Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач, звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. 14 липня 2010 року позивач розірвала шлюб з відповідачем і фактично перестала спілкуватись з батьком дитини та їй невідомо його теперішнє місце проживання чи перебування. Так як донька досягла 10 - річного віку та навчається в 4 класі загальноосвітньої школи, має здібності у вивченні іноземних мов та відвідує спеціалізовану школу та гуртки з вивчення мов і має можливість брати участь в конкурсах за спеціальними програмами за кордоном, а без дозволу батька виїзд за кордон не можливий змушена звернутись до суду з позовними вимогами щодо надання дозволу на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України [PERSON] [INFO], без згоди її батька [PERSON] до досягнення нею 16-річного віку, а також надання дозволу на виїзд з України [PERSON] [INFO], без згоди та супроводу її батька - [PERSON] до досягнення нею 16-річного віку. Позивач, а також її представник до судового засідання не зявились про день , час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку ст.74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили. Від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та позивача Відповідач до судового засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Дніпровської в м. Херсоні ради, за довіреністю [PERSON], подала на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника від Виконавчого комітету Дніпровської в м. Херсоні ради зазначила, що не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено що, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Крім того , згідно абз.8 п.п.2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затвердженого постановою КМ України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Згідно свідоцтва про народження серії 1 КГ № 034735 08 листопада 2006 року в м. Херсоні народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], а матірю [PERSON]. Як слідує з свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КГ № 043075 14 липня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] розірвано шлюб. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку і батьки несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини . На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки , мають право і зобовязані виховувати дитину , піклуватись про її здоровя , фізичний , духовний і моральний розвиток , навчання , створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини , готувати її до самостійного життя та праці, а ч.2 ст. 15 цього ж Закону закріплює обовязок батьків , які проживають окремо від дитини , брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею , якщо судом визнано що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року , і яка набрала чинності 27 вересня 1991 року , згідно до якої держави учасниці поважають право дитини , яка розлучається з одним чи обома батьками , підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини , так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини . Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також принципу 6 Декларації прав дитини , прийнятій Генеральною Асамблеєю Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння . Вона повинна, якщо це можливо зростати , під опікою і відповідальністю своїх батьків і , в усякому разі , в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості . Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» від 7 травня 2014 р. № 152, а саме п.22 визначено, що для оформлення паспорта для виїзду за кордон особа подає: заяву-анкету; паспорт громадянина України (для осіб, що досягли шістнадцятирічного віку та постійно проживають в Україні); свідоцтво про народження (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку); відповідні документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів, або оригінал і копію документа про звільнення від таких платежів; заяву про відмову від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорта для виїзду за кордон (у разі потреби). У разі оформлення паспорта особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, таку заяву від її імені подають батьки (якщо батьки не перебувають у шлюбі, - той з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачі, опікуни, піклувальники або інші представники чи представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над цією особою. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства; у разі оформлення паспорта особі, що не досягла дванадцятирічного віку, або особі, яка не може пересуватись самостійно у звязку із тривалим розладом здоровя, що підтверджується відповідною довідкою лікувального закладу, може бути подано дві кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра та одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого зображення особи шляхом сканування. Пунктом 23 вказаної Постанови встановлюється, що у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, також подає оригінал або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; довідки про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію; оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем в інтересах неповнолітнього обґрунтовані , та з урахуванням положень абзацу 2 ч.2 ст. 16 ЦК України , відповідно до якого , суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, суд вважає необхідним захистити право неповнолітнього [PERSON] на свободу пересування , шляхом надання дозволу на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також всіх необхідних документів для виїзду за межі України [PERSON] [INFO], без згоди її батька [PERSON] до досягнення нею 16-річного віку, а також надання дозволу на виїзд з України [PERSON] [INFO], без згоди та супроводу її батька - [PERSON] до досягнення нею 16-річного віку.

Outcome: approved