Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], 22.02.1963р.н. таким, що втратив право користування квартирою № 6 в будинку № 64 на вул. Пасічній у м. Львові та зобовязати відповідні органи реєстраційного обліку УМВС України у Львівській області зняти його з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що разом з [PERSON] та [PERSON] є співвласником вказаної вище квартири. Окрім неї, в квартирі з березня 2005р. зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком. Після розлучення, у 2005р. відповідач добровільно покинув квартиру та з цього часу в ній не проживає. На даний час останній проживає в м. Тернопіль, у звязку з чим просить визнати його таким, що втратив право на користування житлом. В судове засідання позивач не зявилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Скерувала до суду заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через засоби масової інформації, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу, а також [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира № 6 в будинку № 64 на вул. Пасічній у м. Львові, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право власності на квартиру від 18.03.1996р. (а.с.3). Згідно відповіді відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи (а.с.11), у вказаній квартирі зареєстрований відповідач. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09.12.2005р. (а.с.4) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому,\~відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Однак, за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вказане свідчить про те, що колишній член сімї власника в тому числі втрачає право користування житловим приміщенням у випадку його відсутності понад один рік. Як вбачається із змісту листа ПАТ «Дельта Банк» від 18.12.2013р. (а.с.6), скерованого відповідачу за адресою його реєстрації, останньому рекомендовано звернутись до одного із відділень в м. Тернополі стосовно зміни контактних даних. Беручи до уваги наведені вище обставини, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку, що вимога про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, оскільки обовязкові для цього підстави, які визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність колишнього члена сімї власника без поважних причин понад один рік встановлені та доведені зібраними в справі доказами. При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. В такому випадку немає необхідності для покладення на відповідні органи обовязку зняти відповідача з реєстрації, і тому в задоволенні цієї вимоги належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: partial