Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою в обґрунтування якої вказала, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, з господарськими прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], але за життя спадкодавець не отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, окрім того на теперішній час змінився номер житлового будинку з [NUMBER] на [NUMBER]. Позивач до нотаріальної контори для прийняття спадщини не зверталась, але на день смерті вона була зареєстрована разом зі спадкодавцем, тому вважає, що спадщину прийняла фактично, оскільки від неї не відмовилась, окрім неї зі спадкодавцем був зареєстрований [PERSON], але він помер, тому просила суд встановити факт прийняття нею спадщини, після смерті [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок, з господарськими прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом,після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, надали заяву в якій вказали, що позовні вимоги підтримують та просять розглянути справу без їх участі. Представник відповідача до Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області у судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій не заперечує проти розгляду позову, просив суд справу розглянути без його участі,. Вивчив матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року,що підтверджується свідоцтвом її про смерть (а.с.6) Згідно рішення Валуйської сільської ради від 27.04.199 року № 42 опікуном над онуками [PERSON] та [PERSON] призначено [PERSON],оскільки їх мати [PERSON] померла,а місце перебування батька дітей не відоме (а.с.9) [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом його про смерть (а.с.6). Відповідно до довідки Валуйської сільської ради від 21.08.2012 року [PERSON], проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], спадщину прийняла [PERSON], яка зареєстрована в спадковому будинку з 1992 року (а.с.7). Відповідно до рішення виконавчого комітету Станично-Луганського району Луганської області від 22.08.2012 року присвоєно житловому будинку, який належить померлій [PERSON], який знаходиться за адресою: [ADDRESS].(а.с. 6). Згідно довідки КП «Станично-Луганського БТІ» житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с.8) Суд вважає, що оскільки, спадщина відкрилась до 01.01.2004 р., не допускається застосування судом норм ЦК України 2003 р., а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно ст.ст.525,526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, а місцем відкриття - останнє постійне його місце мешкання. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР - спадкоємцями можуть бути особи, які були живі до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв, а згідно з положеннями ст. 54 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені діїповинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно стаття 560 ЦК УРСР спадкоємці, що призвані до спадкування, можуть звернутись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з вимогою видати свідоцтво про право на спадщину. Зі змісту статті 561 ЦК УРСР 1964 слідує, що видача свідоцтва при право на спадщину спадкоємцям які прийняли спадщину жодними строками не обмежена, таким чином зазначене свідоцтво після прийняття спадщини може бути отримано в будь який час. Суд вважає, що позивач в порушення вимог ст.ст.10,59-60 ЦПК України не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів, на підтвердження вказаних нею обставин, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги, після смерті [PERSON]. Позивач навіть не надала суду свідоцтво про своє народження. Також вона не довела суду, що ніхто не звертався до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини, що спадкодавець мала право на спірний житловий будинок, оскільки відповідно до довідки БТІ спірний житловий будинок, не був зареєстрований за [PERSON]. Окрім цього, позивач вказує, що була зареєстрована разом з спадкодавцем на час її смерті, але не вказала та не надала суду ніяких доказів того, що вона фактично прийняла спадщину, тобто вчинила дії, які б свідчили про фактичне користування та розпорядження нею майном спадкодавця. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх прав свобод та інтересів. Разом з цим, позивач не довела суду, що будь які її права порушено, що вона позбавлена можливості у встановленому порядку захистити свої права шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Навпаки, як вказано в позові, до нотаріуса позивач взагалі не зверталась. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed