Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що її батьку - [PERSON], який помер [INFO], належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном після смерті батька, позивач не може оформити спадщину на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], так як правовстановлюючий документ на даний будинок втрачено. Просить суд, в зв'язку із виниклими обставинами, визнати за нею право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду письмову заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Подали до суду письмові заяви, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Дослідивши матеріали справи та давши їм оцінку, суд знаходить позов обґрунтованим, з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності видане на основі рішення Коломийської районної ради № 112 від 23.05.1990 року. Наведене стверджується Випискою з інвентаризаційних матеріалів виданої Коломийським МБТІ 08 липня 2014 року ( а.с. 6). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Протоколу № 1 до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок по [ADDRESS]. Позивач, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім неї спадкоємцями за законом є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на спадщину не претендують і не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачкою. Однак нотаріусом відмовлено в оформлення права на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу. Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки позивач, внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок по [ADDRESS] не може отримати відповідне свідоцтво в нотаріальній конторі, право власності може бути визнане судом. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, ст.ст. 16, 321, 328, 346, 392, 1216, 1222, 1234, 1268 ЦК України,

Outcome: approved