15 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин, враховуючи, що примирення подружжя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу необхідно залишити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного,

Outcome: approved