Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 червня 1994 року. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, у звязку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття взаємної допомоги. З 25 лютого 2009 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим. А тому, просить суд шлюб між ними розірвати та судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених у ньому. Крім того, суду пояснила, що разом з відповідачем не проживає з 25 лютого 2009 року, а тому просила строк на примирення не надавати. Також суду пояснила, що дочка проживає разом із нею в с. Вовківчики, син з відповідачем в м. Шепетівка. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, згідний на розлучення, просив строк на примирення не надавати, судові витрати на нього не покладати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 червня 1994 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 187. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ № 274027, виданим 08 червня 1994 року Шепетівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Від спільного проживання у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-БВ № 275599 від 15.12.1994 року, виданим Шепетівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області; та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії 1-БВ № 087200 від 25.09.2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, з 25 лютого 2009 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Таким чином, факт окремого проживання позивача та відповідача і відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу. \~\~ Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved