Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів, в якій зазначає, що відповідачем не виконані договірні зобовязання за договором позики у виді розписки від 04.03.2015 року, тому просить стягнути заборгованість за договором в судовому порядку. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, причин неявки суду не повідомила, заяв, клопотань та заперечень суду не надала, хоч про час і місце судового розгляду належно повідомлялась. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку відповідача та неповідомлення нею причин неявки, суд вважав можливим розглянути спір у її відсутність на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 04 березня 2015 року між сторонами було укладено договір позики у формі письмової розписки, згідно якого позивач передала, а відповідач отримала 58 360 грн. в якості позики, які зобовязувалась повернути до 04.04.2015 року, що підтверджується розпискою. Вказана цивільно-правова угода була укладена в письмовій формі. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 09 вересня 2015 року позивач звернулась до відповідача із вимогою про виконання умов договору, однак відповідач залишив письмову вимогу без реагування, заборгованість не була сплачена навіть частково, що підтверджується заявами-претензіями, квитанціями пошти, висновком поліції. Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам закону не виконала свої цивільно-правові обовязки та не сплатила передбачені договором кошти, тому в судовому порядку з неї слід стягнути позику в розмірі 58\~360 грн. Крім того, відповідно до положень ст.ст. 625,1050 ЦК України на відповідача слід також покласти обовязок сплатити позивачеві відсотки з розрахунку 0,05 % за кожен день прострочки за 159 днів (з 04.04.2015 року по 10.09.2015 року) у розмірі 4\~639 грн. 62 коп. Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги доведені, ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідач всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України не подала заперечень на позов, не спростувала доводи позивача, не подавала будь-яких доказів. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача повністю.

Outcome: approved