Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/8 частини квартири [ADDRESS], а також визнати за позивачем право власності на 3/8 частини вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом. Позовна заява мотивована тим, що після смерті матері позивача відкрилась спадщина у вигляді 3/8 частин вищевказаної квартири, проте позивач не може оформити спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представником відповідача надано суду заяву, у якій вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, проте звернулась до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого АП ДМЗ ім. Петровського 03.10.1996р. власниками квартири [ADDRESS], в рівних частках є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). [PERSON] відповідно до Свідоцтва про смерть помер [INFO]. (а.с.9). Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Грищенко В.І. 22.11.1997р. [PERSON] та [PERSON] успадкували ? частину вищевказаної квартири після смерті [PERSON] (а.с.10). [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.11). Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло 3/8 частин квартира [ADDRESS]. [PERSON] за час життя склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своїй донці, позивачу у справі. [PERSON] звернулась у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте 14.11.2015р. постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту її прав як спадкоємця шляхом визнання права власності на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем, оскільки такого роду вимоги фактично є вимогами про визнання права власності за померлою особою.

Outcome: partial