Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся у суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 23\~907,22 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 14.08.2014 року між публічним акціонерним товариством\~ «Страхова компанія «Універсальна» та гр. [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 3020/290/000037, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника [PERSON], повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіль [NUMBER]. 16.11.2014 року у м. Києві, на пл.Перемоги, 1, сталася дорожньо - транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER],\~ допустив зіткнення із\~ вказаним застрахованим автомобілем [NUMBER]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року у справі №761/35024/14-п відповідача було визнано винним в порушенні ПДР при даній ДТП та притягнуто до\~ адміністративної відповідальності за\~ ст. 124 КУпАП. Зазначену подію, було визнано страховою, про що 18.11.2014 року було складено страхові акти № 11426/1 та № 11426/2 та була розрахована сума страхового відшкодування. Збитки розраховано відповідно до умов договору страхування, звіту незалежного експерта від 24.11.2014 року №69/11/14, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки БМВ Х3\~ склала 72\~874,49 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Київ Ре» (страховий поліс № АІ/1347492, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн.,\~ франшиза - 500 грн.) і вказану суму ТДВ «СК «Київ Ре» виплатило,\~ а щодо різниці між страховим відшкодуванням, виплаченим позивачем, та виплаченою ТДВ «СК «Київ Ре» сумою,\~ подано до суду даний позов.\~\~ Представник позивача в судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, оскільки на час скоєння ДТП відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з приватним підприємством «А.Т.Н.», керував маршрутним таксі і перевозив пасажирів, тобто під час виконання ним трудових обов»язків сталася ДТП і тому майнову відповідальність повинен нести роботодавець. Представник третьої особи - приватного підприємства «А.Т.Н.» в судове засідання не з»явився, про дату, час, місце слухання справи були повідомлені вчасно, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки №1940202023572, причини неявки не повідомили. Вислухавши пояснення представника відповідача, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в силу наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Страхова Компанія «Універсальна» та гр.[PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 3020/290/000037 від 14.08.2014 року строком на 1 рік, а саме\~ з 00.00. з\~ 11.09.2014 року по 24.00, 10.09.2015 року (п.1.12, а.с.6-13), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією\~ автомобіля\~ [NUMBER], по варіанту VIP каско (а.с.6-16). 16.11.2014 року у м. Києві, на пл. Перемоги, 1 сталася дорожньо - транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER],\~який належить ПП «АТН», допустив зіткнення із\~ автомобілем [NUMBER], який під час ДТП отримав механічні пошкодження (а.с.17, 18). [PERSON] повідомив страховика ПАТ «Страхова Компанія «Універсальна» про вказану ДТП 18.11.2014, тобто в 3-х денний строк з дня ДТП (а.с.20). Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті того, що водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення п.13.1 ПДР не витримав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який отримав\~ механічні\~ пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15.12.2014 року, яка набрала законної сили 25.12.2014 року, у справі № 761/35024/14-п відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.19). Тобто вина [PERSON] у заподіянні шкоди застрахованому автомобілю доведена в\~ судовому порядку. Зазначену ДТП було визнано страховим випадком, про що 18.11.2014 року було складено страхові акти №11426/1 та №11426/2 та була розрахована сума страхового відшкодування, яка розрахована відповідно до умов договору страхування, звіту незалежного експерта від 24.11.2014 року № 69/11/14, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки БМВ Х3 склала 72\~874,49 грн. (а.с. 28, 56-59). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Київ Ре» (страховий поліс серія АІ №1347492, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн.,\~ франшиза - 500 грн.). Як вказує позивач, ТДВ «СК «Київ Ре» вказану суму виплатило. Розмір страхового відшкодування позивач виплатив на підставі заяви страхувальника (а.с. 20), у сумі 69\~917,42 грн., що підтверджується платіжним\~ дорученням №70062 від 01.12.2014 (а.с. 62), та предявив до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача 23 907 грн. 22 коп., оскільки таку відповідач добровільно не виплатив. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.\~\~\~ Відповідно до ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах\~ зазначеної\~ суми право вимоги\~ до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Згідно ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, при наявності: шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди та причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача\~ та\~ його\~ вина. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, що зазначено у ч.2 ст.1187 ЦК України. Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки I-VAN A 07A32, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] є приватне підприємство «А.Т.Н.», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААЕ028804, виданого 08.06.2013 року (а.с.131). З 03.11.2014 року по 01.11.2017 року [PERSON] працював водієм автотранспортного засобу категорії «Д» в приватному підприємстві «А.Т.Н.», що вбачається із записів трудової книжки АХ №231929 (а.с.128-129). У правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-933цс16 від 21.09.2016 року зазначено, що відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки судом встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з приватним підприємством «А.Т.Н.», зокрема працював водієм категорії «Д» та керував автобусом марки I-VAN A 07A32, д.н.з. [NUMBER], власником якого є приватне підприємство «А.Т.Н.», а саме здійснював перевезення пасажирів, тобто, виконував свої трудові обов»язки, тому приватне підприємство «А.Т.Н.» повинно відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Відмовляючи у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed