Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований зареєстрований 07 червня 2018 року у Львівському міському відділі РАЦС ГТУЮ у Львівській обл., актовий запис № 1326. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в шлюбі дітей не мають; з самого початку подружнє життя не складалось. У сімї систематично виникали конфлікти та непорозуміння через несумісність характерів і різні погляди на життя, систематичні образи і приниження відповідачем її жіночої гідності, що в подальшому впливало на її ставлення до сина. Останньою краплею у їх відосинах слугувало смс-повідомлення відповідача своєму другові про те, що він любить її гроші. Все це остаточно призвело до розпаду сімї у вересні 2018 року. З того часу вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх відносин. Неодноразові спроби відповідача помиритись позитивних наслідків не дали. Примирення категорично заперечує. Стверджує, що сімя розпалась остаточно і поновлена бути не може, т.я. втратила до відповідачі почуття довіри і любові. Ухвалою суду від 19.11.18. позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та призначенням у підготовче засідання. 08.01.19. ухвалою суду підготовче провадження закрите та справу призначено до розгляду по суті на 18.01.19. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, категорично заперечивши можливість примирення. Позивач ствердила, що спільно прожиті в шлюбі три з половиною місяці дали зрозуміти, що вони різні люди, і вона вкотре припустилась помилки, вийшовши заміж за відповідача, адже цей шлюб для неї є другим. В шлюбі з відповідачем спільних дітей не мають. За весь час перебування у шлюбі зазнавала постійних принижень жіночої гідності і тиску, під час чого неодноразово з дитиною втікала з дому. Після цього відповідач не раз просив вибачення, а потім знову така сама поведінка повторювалась. З вересня 2018 року вони проживають окремо і з того часу відповідач намагається примиритись, що вона катергоично заперечує. Вона втратила до відповідача почуття любові і побоюється не тільки за свій психологічний стан, але й за стан здоров*я свого сина, який потерпає від неї через отриманий від відповідача негатив. Тому настоює на задоволенні позову і розірванні формально існуючого шлюбу. Відповідач у судовому засіданні формально позов заперечив, ствердивши, що любить позивача і її сина. Зазначив, що проживали з позивачем однією сім*єю з липня по кінець вересня 2018 року. Їх відносини стали напруженішими, ніж були, відколи позивач довідалась про його смс-повідомлення другу, де він, можливо, в жартівливій для нього формі згадав про гроші позивача. З кінця вересня 2018 року вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружні відносини. Він постійно намагається повернутись в сім*ю, зберегти її, але позивач цього категорично не бажає. Незважаючи на це, він хоче зберегти шлюб. Заходів для збереження шлюбу, крім продовження власних курсів психотерапії, спілкування і прояву турботи, що не сприймає позивач, суду навести не зміг. Заслухавши пояснення учасників справи, зясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно зясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 351766, виданого Львівським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській обл., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 червня 2018 року, про що зроблено актовий запис в книзі реєстрації шлюбів за № 1326. У шлюбі сторони дітей не мають. Відповідно до ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 07.06.18., міцної сімї так і не утворили. Між ними систематично виникали конфлікти та непорозуміння, які привели до розпаду сімї. З кінця вересня 2018 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружні відносини. Як ствердила позивач, причиною цьому стали різні характери і погляди на життя, поведінка відповідача, який систематично принижує її жіночу гідність і чинить тиск, під час чого вона з дитиною не раз втікала з дому. Не заперечив і сам відповідач, що відносини стали напруженішими внаслідок його дій. Як ствердили сторони, протягом останніх 5 місяців відповідач намагався зберегти сім*ю і відновити шлюбні відносини, проте такі спроби позитивних наслідків не дали через їх взаємовідносини не змінились. Позивач категорично ствердила, що втратила до відповідача почуття любові, без чого повноцінна сімя існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконана, що не буде вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. З урахуванням викладеного клопотання відповідача про надання строку для примирення, суперечить інтересам позивача та її дитини, їх психоемоційному стану, що страждає від відносин з відповідачем. Відповідно до\~ст.51 Конституції України та ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~\~Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, ч.4 ст.56 СК України). Отже можна зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ За наведених обставин суд дійшов висновку про суперечливість моральним засадам суспільства подальшого вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, яке з вересня 2018 року і по даний час не відбулось, незважаючи на неодноразові спроби відповідача, як ствердили сторони, та з урахуванням засад шлюбу, який ґрунтується на спільних почуттях любові й поваги подружжя та на їх вільній згоді. Враховуючи викладене, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін. . Позивач категорично заявила суду, що жити з відповідачем, який негативно впливає на неї та психіку дитини, не буде і це її остаточне волевиявлення. Зазначені обставини мають істотне значення для прийняття рішення про розірвання шлюбу. Сім*я сторін розпалась остаточно, та шлюб існує формально. Тому суд вважає необхідним такий розірвати. З відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати при подачі позову до суду судовий збір в сумі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved