Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розподіл особових рахунків житлової квартири на оплату житлово комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1991 року по 2000 рік позивач з [PERSON] перебували у шлюбі та мають двох спільних дітей. Перебуваючи у шлюбі, позивач приватизував житлову квартиру за адресою по вул. Революційна, 9/29 в м. Кривий Ріг, про що було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло №Д2393 від 24.11.1995 року на імя [PERSON] та членів його сімї. Подальше спільне життя у сторін не склалось, тому позивач переїхав мешкати до своєї матері. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08.08.2002 року було встановлено порядок користування квартирою: виділено позивачу у користування кімнату площею 15,51 кв.м., а відповідачці з дітьми 27,15 кв.м.. Позивач зазначає, що йому зі сторони відповідачів чинили перешкоди щодо проживання в даній квартирі, у звязку з чим, він залишається зареєстрованим у квартирі та постійно сплачує комунальні послуги, самостійно вираховуючи оплату коштів за надання комунальних послуг. Таким чином, просить суд розділити особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг, які надаються відповідними комунальними підприємствами для обслуговування квартири. Позивач в судове засідання не зявився, скориставшись правом представництва відповідно до ст. 38 ЦПК України. Представник позивача за довіреністю від 09.12.2008 року [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник позивача за довіреністю від 03.01.2017 року [PERSON] в судовому засіданні надала суду пояснення, що позивач [PERSON] є добросовісним користувачем послуг та щомісячно сплачує комунальні послуги, які нараховують на його площу. А відповідачі створюють заборгованість за оплату комунальних послуг, що у подальшому призводить до судових спорів з приводу стягнення заборгованості за комунальні послуги. Однак, враховуючи, що особовий рахунок один - на імя [PERSON], його також притягують до відповідальності за оплату заборгованості. Крім того, позивач є інвалідом 2-ої групи, не працює, і має право на отримання субсидії на оплату комунальних послуг, а тому без розподілу особового рахунку це неможливо. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що з моменту вселення в квартиру у 2004 році, вона оплачує комунальні послуги. Вважає, що позивач не зможе платити комунальні послуги, так як є інвалідом 2-ої групи. Вона проживає з дітьми в кімнаті площею 15,51 кв.м., а кімната площею 27,15 кв.м., яка була виділена відповідачу, зачинена. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та дату слухання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, заперечує проти позову в повному обсязі, просить винести рішення згідно законодавства. Відповідач [PERSON] також не зявилась в судове засідання, про час та дату повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, заперечує проти позову в повному обсязі, просить винести рішення згідно законодавства. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Революційна, 9/29 належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]Г, [PERSON], [PERSON] (а.с. 15). З витягу про реєстрацію права власності нерухомого майна вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено по 1/4 частці квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Революційна, 9/29 (а.с. 14). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08.08.2002 року встановлено порядок користування [ADDRESS], виділивши [PERSON] з її дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] кімнату 27,15 кв.м., а [PERSON] кімнату 15,51 кв.м. (а.с. 17, зворот). Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що їхньою спільною частковою власністю. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. На виконання зазначених норм, позивач здійснює оплату комунальних послуг, самостійно вираховуючи суму відповідно до своєї частки, що підтверджується квитанціями (а.с. 22-32). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 105 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним розділити особовий рахунок житлової квартири [ADDRESS] (колишня вул. Революційна) в м. Кривий Ріг на оплату житлово-комунальних послуг між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до займаної площі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved