Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що з 10 жовтня 2015 року перебуває з відповідачем по справі у шлюбі, від якого сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що перебуває на утриманні позивача. Відповідач працює, має задовільний стан здоров`я. У зв`язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини не надає, вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на її утримання у розмірі 1\\4 частки всіх доходів або його заробітку до досягнення дитиною трьох років. У судове засідання позивач не з`явилася, направила заяву через свого представника про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, направив заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач не надає. Відповідач має можливість працювати, має задовільний стан здоров`я, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході дослідження матеріалів справи, не досягли. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням віку та потреб дитини суд вважає задоцільне позовні вимоги, щодо стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для особи та отримання позивачем державної допомоги до досягнення дитиною трьох років, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання дружини є дещо завищений. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку ( доходу) щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] , та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: partial