Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.02.1983 року. Шлюб зареєстровано Стружською сільською радою Столінського районну Брестської області, актовий запис № 8. Протягом останніх п`яти років проживають окремо, фактично не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною цього стали постійні непорозуміння, які, як наслідок, переростали у сварки, скандали, що призвело до відсутності довіри та спільних інтересів. Добровільно розірвати шлюб у органах реєстрації шлюбу немає можливості, оскільки відповідач відмовляється з`явитись у вказаний орган. Спір щодо розподілу спільного майна відсутній. Позивач у судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Сидорак Н.Б. подала заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання не з`явився і не повідомив суду про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований 18.02.1983 року. Місце реєстрації - Стружанська сільська рада Столінського районну Брестської області, актовий запис № 8. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як « [PERSON] ». Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак перевіривши матеріали справи, беручи до уваги, що сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в користь позивача.

Outcome: approved