Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням жилого блоку [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником вказаного житлового приміщення згідно договору купівлі-продажу від 15.04.2015 року, однак відповідачі по справі - члени сім'ї попереднього власника жилого приміщення до теперішнього часу не знялися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим чинять їй перешкоди у користуванні цим житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в призначений час в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи УДМС України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового приміщення жилого блоку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. та відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] що підтверджується матеріалами справи та відповідачами не спростовується. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить необхідним позов задовольнити в частині усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням жилого блоку [ADDRESS], оскільки достовірно встановлено, що відповідачі не проживають за вказаною адресою, а їх реєстрація за цією адресою порушує права позивача, як власника житла. Що стосується вимог позивача в частині усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не доведено порушення його законних прав відповідачами всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України та не надано будь-яких належних та допустимих доказів цього. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача по 121 грн. 80 коп. з кожного в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: partial