Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.2000 вона уклала шлюб із Відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано у березні 2011 року. [PERSON] вступив на навчання до Ірпінського державного коледжу економіки та права 01.09.2017 та на даний час навчається на 3-му курсі денного відділення за спеціальністю «Право», дата закінчення навчання 30.06.2021. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно чинного законодавства зобов`язаний це робити. Позивач самостійно не в змозі утримувати сина, оскільки він потребує значних витрат на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники, тощо. Відповідач має можливість матеріально утримувати сина, оскільки він до настання повноліття сина аліменти сплачував, має постійне місце роботи, періодичний заробіток. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно з дати подачі позову до закінчення сином навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, яка з цих обставин настане першою. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає частково та просить суд призначити аліменти у мінімальному гарантованому розмірі та врахувати його стан здоров`я, матеріальне становище, оскільки єдиним джерелом доходів є пенсія за вислугу років та наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2000 між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від даного шлюб сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно Довідки КП УЖКГ «Ірпінь» № 2678 від 28.11.2019 встановлено, що позивач проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що згідно довідки № 2/41 від 27.11.2019 виданої Ірпінським державним коледжом економіки та права з 01.09.2017 по даний час [PERSON] навчається на денному відділенні за спеціальністю «Право», дата закінчення навчання 30.06.2021. Крім того, судом встановлено, що відповідач у зв`язку з захворюванням у період часу з 02.09.2018 по 20.09.2018 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. При цьому, на утриманні відповідача також перебуває донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15. Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. ст.9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За викладених обставин та враховуючи стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, а також перебування на його утриманні ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , то суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення поданого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн., щомісяця, починаючи з 03.12.2019 до закінчення навчання, а саме по 30.06.2021. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: partial