Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому прохає стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за борговими розписками у загальному розмірі 13070 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Заявлені вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем було укладено договори позики на загальну суму 13070 грн. На підтвердження укладених договорів позики позивач надала складені відповідачем розписки, відповідно до яких відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 13070 грн на визначений термін, зазначений у розписках. Однак фінансові зобов`язання відповідача залишились не виконані. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою суду від 25.06.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судові засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 20.10.2021 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики, відповідно до умов яких [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 13070 грн зі строком повернення до 29.10.2020. Так, згідно наданих оригіналів розписок [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 8000 грн, які зобов`язався повернути в строк до 07.04.2020, та 5070 грн, які зобов`язався повернути в строк до 29.10.2020. Відповідно до положень ч.1\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно норм ч.2\~ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2019 по справі №369/3340/16-ц вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, наявні боргові розписки, написані [PERSON] , підтверджують факт укладення між позивачем та відповідачем договорів позики, оскільки у них зазначений факт отримання відповідачем від позивача коштів у позику та визначено строк їх повернення. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики. Судом встановлено, що права позивача порушені, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язань, взятих на себе, відповідно до договорів позики і заборгованість за борговими розписками відповідачем добровільно не сплачується, при цьому, що в розписках зазначений термін повернення боргу до 29.10.2020, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості у розмірі 13070 грн. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Питання про судові витрати вирішено судом згідно норм\~ст.141 ЦПК України, відповідно до якої витрати позивача на оплату судового збору, які документально підтверджені (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved