Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь шкоду завдану під час виконання ним трудових обовязків в сумі 505750,00 грн., посилаючись на те, що [PERSON], з яким було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, ця шкода була заподіяна внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх трудових обовязків при роботі в кредитній спілці «Імперіал ЛТД» спочатку на посаді бухгалтера, а потім на посаді виконавчого директора Біловодської філії кредитної спілки у період часу з липня 2010 року по 21 січня 2015 року моменту звільнення відповідача за власним бажанням. В ході судового розгляду справи позивач спочатку збільшував розмір позовних вимог, а потім їх зменшив до 19018,59 грн., обґрунтовуючи зменшені позовні вимоги завданням збитків кредитній спілці «Імперіал ЛТД» у вигляді кредитних заборгованостей за кредитними договорами, укладеними кредитною спілкою з [PERSON] (№ 416 бл від 24.09.11 р.) на суму 2734,96 грн. та [PERSON] (№100 бл від 16.10.12 р., № 955 бл від 21.03.11 р.) на суми 8960,32 грн. та 7323,31 грн. відповідно. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] уточнений позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] стосовно залишених вимог пояснював, що підставою предявлення вимог до [PERSON] стосовно збитків за договором, укладеним між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] № 416 бл від 24.09.11 р. є відсутність повного пакету документів для видачі кредиту, що унеможливлює стягнення боргу в судовому порядку. Стосовно укладених кредитних договорів з [PERSON] № 100 бл від 16.10.12 р. та № 955 бл від 21.03.11 р. він дав аналогічні пояснення, викладені в уточненій заяві (а.с.154), а саме, що збитки кредитній спілці [PERSON] були завдані через неможливість стягнення коштів за цими договорами з боржника та поручителів, оскільки вони не памятають про укладення цих договорів, а також через присвоєння грошових коштів [PERSON]Й в сумі 1880,00 грн. за договором № 955 бл від 21.03.11 р.. Відповідач позов не визнавав, вважав його необґрунтованим. Вказував, що договір про повну матеріальну відповідальність було укладено з порушенням законодавства, коли він ще не був оформлений у спілці, тобто не перебував у трудових відносинах з нею. Заперечував свою провину у відсутності пакету документів за договором, укладеним кредитною спілкою та [PERSON], оскільки ці документи були передані до головного офісу у м. Старобільськ. Щодо укладених договорів з [PERSON], пояснював, що вони були укладені законно. Про відсутність платежів вказав, що він не вносив дані до КС «Фінаси», ці обовязки виконував колишній бухгалтер Біловодської філії кредитної спілки [PERSON]. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Пунктом 1 частини першої статті 134 Кодексу законів про працю України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Стаття 135-1 Кодексу законів про працю України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно Переліку посад і робіт, затверджених постановою Державного комітету [PERSON] Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, посада виконавчого директора кредитної спілки входить до вказаного переліку посад і робіт, відповідно до діючого законодавства України можуть укладатись письмові договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Судом встановлено, що 01 березня 2010 року відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу за сумісництвом до кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на посаду бухгалтера. 14 липня 2010 року [PERSON] був переведений на посаду виконавчого директора Біловодської філії кредитної спілки «Імперіал» за сумісництвом з окладом 0,5 ставки. Цього ж дня з метою збереження матеріальних цінностей між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. З 02 серпня 2011 року відповідач був оформлений на повну ставку на посаді виконавчого директора Біловодської філії кредитної спілки «Імперіал ЛТД» 21 січня 2015 року [PERSON] був звільнений з займаної посади за власним бажанням. Під час його роботи у Біловодській філії кредитної спілки «Імперіал ЛТД» були укладені кредитні договори з [PERSON] (№ 416 бл від 24.09.11 р.) та [PERSON] (№100 бл від 16.10.12 р., № 955 бл від 21.03.11 р.). Дані договори від імені спілки укладав відповідач [PERSON]. Наявна заборгованість за цими договорами, розрахунки яких надав позивач, не може бути кваліфікована як шкода завдана відповідачем кредитній спілці при виконанні ним обовязків виконавчого директора Біловодської філії кредитної спілки «Імперіал ЛТД» з огляду на таке. Так, позивач в обґрунтування вимог щодо стягнення з [PERSON] шкоди у вигляді заборгованості в сумі 2734,96 грн. за договором, укладеним з [PERSON] вказує на відсутність пакету документів для видачі кредиту, що унеможливлює стягнення боргу в судовому порядку. Проте, в судовому засіданні представник позивача [PERSON] погоджувався з твердженнями відповідача, що усі кредитні договори з пакетом документів після їх укладення наприкінці кожного місяця зі звітністю передавались із Біловодської філії кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до центрального офісу, який знаходиться у м. Старобільку, де зберігались в архіві. За таких обставин, відповідач не міг відповідати за збереження документів, що знаходились не у нього на зберіганні. Доводи ж представника позивача [PERSON] про те, що [PERSON] міг у будь-який момент взяти з центрального офісу необхідні йому документи, тому він винен в їх відсутності, не заслуговують на увагу, оскільки вони є припущеннями, що суперечить вимогам частини четвертої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначається, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Що стосується стягнення з відповідача заборгованостей у якості шкоди завданої працівником підприємству за кредитним договором №100 бл від 16.10.12 р. в сумі 8960,32 грн. та кредитним договором № 955 бл від 21.03.11 р. в сумі 7323,31 грн., укладених з [PERSON], суд не бачить причинного звязку з їх виникненням і діями [PERSON]Й на посаді виконуючого директора кредитної спілки «Імперіал ЛТД». Так, в судовому засіданні представник позивача [PERSON] суду пояснював, що кредитна спілка до суду із позовами до [PERSON] про стягнення вказаних заборгованостей не зверталась. У судовому засіданні встановлено, що перешкоди для цього у кредитної спілки відсутні, оскільки є в наявності всі документи, необхідні для предявлення позовів до [PERSON] про стягнення кредитних заборгованостей. В даному випадку, на переконання суду, виходячи з положень статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, належним доведенням обставин безнадійності стягування заборгованості за кредитними договорами, укладеними з [PERSON], може бути здійснено тільки при розгляді вимог про стягнення заборгованості із боржника. За таких обставин, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стосовно нібито допущених порушень при укладені кредитних договорів і договорів поруки з боку [PERSON], а також стосовно порушень при виконанні кредитних договорів [PERSON], оскільки у цих осіб в такому разі виникає заінтересованість в непредявленні до них вимог щодо стягнення існуючої заборгованості. Наведене переконало суд, що заявлені позивачем вимоги до [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону, а тому у задоволенні цього позову в цілому слід відмовити. Також суд не може погодитись із твердженнями відповідача про те, що з ним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладався, коли він не перебував у трудових відносинах з позивачем, оскільки вони спростовуються матеріалами справи з яких видно, що на той момент вже був винесений наказ про прийняття його на роботу на посаду виконавчого директора кредитної спілки «Імперіал ЛТД за сумісництвом на 0, 5 ставки, крім того на договорі є його підпис, факт підписання якого відповідач не оспорював. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України при відмові у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені ним при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed