Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом в якому просить повернути їй сина [PERSON], 09.02.1999р.н. на спільне проживання та виховання. В обгрунтування позову покликається на те, що 04.06.2015р. рішенням Сихівського районного суду м.Львова в неї було відібрано її неповнолітнього сина [PERSON], без позбавлення її батьківських прав внаслідок того, що в минулому вона не усвідомлювала своєї відповідальності за вихованням сина, не мала на нього належного впливу, що призвело до тривалого пропуски ним навчального процесу. Так, син був влаштований у ЛЗШ-інтернат № 2, де вона його систематично відвідувала, цікавилась його життям та здоровям, успіхами у навчанні, що триває і по сьогоднішній час. Стверджує, що на даний момент у неї з сином склались довірливі стосунки, вона усвідомила свою відповідальність за виховання сина, бажає надалі піклуватись про нього, виховувати, дбати про його духовний та моральний розвиток, контролювати його навчання. 18.06.2015р. звернулась в орган опіки та піклування з проханням надати висновок про доцільність повернення їй сина, оскільки зникли обставини відповідно до яких останнього було в неї відібрано без позбавлення її батьківських прав. Після дослідження усіх обставин, обстеження житлово-побутових умов, органом опіки та піклування їй було надано відповідний позитивний висновок від 22.06.2015р. № 21, а тому просить суд винести рішення, яким повернути їй сина на подальше постійне спільне проживання та виховання. В судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просить таку задоволити. Представник органу опіки та піклування Сихівської РА ЛМР в судовому засіданні позов визнав, не має жодних заперечень щодо повернення позивачці її дитини, оскільки остання дійсно змінила своє ставлення до виховання дітей, переосмислила свої батьківські обовязки та зробила правильні висновки, а тому вважає, що позов слід задоволити. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється матірю неповнолітнього [PERSON], 09.02.1999р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії 1-СГ № 263648 виданим 18.07.2002р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 04.06.2014р. задоволено позов органу опіки та піклування Сихівської РА ЛМР до [PERSON], третя особа адміністрація КЗ ЛОР «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат для дітей з малими і неактивними (фаза згасання) формами туберкульозу» про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, вирішено відібрати неповнолітнього [PERSON], 09.02.1999р.н., від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; передати неповнолітнього [PERSON], 09.02.1999р.н., органу опіки та піклування Сихівської РА ЛМР для влаштування його під сімейну форму опіки чи у відповідні дитячі заклади. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації ЛМР № 60 від 23.02.2015р. вирішено надати неповнолітньому [PERSON], 09.02.1999р.н., статус дитини, позбавленої батьківського піклування; зобовязано директора ЛКП «Дністер» м.Львова не вчиняти дій щодо зняття [PERSON], 09.02.1999р.н., з реєстраційного обліку без згоди органу опіки та піклування з адреси: м.Львів, вул.Дністерська, 3/4. У відповідності до положень ч.3 ст.170 Сімейного кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Як вбачається з матеріалів справи, причиною відібрання дитини у матері [PERSON] став той факт, що остання ухилялась від належного обовязку матері щодо виховання дитини, на мала на сина належного впливу, що призвело до тривалого пропуску навчального процесу. На даний час позивач [PERSON] виправила ситуацію систематично відвідувала сина у навчальному закладі, цікавилась його життям та здоровям, успіхами у навчанні, що має наслідком утворення між матірю і дитиною довірливих та стійких стосунків. [PERSON], переосмислила та усвідомила свою відповідальність за виховання сина, бажає піклуватись про нього, виховувати, дбати про його духовний та моральний розвиток, контролювати його навчання, про що вона неодноразово стверджувала в судовому засіданні. Вказане також підтверджується інформаційною довідкою Львівської загальноосвітньої школи-інтернату № 2 від 18.06.2015р. № 315, за змістом якої [PERSON], 09.02.1999р.н., дійсно рахується в даному закладі з 06.04.2015р. та за даний період його мама систематично відвідувала дитину та цікавилась його життям; хлопець спокійний, замкнутий, має сильний психологічний звязок з мамою. Згідно висновків та рекомендацій адміністрації притулку для дітей СУСД ЛОДА № 110/10 від 16.06.2015р., за час перебування [PERSON] в їхньому закладі, мати цікавилась його навчанням, здоровям та життям у притулку; з її слів, вона усвідомила свою відповідальність за виховання сина і хоче надалі виховувати сина та дбати про його духовний та моральний розвиток, готувати його до праці та контролювати навчання; в свою чергу [PERSON] хоче жити з матірю та перебувати у сімї, а тому враховуючи вище наведене та сильну емоційну привязаність дитини до матері, вважають за доцільне оставити питання про повернення хлопчика матері та поставити сімю на облік в соціальні служби з метою надання психологічної та соціальної допомоги. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сімї [PERSON] від 16.06.2015 року, в квартирі [ADDRESS], де згідно довідки ЛКП «Дністер» № 2932 від 24.06.2015р. зареєстрована та постійно проживає позивач [PERSON], створені всі умови, для нормального проживання дітей, їх виховання та розвитку; умови проживання відповідають нормам, в помешканні чисто і прибрано. Крім того, ЛКП «Дністер» надала характеристику з місця проживання [PERSON] від 18.06.2015р., згідно якої остання характеризується з позитивної сторони, усних та/або письмових скарг від сусідів та мешканців мікрорайону не поступало. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР № 21 від 22.06.2015р., комісія, з врахуванням усіх встановлених обставин, вважає надати висновок про доцільність повернення неповнолітнього [PERSON], 09.02.1999р.н., матері, [PERSON] Відповідно до ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд знаходить усі підстави до повернення малолітнього [PERSON], 09.02.1999р.н., його матері позивачці по справі [PERSON] з урахуванням висновків Сихівської районної адміністрації як органу опіки та піклування та адміністрації притулку для дітей СУСД ЛОДА. На підставі ст.ст.163, 164, 170 СК України та

Outcome: approved