Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з даним\~позовом посилаючись\~на те,\~що є\~власником квартири\~ [ADDRESS] .\~05.02.1993\~року за\~вказаною адресою\~вона прописала\~доньку [PERSON] ,\~яка там\~жодного дня\~не проживала,\~комунальними послугами\~не користується\~та не\~приймає участі\~в утриманні\~квартири,\~будь-яких\~договірних відносин\~з приводу\~користування цим\~житлом у\~неї з\~відповідачем немає.\~Вона зверталась\~до відповідача\~з проханням\~добровільно знятись\~з реєстрації,\~проте згоди\~вони не\~дійшли.Вказує, що реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою порушує її право приватної власності та перешкоджає вільно розпоряджатись, володіти і користуватись своєю власністю, а в подальшому вчиняти правочини з цим майном. За наведених обставин, просить визнати [PERSON] втратившою право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, підтвердили обставини, викладенні в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач, будучи відповідно до п. 1 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~повідомлена про час та місце судового засідання, до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з неявкою відповідача, згодою позивача, її представника на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу. Суд, заслухавши позивача, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Частинами 1 і 4\~статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Положення вказаного конституційного принципу закріплені у ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З положень ч. 1\~ст. 383 ЦК України,\~ст. 150 ЖК України\~слідує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч. 1 та 2\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] та договору дарування частини квартири серії ВАЕ [NUMBER] , посвідчених 16.04.2003 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М., даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 407036 від 21.04.2003 року. Вказане також підтверджується даними довідки № 874, виданої 30.10.2006 року Шепетівським БТІ. З інформації, що надійшла на запит суду з Шепетівської міської ради на виконання вимог ч.6\~ст. 187 ЦПК України, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Вказане підтверджується також даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради 26.03.2019 року. Як вбачається з даних акта № 9, виданої 12.03.2019 року ОСББ «Шепетівський Світанок», копії паспорта громадянина Росії, виданого 22.09.2017 року, [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, з 2013 року проживає у [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що проживають в одному будинку з позивачем, тому їм відомо, що її донька [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживала, дуже рідко, останній раз в 2010 році, приїздила навідати батьків, її речей у квартирі позивача не має. Оцінивши наведені докази в їх сукупності, вважаючи такі відповідаючими фактичним обставинам, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин понад 25 років не проживає у квартирі [ADDRESS] , тому може бути визнана втратившою право користування цим житлом. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення. Судовий збір відповідно до п. 1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved