Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду зі вищевказаним позовом. Вказала, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано. 05 березня 2020 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2100 гривень до досягнення дитиною повноліття. [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття. На даний час донька є студенткою Могилів-Подільського медичного коледжу. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд змінити розмір аліментів встановлених, згідно рішення Ямпільського районного суду від 05 березня 2020 року з 2100 грн. щомісячно в твердій грошовій сумі на 2500 грн. до закінчення навчання. Стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментах за 2020 рік 7993 грн. та за 2021 рік 2100 грн. Стягнути з [PERSON] половину річної оплати за проживання доньки в гуртожитку в розмірі 2036 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачем надано відзив на позовну заяву наступного змісту: позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Позивач викладаючи свої вимоги про збільшення розміру аліментів, не надав доказів зміни матеріально або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, тощо. Він є інвалідом з дитинства та відповідно до довідки, яка видана управлінням соціального захисту населення №931/01-06/27/4 Моглиів-Подільської РДА, йому нараховується державна соціальна допомога в розмірі 1854 грн. Крім того, він перебуває на обліку ПФУ Вінницької області та отримує пенсію в розмірі 2200 грн. Виходячи з вищевикладеного він сплачує аліменти в розмірі 2100 грн., а 1954 грн. йому залишається на проживання. Також вказує, що позовна вимога про стягнення з нього витрат на проживання в гуртожитку не може бути задоволена, оскільки жодних доказів проживання доньки в гуртожитку не надано. Відповідно до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного запису\~не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що 05 березня 2020 року на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 2100 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.3-4). Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] (а.с.5). З копії свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] , виданого 30.06.2001, встановлено що 30.06.2001 [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 26.11.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що 26.11.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне [PERSON] (а.с.7). З копії довідки №30 від 08 вересня 2021року, виданої Могилів-Подільським медичним коледжем, встановлено, що [PERSON] є студенткою групи 2 м/с А денної форми навчання медсестринського відділення Могилів-Подільського медичного коледжу І р.а. Навчається з 01.09.2018. Закінчує навчання в червні 2022 року (а.с.13). З квитанції №0.0.2244759141.1 встановлено, що 26 серпня 2021 року [PERSON] здійснила оплату за проживання в гуртожитку студентки [PERSON] у сумі 4072 грн. (а.с.8). З розрахунку заборгованості від 13.09.2021 року встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за 2020 рік становить 7993 грн. (а.с.9). З розрахунку заборгованості встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за 2021 рік становить 10093 грн. 50 коп. (а.с.10). Довідки про доходи №9492 4945 4024 1442 встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Ямпільському об`єднаному управління ПФУ в Вінницькій області та отримує пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 2200 грн. щомісячно. З довідки про доходи від 14 грудня 2021 року №931/01-06/27/4 встановлено, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Могилів-Подільської РДА та йому нараховано державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства у розмірі 1854 грн. щомісячно. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, з повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Зі змісту\~ст.12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч.8,9 ст.7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2020 року було визначено розмір аліментів, які стягувалися із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 2100 грн., до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] повноліття. [INFO] донька сторін [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку із чим, стягнення аліментів з відповідача було припинено. Право на стягнення аліментів в порядку визначеному ст.ст.183-184 СК України існує до досягнення дитиною повноліття. Зміна розміру аліментів визначених за рішенням суду можлива у випадку наявності та дії рішення суду щодо стягнення аліментів. В рішенні суду від 05 березня 2020 було встановлено, що стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] проводиться до досягнення донькою повноліття, донька сторін [INFO] досягла повноліття, а тому підстави для зміни розміру аліментів відсутні. У зв`язку із чим, в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. При досягненні донькою повноліття та продовження нею\~навчання,\~виникає інше\~право,\~а саме\~на утримування її батьками до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Зазначені правовідносини регулюються статтею 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання). Що стосується заявленої позовної вимоги про стягнення із відповідача заборгованість по аліментах, суд зазначає наступне: Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом, зокрема ст.ст.79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст.447 ЦПК). Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. ( ч.2, 4 ст.194 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст.195 СК України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст.194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст.187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку не оскаржувалися. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментах за період 2020 року та 2021 року, обчисленої згідно з розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Даний виконавчий лист буде перебувати на виконанні до повного погашення суми заборгованості боржником. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами на утримання дитини відсутні. Що стосується вимоги про стягнення додаткових витрат, які полягають в оплаті проживання доньки [PERSON] в гуртожитку, суд зазначає наступне: Відповідно до вимог\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд постановою у справі № 622/373/16-ц від 29.01.2018 року роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу\~(утримання дитини, яка продовжує навчання). Відповідно до ч.1\~ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Проте, зазначена норма закону регулює правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, лише у спосіб сплати аліментів, в розмір яких має включатися і вартість навчання та інших освітніх послуг. Стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, без стягнення аліментів,\~ст. 199 СК України\~не передбачає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог позивача . При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки в задоволенні позову відмовлено та позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави. Доказів понесення відповідачем по справі судових витрат суду не надано.

Outcome: dismissed