Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дітей з матір`ю, мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем з 31.08.2007 року по 28.03.2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В період вказаного шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу діти весь час проживають з позивачем, позивач займається їх вихованням, піклується про стан здоров`я та творчий розвиток. [PERSON] має постійний дохід та діти знаходяться на її утриманні. Окремо проживаючи, відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо грошового утримання та виховання спільних дітей, в порядку та на умовах, передбачених Сімейним кодексом України. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному осязів, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутність (а.с.153), Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши, що не заперечує проти визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, однак просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутність (а.с.150). Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як наголошує ч.1, ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. 31.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №851, який розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.03.2018 року (а.с.23). Від спільного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.24), сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.25), доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Відповідно до довідок, наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА від 19.09.2018 року, [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.27-30). Актом обстеження умов проживання від 22.03.2019 проведено обстеження умов проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Квартира з усіма комунікативними зручностями, санітарно-гігієнічний стан добрий, дотримано. У дітей окрема кімната, окремі ліжечка, столи для навчання та розвитку для різного віку, шафа для речей. За цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мати дітей - [PERSON] , дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Традиції та стосунки сім`ї доброзичливі, люблячі, взаєморозуміючі (а.с.100). Відповідно до висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-2949/03 від 04.04.2019 питання визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Матір дітей [PERSON] виконує свої батьківські обов`язки на належному рівні, за місцем проживання та реєстрації дітей створила належні умови, має стабільний дохід для утримання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей [PERSON] мешкає окремо від матері та дітей за адресою: [ADDRESS] . На засідання мати та батько були присутні. Батько [PERSON] зазначив, що не заперечує щодо проживання дітей з матір`ю, [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, з метою забезпечення виключно прав та інтересів дітей, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с.98-99). Як констатовано ч.1-3, ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За правилами ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як регламентовано ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач має постійне житло у м. Києві, створила належні умови для проживання дітей, утримує їх, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання з матір`ю підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються договором №17 від 20.09.2018, укладеним між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ВАШ НАДІЙНИЙ АДВОКАТ», квитанцією №21815372 від 24.09.2018 про сплату послуг правової допомоги в розмірі 1 000 грн. Враховуючи складність справи, кількість виконаної роботи адвокатом, часу, витраченого на надання послуг, обсяг послуги, а також ціну позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачав 500 грн., як суми співмірної наданим послугам, в решті суми необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial