Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за додатковими витратами на утримання дитини за мировою угодою. Свій позов мотивує тим, що ухвалою суду від 17.06.2014 року було визнано мирову угоду у справі за її позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, третя особа [PERSON], укладену між [PERSON] та відповідачем [PERSON], відповідно до умов якої [PERSON] зменшує суму позовних вимог до 5000грн. 00 коп, а відповідач визнає позовні вимоги. [PERSON] своєчасно не пізніше 10-го числа кожного місяця, починаючи з 01 вересня 2014 року мав сплачувати на користь [PERSON] по 150 грн. до погашення ним боргу в сумі 5000 грн. На виконання умов мирової угоди [PERSON] в вересні місяці 2014 року позивачці було сплачено лише 150 грн., однак у подальшому відповідач ухилився від її виконання. Дана обставина змусила позивача звернутись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 4850 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав заяву про зменшення позовних вимог до 3550 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 17 червня 2014 року ухвалою Світловодського міськрайнного суду Кіровоградської області визнано мирову угоду за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, третя особа [PERSON], укладену 12 червня 2014 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], відповідно до умов якої позивач зменшує суму позовних вимог до 5000 грн. 00 коп., а відповідач визнає позовні вимоги. [PERSON] своєчасно, не пізніше 10 числа кожного місяця, починаючи з 01 вересня 2014 року сплачує на користь [PERSON] по 150 грн. до погашення ним боргу в сумі 5000 грн. (а. с. 2). Згідно ч. 2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення. В силу ст.ст. 11, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст.525, 526 ЦК України. У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про захист порушених прав. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що в мировій угоді, визнаній 17.06.2014 року ухвалою Світловодського міськрайнного суду Кіровоградської області не передбачені заходи примусового виконання рішення, а мирова угода відповідачем не виконується, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. Згідно ч. 4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб Судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст.11, 202, 525, 526 ЦК України,

Outcome: approved