Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, буд. 23 б, кв.6, посилаючись на те, що їй на праві власності належить вищевказана квартира, відповідач у зазначеній квартирі не проживає більше року, не несе витрат по його утриманню, а отже має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач до зали судових засідань не зявилась, через канцелярію суду від її представника надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи без їх участі, а також про відсутність в неї заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Представник третьої особи також до зали судових засідань не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Спираючись на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.02.2000 р., виданим на підставі рішення виконкому Чугуївської міської ради за №24 від 16.02.2000 р.(а.с.9). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У зазначеному житловому приміщенні, власником якого є [PERSON], проживав та був зареєстрований відповідач [PERSON], однак останній вже більше року в спірній квартирі не проживає, що підтверджується актом про встановлення факту не проживання [PERSON] за місцем реєстрації, складеним комісією житлово-будівельного кооперативу «Меблевик».(а.с.10). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Оскільки відповідач не є членом сімї позивача, а також враховуючи, що у позивача особисто з відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вище вказаному помешканні, позивач має право на захист своїх прав власника і вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Враховуючи викладене,

Outcome: approved