Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду, вимоги мотивував тим, що в квітні 2003 року між ним та [PERSON] була досягнута усна домовленість, згідно якої позивач передав відповідачу в борг гроші в сумі 1 600 доларів США. В вересні 2004 року позивач звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення боргу, але останній не бажав повертати гроші, всіляко уникав зустрічі з [PERSON] Згодом 20.06.2005 року, 05.06.2009 року, 21.06.2016 року та 29.06.2016 року відповідач повернув частину боргу у розмірі 500 доларів США. Залишок суми 1100 доларів США [PERSON] не повертає, на неодноразові звернення до нього не реагує. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] суму боргу у розмірі 27 302 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій вимоги підтримав в повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи неодноразово повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, у судове засідання не прибув, пояснень або заперечень на позов не надав, тому суд вважав за можливе розглянути справу в його відсутності, постановивши заочне рішення у справі. Дослідивши у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке: Згідно ст. 374 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв до 01.01.2004 року, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Статтею 165 вказаного Кодексу передбачалося, що якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов'язання. Згідно ст.ст. 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 1 ст. 1047 ЦК України встановлює, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З розписок, наданих позивачем, вбачається, що відповідачем повертались суми коштів на часткове погашення позики, а саме: 20.06.2005 року, 05.06.2009 року, 21.06.2016, 29.06.2016 по 100 доларів США, і станом на 29.06.2016 року сума неповернутої позики становить 1 100 доларів США, що на день звернення з позовом складає 27 302 грн. (а.с. 4-8) Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився і доказів на спростування позову суду не надав. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved