Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Обґрунтовує заявлені вимоги тим, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, подружжя не знаходило взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин у вересні 2012 року, з цього часу подружжя мешкає окремо. Примирення, подальше спільне життя та збереження сім'ї з відповідачем вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] р. н. Як зазначає позивач, дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, додаткові витрати на дитину не несе, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, сторони не досягли згоди з питання, з ким буде мешкати дитина. В судовому засіданні 27.06.2014 позивач звернулась до суду з заявою про залишення позову без розгляду в частині визначення місця проживання дитини, у зв'язку з чим позовну заяву в цій частині ухвалою суду залишено без розгляду. Позивачу роз'яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно. В частині стягнення аліментів на утримання дитини та розірвання шлюбу позовну заяву підтримала, посилаючись на викладені у ній обставини, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України - за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, а також за адресою, зазначеною у позовній заяві, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність не направив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За вказаних обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення у справі. Суд, вислухавши думку позивача, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Згідно матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №88 (а.с.22). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] - а.с.3), яка проживає разом з матір'ю. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та дитини, шлюбні відносини фактично припинені у вересні 2012 року. Виходячи з вказаного, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Одночасно, позивач у своїй заяві просить стягнути з відповідача, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] - а.с.3). Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини зареєстровано [PERSON]. Неповнолітня дитина сторін мешкає разом з матір'ю. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням матеріального становища сторін, інших обставин відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] р. н. в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України, звернутися до суду щодо його зміни. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 01.04.2014, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] аліментів у межах суми платежу за один місяць. Як визначено ст. 60 ЦПК України, кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, доводів позивача не спростував. Суд також вважає необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved