Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 16.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/5 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що сімейне життя сторін погіршилось, оскільки мають протилежні погляди на шлюб та сімю, на даний час проживають окрема, спільного господарства не ведуть та подружнє життя припинено. Крім того, малолітня донька проживає з позивачем та утримувати яку самостійно позивачу тяжко, оскільки на утримані перебуває також старша донька. Посилаючись на те, що відповідач офіційно працює та сплачує аліменти за іншим рішенням суду, позивач просить стягнути 1/5 частину від доходу відповідача на утримання малолітньої доньки. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач вимоги підтримала та просила задовольнити, відповідач з позовними вимогами погодився (а.с. 22, 23). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1720 (а.с. 5). Як передбачають статті 51 Конституції України\~ та\~24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Оскільки сторони не бажають зберегти шлюб та подальше його збереження суперечитиме їх інтересам, клопотань про надання строку на примирення сторони не заявляли, а тому суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Також встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Статті 180, 181 СК України визначають обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. \~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені в ст. 182 СК України, так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до довідки Житомирського обласного центру ресоціалізації наркозалежної молоді «Твоя перемога» №743 від 31.08.2017 року, де працює відповідач, дохід останнього за період з березня по серпень 2017 року становив 40165,77 грн. (а.с. 9). Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.11.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/5 частини доходів відповідача, щомісяця (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про здатність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, визначено у позовній заяві. Беручи до уваги викладене, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/5 частини від доходу відповідача та не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved