Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувшись до суду із позовом до [PERSON] та уточнивши позовні вимоги наполягав на визначені порядку користування земельною ділянкою площею 154 кв.м., домоволодіння за адресом м. Котовськ Одеської області, вул. Бебеля,39 та на усуненні йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 106 кв.м., та вбиральнею літ. «Э», за адресом м. Котовськ Одеської області, вул. Бебеля,39, шляхом зобовязання [PERSON] встановити на місці деревяну огорожу на земельній ділянці 106 кв.м., яку звільнити від собаки, та зняти з хвіртки металевий цеп з замком. Позивач та його представника за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, підтвердили всі обставини, що викладені в уточненій позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилась, не надала цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи повідомлялась, чому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог в судове засідання також не зявились, що не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши представлені докази, суд вваж є, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] володіє на праві приватної власності 11/200 частини домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON], померлої 29 вересня 2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 травня 2015 року, та є власником ще 11/200 частини домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в м. Котовську Одеської області вул. Бебеля,39, на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 серпня 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 вересня 2015 року. Інші 22/100 частини домоволодіння, по вул. Бебеля, 39 в м. Котовську Одеської області, належать відповідачці по справі [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу від 06 серпня 2003 року № 1846, та після смерті матері зайняла земельну ділянку площею 106 кв.м. на якій знаходиться вбиральня літ. «Э», якою користується по теперішній час. Окрім цього, відповідачка знесла деревяну огорожу, яка належала покійній матері позивача, та привязала собаку до хвіртки, через яку позивач не може користуватися ні земельною ділянкою, ні вбиральнею. Хвіртка через яку можливо було пройти до вбиральні літ. «Э» обвязана металевим цепом на замок, що унеможливлює користуватися земельною ділянкою та вбиральнею. Ні позивач, ні співвласники домоволодіння по вул. Бебеля, 39 в м. Котовську ніякої згоди на користування земельною ділянкою та вбиральнею відповідачці не давали, та такий договір нотаріально не посвідчували. При обстеженні земельної ділянки по вул. Бебеля,39 в м. Котовську Одеської області, встановлено що хвіртка № 12 демонтована, прохід з вулиці Бебеля до дворової вбиральні літ. «Э», що мені належить закритий огорожею з металевої сітки «Рабиці». Вхід на земельну ділянку забезпечується безпосередньо з вулиці Бебеля, та не перешкоджає проходу інших співвласників на загальну частину земельної ділянки по вул. Бебеля,39. Виходячи з правового аналізу ст.125 ЗК України, право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Статтею 152 ЗК України, визначено способи захисту прав на земельні ділянки та, зокрема, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Зі змісту ч. 3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Крім цього, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Отже, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved