Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, щосімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки. Можливості зберегти та поновити сімю немає. Подружні відносини між сторонами фактично припинені з 2008 року, спільне господарство не ведеться. Втрачено всі фізичні та духовні звязки, відновлення шлюбних відносин вважає неможливим та недоцільним, оскільки шлюб існує формально, у звязку з чим вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу, не заперечувала проти ухвалення заочного судового рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1 ВЛ № 141018 вбачається, що 21 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис 600 (арк. справи 6). Зі змісту копії свідоцтва про народження серії 1 ВЛ № 207233 виданого відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова вбачається, що сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (арк. справи 8). Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлені та підтверджені наступні причини подання позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме відсутність взаєморозуміння, стійких сімейних відносин, наявність конфліктних ситуацій, різне ставлення у сторін до усвідомлення та виконання прав та обовязків подружжя, обовязку утримувати та виховувати спільної дитини. За таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. У звязку з чим, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на положення ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved