Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якій зазначає, що відповідачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, однак в ньому не проживають, за комунальні послуги не сплачують, квартира належить позивачеві на праві власності. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, посилаючись на порушення її прав як власника приміщення, неможливість оформлення субсидії. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, хоч про час і місце слухання справи належно повідомлялись, заяв, клопотань чи заперечень не надали. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, витягом про реєстрацію права власності. Відповідачі зареєстровані у спірному будинку в якості членів сім'ї власника, що підтверджується довідкою, будинковою книгою. Відповідачі у спірному будинку не проживають з 2013 року, що підтверджується актом. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі зареєстровані у спірному житловому приміщенні, але його реєстрація породжує наслідки у виді додаткових витрат на утримання житла без згоди власника, це обмежує позивача у здійсненні належного їй права власності на спірне житлове приміщення, створює обмеження і перешкоди у реалізації однієї із складових права власності - права розпорядження, а неможливість оформлення державної допомоги та додаткові витрати власника через відмову відповідачів знятися із реєстраційного обліку у позасудовому порядку порушує права власника на належне користування майном. Суд вважає можливим захистити право власності позивача шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а обраний позивачем спосіб захисту інтересів грунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав власників доведений належними і допустимими доказами, а відповідачі всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подали заперечень на позов та їх не довели. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах, судом встановлено достатність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням шляхом позбавлення такого права у судовому порядку, тому позов слід задовольнити повністю. Судові витрати слід стягнути з відповідачів в повному обсязі.

Outcome: approved