Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки в період навчання та просить суд стягнути із [PERSON] на її користь на її утримання аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на період її навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 14.03.2017 року батьки позивача на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду розлучились. Відповідач її рідний батько, який до її повноліття сплачував аліменти на її утримання. З вересня 2020 року позивач навчається на 2-му курсі денної форми навчання групиФБС-19-1ск економічного факультету Державного університету економіки і технології (м. Криівий Ріг, вул. Медична, 16). Позивач, навчається на бюджетній основі, але проживання, харчування, проїзд міським транспортом, додаткові заняття, факультативи та інші студентські витрати все це потребує чималих затрат. Мати позивача [PERSON] працює і надає їй посильну допомогу. Відповідач працездатного віку, працює неофіційно, має хороший дохід та має можливість допомогти матеріально. Відповідач у свою чергу надав відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач добровільно надає допомогу позивачу по мірі його можливостей. Будь-яких доказів, про те що відповідач має хороший дохід та має можливість надавати таку допомогу, а позивач потребує його матеріальної допомоги, позивач суду не надала. Відповідач просить суд врахувати той факт, що ним відчужено нерухомість на користь сина на підставі договору Дарування 1/3 частки квартири, який зареєстрований в реєстрі №341. 23 липня 2018 року відповідач уклав шлюб з [PERSON] . Крім того, відповідач надає кошти на лікування та харчування своїй матері гр.. [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] та хворіє на цукровий діабет 2 ступеню. Також відповідач на теперішній час офіційно не працює та збільшення розміру аліментів позбавить його можливості для існування. Позивач в свою чергу надала відповідь на відзив, згідно якої позивач категорично не погоджується із відзивом відповідача, вважає що відповідач надає неправдиву інформацію, якою суд може бути введено в оману. Позивач зазначає, що відповідач вже тривалий час не працює, його влаштовують його доходи та такий спосіб життя, відповідач працює не офіційно та сплачує мізерні аліменти, які з нього стягуються на її молодшого брата. Відповідач стверджує, що він регулярно надає позивачу допомогу, але жодного доказу про її надання не надав. Основний тягар по утриманню позивача лежить на плечах її матері [PERSON] . Відповідач посилаючись на складну ситуацію в державі, не надав жодного доказу того, що він вживає будь-яких заходів для працевлаштування. Відповідач у свою чергу надав заперечення на відповідь позивача згідно якого, позов не визнає у повному обсязі. Щодо посилання позивача на ту обставину, що відповідач тривалий час не працює та це є його способом життя, відповідач не погоджується, оскільки належне йому нерухоме майно він за договором дарування подарував синові, який є рідним братом позивача, 1/3 частини квартири та знявся з реєстрації та даний момент часу немає реєстрації, що позбавляє його можливості офіційно працевлаштуватися. Позивач у судове засідання, яке відбувалось 18.02.2021 року, не з`явилась, проте надала суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності, оскільки вона перебуває на навчанні у м. Кривому Розі. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Водночас, 12.02.2021 року у судовому засіданні позивач пояснила, що вона навчається у Державного університету економіки і технології. Отримує стипендію у розмірі 1289 грн. Раніше позивачу допомагала її мати, але на її утриманні та вихованні перебуває молодший брат позивача і на даний момент мати не може надавати позивачу матеріальну допомогу. Позивач проживає у квартирі її подруги, і хоча вона не сплачує орендну плату, проте, оплачує комунальні послуги, витрачає кошти на харчування, одяг, проїзд у громадському транспорті, мобільний телефон та інші витрати, пов`язанні із навчанням. Відповідач у свою чергу створив зі своєю теперішньою дружиною ютуб-канал, мають певну кількість підписників та кількість переглядів, що в подальшому надасть їм можливість отримувати від цього непоганий дохід. Відповідач у судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечував повному обсязі та пояснив, що на даний момент він офіційно не працює, стати на облік до центру зайнятості він не має можливості, оскільки знявся з реєстрації зі свого місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , після того як, згідно договору Дарування 1/3 частки квартири, подарував 1/3 частку синові. Крім того, на даний час він одружений і створив нову сім`ю. Також відповідач допомагає своїй хворій матері, яка потребує у зв`язку із хворобою на цукровий діабет витрат на лікування. Коли у відповідача була змога сплачувати аліменти та надавати допомогу, він завжди її надавав. Крім того, пояснив, що з березня 2000 року не працює, існує за рахунок заощаджень з минулих років, окрім цього займається огородництвом, розводить курей. При вирішенні вказаного цивільного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.ст.77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, \~ обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20\~Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По даній\~справі встановлено,\~що позивачка\~ [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] . Дана обставина визнана учасниками, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] досягла повноліття, однак не досягла 23 років. Як вбачається із довідки, виданої Державним університетом економіки і технологій від 02.02.2021 р. №07145-771, [PERSON] є студенткою 2 курсу економічного факультету, денної форми навчання; термін навчання за ОС «Бакалавр» - 2 роки; строк навчання по 30.06.2021 р. (а.с. 40), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, що в свою чергу кореспондує обов`язку батьків її утримувати. Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов`язки сумлінно, дбати про здоров`я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199,\~200,\~201 СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. За правилами\~ст. 182 СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.09.2019 р. у справі № 459/1381/18, відповідно до якої тлумачення ст.ст.\~198,\~200 СК України\~свідчить, що при встановленні, що повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. Таким чином,\~судом враховується,\~що відповідач\~-\~ працездатного\~віку,\~інвалідності не\~має,\~перебуває у\~повторному шлюбі,\~тривалий час\~не працює,\~на обліку\~у \~центрі зайнятості як безробітний не перебуває та допомогу по безробіттю не одержує, доказів утримання ним матері з інвалідністю до суду не надано. На думку суду, відсутність у відповідача протягом тривалого часу офіційного місця роботи, не бажання його стати на облік у центрі зайнятості, при задовільному стані здоров`я, не може бути оцінена судом, як обставина, що виключає можливість стягнення з останнього аліментів на утримання повнолітньої дочки на період навчання та перекладання цього обов`язку виключно на матір позивачки. При цьому суд критично ставиться до пояснень відповідача про те, що він та його дружина від повторного шлюбу, яка не працює, живуть з 09.03.2000 р. за рахунок заощаджень з минулих років, так само як і до пояснень, що відповідач не може працевлаштуватись через відсутність прописки у паспорті, враховуючи те, що відповідач лише 18.01.2021 р. був знятий з реєстраційного обліку, а норми трудового законодавства не ставлять можливість укладання трудового договору від наявності або відсутності зареєстрованого місця проживання. Водночас, суд приймає до уваги пояснення відповідача, що він займається огородництвом, розводить курей, має заощадження, які дозволяють йому та його дружині тривалий час не працевлаштовуватись. При цьому суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 17.02.2020 р. у справі №760/4569/18-ц, відповідно до якої Суд звернув увагу на те, що положення ст. 81 та ст. 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Разом з тим, судом враховується наявність у відповідача малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №53999044 на підставі виконавчого листа №2/184/162/17 від 18.04.2017 р. з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] щомісячно утримується аліменти у розмірі по 1300,00 грн. до 23.08.2018 р., після по 1000,00 грн. на доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Заборгованість по аліментах відсутня, переплата складає 4732,15 грн. При цьому суд звертає увагу на те, що переплата по аліментам виникла у попередніх роках, а починаючи з червня 2020 р. по січень 2021 р. (т.б. за 8 останніх місяців) [PERSON] фактично сплачено 2700,00 грн. (а.с.28-29). В судовому засіданні з`ясовано, що мати позивачки [PERSON] має на утриманні малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] та працює в ФОП [PERSON] , на даний момент займає посаду кухара, дохід якої за період з 01.08.2020 по 31.01.2021 р. склав 28250,00 грн., у т.ч. за серпень 2020 р. 4800,00 грн., вересень грудень 2020 р. по 5100,00 грн. щомісячно; за січень 2021 р. 3050,00 грн. (а.с.51). Крім того, суд погоджується з доводами позивачки про те, що навчання потребує значних витрат, враховуючи знаходження навчального закладу в іншому населеному пункті, що пов`язано з необхідністю винаймання житла, оплати комунальних послуг (що підтверджується інформацією про оплату комунальних послуг у лютому 2021 р.), витрати на проїзд у громадському транспорті, витрати на навчальні матеріали, а також на харчування та одяг. Разом з цим, із довідки про доходи, виданої Державним університетом економіки і технологій, вбачається, що [PERSON] за період з 01.09.2019 р. по 31.01.2021 р. отримала стипендію у розмірі 15489,50 грн., в тому числі: за листопад 2020 р. 1300,00 грн., за грудень 2020 р. 1300,00 грн., за січень 2021 р. 1189,50 грн. (а.с.50). Суд звертає увагу, що зазначені доходи (стипендія) позивачки є значно нижчі за прожитковий мінімум для працездатних осіб (зокрема, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.21 становить 2270 грн.) і не відповідають вартості навіть мінімального набору продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення їі життєдіяльності, не враховуючи неминучі витрати позивачки, пов`язані із навчанням у закладі, розташованому в іншому населеному пункті. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до закінчення навчання. Право на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому стягнення аліментів з відповідача присуджується з дня подачі позову і до закінчення позивачем навчання. Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial