Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулась в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів На підтвердження свої позовних вимог позивач зазначає, що з листопада 2011 року вона перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем. Позивач з відповідачем фактично з осені 2013 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 грудня 2015 шлюб розірвано. За період спільного життя мають доньку, [PERSON], [INFO]. З осені 2013 року донька проживає з позивачем та заходиться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дитини не надає. Позивачем надано заяву, відповідно до якої, просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачем надано заяву, відповідно до якої, просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, 19.11.2011 року, актовий запис №695. В період шлюбу позивач народила дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 09 серпня 2012 року, серія [NUMBER] актовий запис №1465, батьком якої є відповідач. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 182 СК України, та роз'ясненням п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду доказів щодо стану свого здоровя, наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З наданих відповідачем пояснень вбачається, що він працює слюсарем в фермерському господарстві, ця робота є сезонною, його заробітна плата є значно меншою ніж та, що зазначена позивачем в позові. З урахуванням того, що судочинство здійснюється на засадах розумності та обґрунтованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації відповідно до закону. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦП України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладе, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial