Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся із указаним позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, яка утворилася станом на 01.11.2018 року в розмірі 9024,98 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач являвся власником квартири та проживав до жовтня 2018 року за адресою: [ADDRESS] , та був споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, що надає позивач. Відповідач являвся споживачем вказаних послуг та 15.05.2018 року між сторонами було укладено угоду про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості №117 на суму 10 116,31 грн. В даній угоді відповідач визнав існуючу заборгованість в повному обсязі та зобов`язувався її сплатити. Позивач вказав, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність оплати заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, проте відповідач борг не сплатив. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 20.01.2021 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач скористався своїм правом та подав до суду 15.02.2021 року відзив на позовну заяву, в якому просив застосувати строки позовної давності та стягнути заборгованість з 05.01.2018 року по 08.10.2018 року в розмірі 1/3 частки та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі та з урахуванням вимог викладених у відзиві. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач, являючись власником квартири, в якій проживав до жовтня 2018 року за адресою: [ADDRESS] , був споживачем послуг з водопостачання та водовідведення та станом на 01.05.2018 року має перед позивачем заборгованість по наданню даних послуг в розмірі 10 116,31 грн. 16.05.2018 року між сторонами було укладено угоду про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості №117 на суму 10 116,31 грн. Відповідно до п. 2, п. 3 даної угоди відповідач визнав існуючу заборгованість в повному обсязі та зобов`язувався її сплатити в повному обсязі до 16.05.2021 року /а.с. 13/. Положенням ст. 256 Цивільного кодексу України: «позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу». Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно статті 261 цього ж кодексу передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на зазначене та враховуючи відомості згідно розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що в травні місяці 2018 року відповідачем було сплачено суму заборгованості в розмірі 2000 грн. /а.с. 10/, а відтак посилання відповідача на застосування щодо даних позовних вимог строку позовної давності не підлягає до застосуванню. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, оскільки позивачем доведено наявність заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованості. Відповідно до частини 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки відповідачем не спростовані доводи позовної заяви, в добровільному порядку заборгованість не сплачена, тому вимоги позивача є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн.

Outcome: approved