Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітку (доходу) щомісячно з усіх його видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до повноліття старшої дитини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона з 2008 року проживала однією сім'єю з відповідачем, від спільного проживання у них народились діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. З відповідачем разом вони не проживають з 2016 року. Позивачу одній важко утримувати дітей, так як відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання спільних дітей не надає. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має, він офіційно не працює, але виїздить на заробітки до Російської Федерації. Так як між ними не досягнуто домовленості щодо утримання дітей, вона звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06 серпня 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в своїй заяві просить справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, причини не явки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надавав. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справ, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 03.08.2009 Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 18.04.2011 Донцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15.01.2013 Виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 16.09.2015 Виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. З довідки №525 від 16.07.2018, виданої Виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області вбачається, що з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проживають діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов'язок відповідача, який є батьком неповнолітніх дітей, сплачувати аліменти на їх утримання, приймаючи до уваги, що домовленості між сторонами про способи виконання обов'язку утримувати дітей не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст. 141 ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved