overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1999 року, від якого має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. У теперішній час між нею та відповідачем припинені сімейно-шлюбні відносини. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин є те, що вони з відповідачем мають різні характери, що приводить до взаємного непорозуміння, крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, що негативно впливає, як на позивача так і на дитину, спора про дитину та майно не має. Також, вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов,язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини, на її користь. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить після розірвання шлюбу, їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач не з,явився, про час розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст.76 ЦПК України, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки, просить розглянути справу у його відсутність, суд заслухавши думку позивача, яка не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача, вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1999 року (а.с.16), мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5), сімейно-шлюбні стосунки між сторнами припинені, спільне господарство не ведуть, суперечки про дитину та майно немає. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Тому, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Таким чином, оскільки відповідач згоден на виплату аліментів, суд відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2004 року, від якого має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. У теперішній час між нею та відповідачем припинені сімейно-шлюбні відносини. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин є те, що вони з відповідачем мають різні характери, що приводить до взаємного непорозуміння, спора про дитину та майно не має. Також, вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов,язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини, на її користь. В судове засідання позивач не з,явилась, про час розгляду справи була належним чином повідомлена відповідно до ст.76 ЦПК України, надала суду заяву, в якій наполягає на позовних вимогах, просить судові витрати по розірванню шлюбу покласти на неї, залишити, після розірвання шлюбу, їй прізвище «[PERSON]» та розглянути справу у її відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність. В судове засідання відповідач не з,явився, про час розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст.76 ЦПК України, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, просить розглянути справу у його відсутність, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2004 року (а.с.10), мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4), сімейно-шлюбні стосунки між сторнами припинені, спільне господарство не ведуть, суперечки про дитину та майно немає. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Тому, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Таким чином, оскільки відповідач згоден на виплату аліментів, суд відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року, від якого має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З січня 2014р. між нею та відповідачем припинені сімейно-шлюбні відносини. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин є те, що вони з відповідачем мають різні характери, що приводить до взаємного непорозуміння, спора про дитину та майно не має. Також, вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов,язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, на її користь. У судове засідання позивач не з,явилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до ст.ст.74,76 ЦПК України, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить розглянути справу у її відсутність, судові витрати покласти на відповідача, тому, суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. В судове засідання відповідач не з,явився, про час розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст.76 ЦПК України, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, просить розглянути справу у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року (а.с.5), мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.6), сімейно-шлюбні стосунки між сторнами припинені з січня 2014року, спільне господарство не ведуть, суперечки про дитину та майно немає. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Тому, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Таким чином, оскільки відповідач згоден на виплату аліментів, суд відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] «про розірвання шлюбу». Суд вважає з огляду на складність справи, відкласти складання повного рішення в термін на 5 днів, з дня закінчення розглядом справи, оголосивши вступну і резолютивну частину рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, посилаючись на те, що вони припинили подружні стосунки через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що сім`я розпалася остаточно, та відновлена бути не може. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, за винятком вимоги про визначення місця проживання дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2019 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №117. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що подружні стосунки припинені остаточно через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. В теперішній час сторони не ведуть спільного господарства. Подальше сімейне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим та суперечило б інтересам сторін. Шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що вони припинили подружні стосунки через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що сім`я розпалася остаточно, та відновлена бути не може. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №230. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що подружні стосунки припинені остаточно через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. В теперішній час сторони не ведуть спільного господарства. Подальше сімейне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим та суперечило б інтересам сторін. Шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Стосовно вимог позивача про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст. 109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. За відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. За наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини, що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні вимог про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю та роз`яснює сторонам право звернення до органу опіки та піклування з заявою про визначення місця проживання дитини чи до суду з відповідним позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Також зазначила, що з 06 листопада 1981 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів громадського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 901. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з 1995 року, з причин втрати почуття поваги та любові, мають окремі сімейні бюджети, сумісного господарства не ведуть. Збереження шлюбу неможливе. Відповідач відмовився в добровільному порядку розірвати шлю в органах РАГСу. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] до судових засідань, призначених на 17.06.2015 р., 08.07.2015 р. та 21.07.2015 р. не з»явився. про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, своєчасно, від отримання судової повістки відмовилась шляхом не зявлення до органів пошти для її отримання. Про причини неявки суду відповідач не повідомив, заперечень по позову не надавав. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду \~у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, \~вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Згідно ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1981 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів громадського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 901. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з 1995 року, з причин втрати почуття поваги та любові, мають окремі сімейні бюджети, сумісного господарства не ведуть. Збереження шлюбу неможливе. Відповідач відмовився в добровільному порядку розірвати шлю в органах РАГСу. Вивчивши наявні у справі докази та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 22.04.1993 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть з 2009 року по тій причині, що вони мають різні погляди на життя, в зв»язку з чим у них постійно виникають сварки та непорозуміння. Вважає, що сім»я розпалася остаточно і перспектив для її збереження немає. За час спільного проживання з відповідачем набули у власність нерухомість, а саме земельну ділянку по [ADDRESS]. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на ? земельної ділянки. Стягнути судові витрати з відповідача на її користь. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала частково та просила розірвати шлюб, а в іншій частині позовних вимог просила залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не відомі, про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спільне життя подружжя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть з 2009 року. Як пояснила позивач в судовому засіданні, наміру до примирення з відповідачем вона не має, шлюб носить формальний характер, а тому на розірванні шлюбу наполягає. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім»ї і є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна, посилаючись на те, що 15.10.1998 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось, мають різні погляди на життя, виникали суперечки. Фактичні шлюбні стосунки припинились з 2013 р.. Подальше сумісне життя не можливе, строк на примирення не потрібен. За час проживання у шлюбі сторонами було придбано автомобіль Daewoo Lanos, легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір сірий, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач запропонувала сплатити відповідачу компенсацію, але не дійшли згоди в розмірі компенсації. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем та поділити спільне майно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила визнати право власності на автомобіль за відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, спільне життя подружжя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть з 2013 року, шлюб носить формальний характер, строк на примирення сторони просили не надавати. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім»ї і є підставою для розірвання шлюбу. Як встановлено судом, в період шлюбу сторонами було придбано автомобіль Daewoo Lanos, легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір сірий, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 70 СК України, у разі поділу майна подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Позивач в судовому засіданні просила визнати право власності на автомобіль за відповідачем. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги підлягають до задоволення. Також суд вважає, стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів,мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 08.04.2011 року був укладений шлюб зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Спору щодо розподілу спільного майна не має. Сімейні відносини сторонами припинені з 2012 року. Розпад сім'ї мав місце через втрату взаємних почуттів та взаємної поваги. Примирення між подружжям не можливе. Від шлюбу сторони мають доньку- [PERSON], [INFO], дитина проживає з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтовує нормами ст.180 Сімейного Кодексу України. Позивач сама утримує доньку та потребує матеріальної допомоги чоловіка, а тому просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом з 28.12.2017 року до досягнення донькою повноліття. Позивач подала заяву про розгляд справи про розірвання шлюбу та призначення аліментів за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно дост.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08.04.2011 року, який зареєстровано Миколаївським міським управлінням юстиції, актовий запис № 412. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 22.09.2011 року [PERSON] народилася [INFO], актовий запис № 3031, батько - [PERSON], мати- [PERSON]. Спору щодо розподілу спільного майна не має. Сімейні відносини сторонами припинені. Розпад сім'ї мав місце через різні погляди на сімейне життя. Примирення між подружжям неможливе. Суд вважає, що сім'я існує формально, дана сім'я розпалася, і зберегти її неможливо. Відповідно дост.180 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно дост.182 Сімейного Кодексу Українирозмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно дост.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено з 01.01.2018 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень,50 % від цієї суми складає 930,00 грн. Суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити. У відповідності до ст.141 ЦПК Україниз відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved