Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну неповнолітню дитину : доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився не вдалим, підставою для розірвання шлюбних відносин стало те, що зявилися суттєві розбіжності в їх характерах, протиріччя в поглядах на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позовна заява надійшла до суду 09 жовтня 2018 року, справа підсудна Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому ухвалою від 16 січня 2019 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначена до підготовчого судового засідання. До підготовчого судового засідання позивач надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає,\~в повному обсязі. Згідно ч.1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 359068 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 04 липня 2015 року, який зареєстровано Покровським районним у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідний актовий запис № 424. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 553512. Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбних відносини стало те, що зявилися суттєві розбіжності в їх характерах, протиріччя в поглядах на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру\~зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді\~розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя; проголошена\~Конституцією України\~;охорона сім'ї\~державою полягає,\~зокрема,\~в тому,\~що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до\~ст. 1 Сімейного Кодексу України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило\~б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання\~чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved