Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

позивач звернувся із позовом в суд про визнання [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням кімнатою 29 (6) в гуртожитку №57 по вул. Зелена в м. Львові, зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічний позов, яким просить зобовязати [PERSON] районну адміністрацію Львівської міської ради на протязі двох тижнів з дня проголошення рішення оформити договір найму кімнати №29 (6) у гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові строком на десять років на основі поданих їй у встановленому порядку документів з метою приведення кімнати за власні кошти до умов безпечного проживання. Крім цього, просить визнати її та членів сімї потерпілими в морально-етичному плані від порушення прав внаслідок неправомірних дій посадовців [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради та ЛКП №500 в частині незаконного збору персональних даних та їх використання проти особи та громадянина на непрозорій, не правовій і безпідставній основі з метою подальшого захисту своїх прав на відшкодування моральної немайнової шкоди в судах. Позивач за первісним позовом свої вимоги мотивує тим, що будинок по вул. Зелена, 57 в м. Львові є гуртожитком та перебуває у комунальній власності Львівської міської ради. Відповідач [PERSON] являється наймачем кімнати №29 гуртожитку, де зареєстрована разом із членами своєї сімї. Однак протягом останніх трьох років відповідачі за вказаною адресою не проживають, наданим їм житловим приміщенням не користуються, а відтак втратили право на проживання в кімнаті гуртожитку. Оскільки відповідно до Положення про [PERSON] районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.01.2012 року №06 позивач наділений правом звернення до суду із позовами про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилими приміщеннями, і комунальне майно перебуває в [PERSON] районі м. Львова, а тому просить позов задоволити. Відповідач зустрічний позов мотивує тим, що будучи працівником ДП «Львівські авіалінії», з 2003 року проживала в приміщенні гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові у кімнаті №29. З 2007 року за вказаною адресою було зареєстроване її місце проживання, а згодом і членів її сімї. У звязку із ліквідацією її роботодавця, та припиненням дії договору оренди на приміщення гуртожитку, у 2014 році будівлю гуртожитку передано на баланс ЛКП №500. Однак в силу зміни балансоутримувача, та відсутності уповноваженої особи за утримання будівлі гуртожитку в належному стані, такий був приведений у стан, не придатний для проживання в осінньо-зимовий час, що зумовило обставини, за яких вона вимушена була тимчасово проживати за іншою адресою з маленькою дитиною, яка стала часто хворіти. В той же час після передачі будинку на баланс ЛКП №500 у 2014 році, стала звертатися до [PERSON] районної адміністрації, як уповноваженої особи, з приводу укладення договору житлового найму. Оскільки відповідач на усі її звернення відповідав необґрунтованими відмовами про подання нею неналежних документів, а вона має право на проживання в гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові, а тому в цій частині вважає сої вимоги підставними та просить зобовязати [PERSON] районну адміністрацію укласти із нею договір житлового найму на спірні приміщення. Крім цього, зазначила, що [PERSON] районною адміністрацією незаконно, без її згоди, всупереч вимогам Закону України «Про захист персональних даних», збиралася інформація щодо її особи у медичних установах, яку згодом було поширено шляхом подання відповідних довідок до суду разом із позовною заявою про визнання її та членів її сімї втратившими право на користування житловими приміщеннями. А тому просить зустрічний позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] підтримав первісний позов з аналогічних мотивів, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити, оскільки вважає, що на даний час відповідач та члени її сімї втратили право на проживання в гуртожитку №57 по вул. Зелена в м. Львові, а відтак у них відсутнє право на укладення із ними договору житлового найму. Крім цього вказав, що відомості про перебування позивача на обліку в тому чи іншому медичному закладі не відносяться на його думку до персональних даних, поширення яких без згоди осіб забороняється Законом, а відтак в їхніх діях відсутні порушення прав відповідача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічний позов, первісний позов заперечив, вважає, що свого права на користування житловим приміщенням відповідач та члени її сімї не втратили, оскільки наданим їй житловим приміщенням вони користувалися, періодично там проживали, [PERSON] систематично оплачувала комунальні послуги, починаючи з часу передачі будинку на баланс ЛКП №500 постійно зверталася із вимогою укласти з нею договір житлового найму. В той же час дії позивача за первісним позовом є незаконними, оскільки знаючи про те, що позивач виявляє намір укласти договір житлового найму на належне їй приміщення гуртожитку, відмовляючи з різних підстав у задоволенні її звернення одночасно підготували документи та подали позов про визнання її втратившою право на житло. Інший відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, однак в судове засідання не зявився, явку свого представника не забезпечив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи ЛКП № 500 [PERSON] у вирішенні спорів накладається на рішення суду, вказала що дійсно на підставі ухвали Львівської міської ради від 19.06.2014 року, гуртожиток по вул. Зелена, 57 в м. Львові передано їм на баланс, але акт прийому передачі ще не оформлено. Оскільки будинок не тривалий час обслуговується ЛКП то про всі обставини спору їм відомо дуже мало. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд в задоволенні первісного позову [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради відмовляє, а зустрічний позов [PERSON] задовольняє частково з таких підстав. Судом встановлено, що будинок №57 по вул. Зелена в м. Львові має статус гуртожитку сімейного типу. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03.02.2011 року (а.с.34) встановлено факт проживання [PERSON] з 27.10.2003 року в гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові. Крім цього в судовому засіданні безспірно встановлено, що у 2003 році відповідач [PERSON] була поселена в кімнату №29 (6) цього гуртожитку, як працівник ДП «Львівські авіалінії», на балансі якого на той час гуртожиток перебував. Після одруження у 2007 році у вказаній кімнаті разом з нею став проживати її чоловік [PERSON], а з жовтня 2009 року їх малолітня дитина [PERSON] Згідно з довідкою ЛКП №500 з місця проживання про склад сімї та реєстрацію від 26.11.2014 року №194-2 (а.с.6) вбачається, що в гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові зареєстровані [PERSON] з 18.09.2007 року, [PERSON] з 06.08.2012 року та малолітній [PERSON] з 19.12.2011 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги про визнання відповідачів втратившими право на проживання в гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові виходячи із того, що відповідачі в ньому не проживають протягом останніх трьох років без поважних причин. Дійсно, за змістом ст. ст. 71, 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Проте, відповідно до положень ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини відсутності відповідачів у спірних житлових приміщеннях понад визначені законом строки позивач доводить актами ЛКП, показами свідків, а також даними про обслуговування відповідачів у медичних закладах поза місцем реєстрації. Проте, як встановлено в судовому засіданні до 2012 року гуртожиток перебував на балансі ДП «Львівські авіалінії» на підставі договору оренди, який був припинений внаслідок ліквідації підприємства. Лише ухвалою Львівської міської ради від 19.06.2014 року №3565 «Про подальше використання гуртожитку на вул. Зеленій, 57» (а.с.38) підтверджено статус цілісного майнового комплексу на вул. Зеленій, 57 в м. Львові в статусі гуртожитку з наданням дозволу на приватизацію його житлових та нежитлових приміщень. Будинок передано на баланс ЛКП №500, а на [PERSON] районну адміністрацію Львівської міської ради покладено обовязок щодо укладення договорів найму на підставі інвентаризаційних актів та поточної технічної документації. З наведеного випливає, що саме з 19.06.2014 року у позивача виникло право на перевірку права осіб на проживання в гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові, встановлення обставин відсутності цих осіб понад визначені законом строки, що давало б йому право на звернення до суду із вимогою про визнання втратившими право на користування житловими приміщеннями у звязку із спливом шестимісячного строку. Однак, як вбачається із актів, складених працівниками ЛКП №500 (а.с.8,9) про відсутність відповідача [PERSON] та членів її сімї у кімнаті №29 (6) гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові, такі складені 29.09.2014 року та 22.10.2014 року, тобто підтверджують факт відсутності відповідачів у гуртожитку лише протягом трьох місяців до моменту звернення із позовом до суду. При цьому, представлений акт від 29.08.2014 року (а.с.7), складений мешканцями гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові жодних обставин про не проживання відповідачів у вказаному гуртожитку не містить. Крім цього, допитані в якості свідків, мешканці гуртожитку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили факт постійного не проживання відповідачів понад 6 місяців без поважної причини в кімнаті №29(6) гуртожитку по вул. Зеленій, 57 в м. Львові, оскільки зазначаючи обставини про те, що відповідачі в гуртожитку не проживали, одночасно ствердили, що бачили їх, як ті навідувалися у належну їм кімнату гуртожитку. В той же час свідок [PERSON] суду показав, що дійсно внаслідок відсутності протягом тривалого часу балансоутримувача гуртожитку, виникли проблеми з опалювальною системою, наданням інших комунальних послуг. Оскільки у відповідача [PERSON] була на утриманні маленька дитина, тому в осінньо-зимовий період вона була вимушена проживати в іншому місці, однак кімнатою вона користувалася, приходила туди, періодично проживала,там також проживала її сестра, але комунальні послуги за цю квартиру оплачувалися постійно, заборгованості не має. Згідно представлених представником відповідача квитанціями (а.с.206-207) вбачається, що відповідач [PERSON] несла витрати по оплаті комунальних послуг за проживання в гуртожитку по вул. Зелена, 57 в м. Львові. Крім цього, матеріалами справи підтверджено, що починаючи з часу передачі гуртожитку на баланс ЛКП №500 та покладення на [PERSON] районну адміністрацію обовязку щодо укладення договорів найму ухвалою Львівської міської ради від 19.06.2014 року, відповідач [PERSON] як в судовому порядку (а.с.35-36), так і шляхом звернення із заявами до [PERSON] районної адміністрації від 10.09.2014 року, від 16.10.2014 року, від 03.11.2014 року та 02.12.2014 року (а.с.49-58) намагалася реалізувати своє право на укладення договору найму приміщення гуртожитку, яке їй була надана для проживання раніше. За таких обставин суд приходить до переконання, що позивачем не доведено перед судом факту постійного не проживання відповідачів в гуртожитку по вул. Зеленій, 57 в м. Львові понад шість місяців без поважної причини, внаслідок чого вони втратили право на користування жилими приміщеннями, оскільки наведені ними докази ці обставини не підтверджують. Відповідач із сімєю не втрачала контроль за житлом, утримувала квартиру, у законному порядку відстоювала право на проживання у квартирі і вимагала укласти договір житлового найму. Також не є достатнім доказом не проживання сімї відповідача по спірній адресі понад 6 місяців без поважних причин обслуговування відповідачів у медичних закладах поза місцем реєстрації, оскільки чинними положеннями законодавства України у сфері медицини не передбачено обмежень для громадян України за місцем медичного обслуговування, і за таким вони вправі звертатися до будь-якого медичного закладу на власний вибір. При цьому суд враховує, що у відповідності до положень ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Оскільки відповідачі мають на утриманні малолітню дитину, іншого житла не мають, тому позбавлення їх права на житло, приведе до грубого порушення їх конституційних прав. А, тому враховуючи наведенні вище обставини, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю. В той же час представленими доказами відповідач [PERSON] довела перед судом своє право на проживання в кімнаті №29 (6) гуртожитку по вул. Зеленій, 57 в м. Львові, а також те що вказане право вона не втратила. В той же час, як встановлено в судовому засіданні на численні звернення [PERSON], [PERSON] районна адміністрація, як уповноважений орган ухвалою Львівської міської ради від 19.06.2014 року, щоразу відмовляла відповідачу в укладенні договору найму на приміщення гуртожитку по вул. Зеленій, 57 в м. Львові. При цьому, як вбачається з останньої заяви відповідача від 03.11.2014 року (а.с.53) з метою усунення допущених раніше порушень, на виконання вимог додатку №3 Стандарту укладення договору найму з фактично зареєстрованими та проживаючими мешканцями, нею було долучено до заяви вичерпний перелік необхідних документів. Однак, листом від 24.11.2014 року за №33-зв-1451 (а.с.54) їй було в черговий раз відмовлено в укладенні договору найму без визначення конкретних підстав такої відмови. За таких обставин суд вважає таку відмову [PERSON] районної адміністрації незаконною, а з врахуванням наявного у відповідача [PERSON] та членів її сімї права на проживання в спірному приміщенні гуртожитку по вул. Зеленій, 57 в м. Львові, слід в цій частині зустрічний позов задоволити та зобовязати [PERSON] районну адміністрацію Львівської міської ради у двохтижневий строк з моменту набрання рішенням законної сили укласти з відповідачем договір найму вказаного житла. В той же час, оскільки договір житлового найму по своїй суті є домовленістю двох сторін з приводу його істотних обставин, таких як строк його дії, і повинен відповідати вимогам цивільного та житлового законодавства, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення зустрічного позову в частині покладення обовязку на [PERSON] районну адміністрацію щодо укладення договору найму житлового приміщення на певних умовах. Крім цього, суд вважає безпідставними позовні вимоги [PERSON] в частині визнання її та членів сімї потерпілими в морально-етичному плані від порушення прав внаслідок неправомірних дій посадовців [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради та ЛКП №500 в частині незаконного збору персональних даних та їх використання проти особи та громадянина на непрозорій, не правовій і безпідставній основі з метою подальшого захисту своїх прав на відшкодування моральної немайнової шкоди в судах. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України. Однак, заявляючи свої позовні вимоги в цій частині, відповідач обрала спосіб захисту порушеного на її думку права, не передбачений положеннями ст. 16 ЦК України. А відтак встановивши факт заподіяння моральної шкоди відповідачу та членам її сімї внаслідок незаконного збирання та поширення персональної інформації позивачем, суд позбавлений можливості захистити таке право у встановлений законом спосіб. У звязку із цим в цій частині в задоволенні зустрічного позову слід також відмовити.

Outcome: dismissed