Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна заява мотивована тим, що від спільного проживання з [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя з [PERSON] не склалось, на даний час вони проживають окремо. Діти зареєстровані та проживають разом з нею. Відомо, що [PERSON] має постійне місце роботи в ПП «АНЖИ-ДЕНТ» вул. Мартина Небаби, 106, м. Чернігів, 14000), замається стоматологічною практикою та має регулярний дохід. Інших дітей, стягнень за виконавчими документами відповідач не має. Згоди щодо розміру аліментів, які батько має сплачувати на утримання дітей, між ними не досягнуто. Ухвалою суду від 16.08.2019 відкрито провадження по вищевказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся\~ у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України та за місцем роботи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та позивачу відзив не надіслав. Суд ухвалив в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України провести заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дитини(а. с. 3, 4). Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг ЧМР від 07.06.2019( а.с. 10). Відповідно до довідки ФОП « [PERSON] », дохід позивача за період з березня 2019 по серпень 2019 року склав 25542 грн. 26 коп. ( а.с. 22). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для забезпечення їх гармонійного розвитку, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -враховуючи наявні в матеріалах справи дані про матеріальне становище позивача та відсутність даних про неможливість відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2019 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на відповідача.

Outcome: approved