Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я сина, фізичний, етичний і духовний розвиток, а тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина та стягнути з [PERSON] судовий збір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити в повному обсязі. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи повідомленим, свідченням чого слугують наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не невідомих суду причин не з'явився. В судовому засіданні прокурор наголосив на доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та просив задовольнити позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Чернівецької РДА Служби у справах дітей - Крук В.В. надала суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини та наголосила на доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача -Служба у справах дітей Тиврівської РДА подала до суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини разом з актом обстеження житлово-побутових умов та просила справу слухати без участі її представника. Свідок [PERSON], який є сином відповідача суду показав, що батько не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться та участі в його житті не бере. Свідок [PERSON] суду показала, що будучи другом сім'ї позивача буває на всіх сімейних святах, в тому числі днях народження [PERSON], проте на жадному зі свят сина відповідач не з'являвся, не вітав, і на скільки свідку відомо зі слів сім'ї позивача, [PERSON] життям сина взагалі не цікавиться та участі не бере. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції держави-сторони докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також згідно з положеннями ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно висновку Служб у справах дітей Чернівецької РДА та Тиврівської РДА Вінницької області про можливість позбавлення батьківських [PERSON], [INFO] слідує, що [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина. Аліменти на утримання дитини на сплачує, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.04.2014 року в розмірі 690 гривень /а.с. 14/. Крім того, в матеріалах справи наявна заява відповідача, в якій останній зазначає, що відмовляється від батьківських прав на свого сина [PERSON] /а.с. 15/. На підставі наведеного, у відповідності зі ст. 164 СК України, з метою захисту прав та інтересів дитини, Служби у справах дітей Чернівецької РДА та Тиврівської РДА вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] /а.с. 34, 40/. З акта обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 15.08.2014 року слідує, що матеріально-побутові умови проживання позивача відповідають необхідним умовам для проживання та виховання дитини. Відповідно до п. 16, 15 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи вищенаведене, виходячи із засад диспозитивності, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved