Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . В даній квартирі також зареєстрований, але ніколи не проживав відповідач [PERSON] . В добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Позивач вказує, що внаслідок того, що відповідач зареєстрований, але фактично не мешкає, вона позбавлена можливості належним чином розпоряджатись своїм майном, вимушена самостійно нести витрати на комунальні платежі, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. На підставі вищевикладеного, позивач просить усунути їй перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, учасникам справи встановлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити з підстав зазначених в позові, відносно заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, які повернулися на адресу суду з причин «адресат відсутній». З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Причини неявки суду не відомі. Відзиву на позовну заяву відповідач не надавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПУ України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Позивач є власницею квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.1998 року зареєстрованого на Запорізькій універсальній товарній біржі «Капітал Центр»№Н-452 (а.с.9-10). Згідно акту про непроживання особи у житловому приміщенні від 12.03.2020 року (а.с. 16), відповідач у зазначеній квартирі не мешкає, особистих речей та інших ознак, що вказують на фактичне його проживання не виявлено. З інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 24.03.2020 р. (а.с. 21), вбачається, що останній з 12.09.2014 р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони є сусідками позивачки. Зазначили, що відповідач був зареєстрований в квартирі, що належить позивачці, за проханням її знайомого. Відповідач не є членом родини позивачки і фактично ніколи не мешкав в цій квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на вищезазначене, судом встановлено, що відповідач у 2014 році був зареєстрований у квартирі, що належить позивачці з її згоди як власниці, при цьому фактично ніколи не мешкав в цій квартирі, не є членом сім`ї власника квартири. Суд вважає, що реєстрація відповідача у квартирі, який фактично протягом тривалого час не мешкає в цій квартирі, яка належить позивачеві, порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном як складовими частинами права власності. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved