Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначає, що в період часу з 19 листопада 2005 року по 07 лютого 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07.02.2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану К-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 9. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Подружнє життя не склалося і на підставі рішення Кам`янсько- Дніпровського районного суду Запорізької області шлюб було розірвано. Син залишився проживати з позивачем [PERSON] .. Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29.08.2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків(доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Ухвалою Кам`янсько- Дніпровського районного суду від 01.02.2021 р. прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янсько- Дніпровського районного суду від 17.06.2021 р. замінено неналежну третю особу ? орган опіки та піклування Кам`янсько- Дніпровської райдержадміністрації на належну третю особу ? виконавчий комітет Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи за її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив провести розгляд справи за його відсутність. Представник третьої особи виконавчого комітету Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив провести розгляд справи за його відсутність. За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення, зокрема, у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області відділ реєстрації цивільного стану від 07.02.2008 р. шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з позивачем. Відповідно до рішення Кам`янсько- Дніпровського районного суду Запорізької області від 29.08.2013 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття (а.с. 10). Під час шлюбу відповідач після вчинення сварок залишав сім`ю і переходив жити до своєї матері, а після розірвання шлюбу зовсім припинив сімейні стосунки, перестав спілкуватись з сином, участі у його вихованні не приймає, відповідача не цікавить розвиток дитини, він не приймає участі в її лікуванні. Робить все щоб не надавати дитині матеріальну допомогу. Станом на 01.03.2014 року заборгованість по аліментам складала 3989 грн. 81 коп. а з урахуванням того, що аліменти не сплачуються по цей час сума заборгованості по аліментах продовжує зростати. За весь час окремого проживання відповідач, який є батьком, уваги своєму сину не приділяв, не займався його вихованням, не забезпечував необхідного харчування , медичного догляду, кошти на утримання не надавав, тобто ухиляється від виховання і утримання сина [PERSON] шляхом повного ігнорування, не надає сину можливостей доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до успіхів дитини в навчанні у школі, а раніше в дошкільному дитячому закладі. Все це негативно впливає на фізичний і духовний розвиток [PERSON] , як складову виховання. Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов від 08.04.2019 року [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] її чоловіком [PERSON] та братом [PERSON] , 2012 р. н., в двокімнатній квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Дитина разом із братом займає окрему кімнату в двокімнатній квартирі, яка упорядкована усіма зручностями, на цій житловій площі є місце для відпочинку, навчання та ігор, для дитини мається окреме спальне місце, в наявності багато іграшок, дитина забезпечена сезонним одягом та повноцінним харчуванням. Житло обладнано необхідними меблями та побутовою технікою. В кімнаті чисто, світло та затишно і відповідає санітарно-гігієнічним нормам (а.с. 11). Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно із ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України). Згідно висновку виконавчого комітету Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування від 23.09.2021 року № 78, який бере до уваги те, що [PERSON] не заперечує аби його позбавили батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] , відповідач зазначив, що неодноразово намагався встановити контакт з сином [PERSON] : приїжджав до нього, телефонував йому, проте син не захотів спілкуватись та бачитись з батьком. На підставі викладеного, виконавчий комітет Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. (Постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року по Справі № 199/5032/16-ц). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги висновок виконавчого комітету Благовіщенської об`єднаної територіальної громади Запорізької області, як орган опіки та піклування,

Outcome: approved