Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Павлівської сільської ради. Позов обґрунтовує тим, що її дочка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Запис в свідоцтві про народження [PERSON] здійснено відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Її внук, [PERSON] , зареєстрований та проживає разом із нею в [ADDRESS]. З 2019 року мати дитини - [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] . Не виконує своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як на складову виховання. Мати залишила дитину і не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі , не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для для отримання ним освіти. Відповідач періодично вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно неї та сина [PERSON] . Протягом 2020 року [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відносно неї працівниками поліції винесено терміновий заборонний припис. Вона особисто займається вихованням, дошкільним навчанням та утриманням [PERSON] , купує онуку одяг, взуття, ліки, інші необхідні речі. У зв`язку з самоусуненням від виконання батьківських обов`язків відповідачем, змушена самостійно займатись вихованням онука. Відповідач отримує соціальну допомогу на дитину, однак жодних коштів на утримання сина не надає, використовує їх не за цільовим призначенням. Вона неодноразово намагалась вплинути на відношення відповідача стосовно виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , однак вона свідомо продовжує нехтувати своїми батьківськими обов`язками. Зазначає, що відповідач є також матір`ю [PERSON] , [INFO] . Впродовж 2019-2020 років її дочка проживала із співмешканцем [PERSON] , який неодноразово вчиняв насильство в сім`ї. Через це їхня сім`я перебувала під соціальним супроводом, а малолітня дочка [PERSON] на обліку як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. В грудні 2020 року [PERSON] вилучена із сім`ї матері, як свідок домашнього насильства, передана на виховання батьку дитини [PERSON] . На даний час [PERSON] проживає із батьком в [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. На підставі викладеного, просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та призначити її опікуном над онуком [PERSON] , [INFO] та передати його на вихонання. Ухвалою судді від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 23 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити та суду пояснила, що відповідач не цікавиться життям дитини повністю, вона свідомо ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. Матеріально не забезпечує сина, його життям не цікавиться та будь-якої участі у його житті не приймає. Знає, що вона перебуває закордоном, однак до дитини не телефонує та не приїжджає, коштів на його утримання не надає. Внук проживає разом із нею, вона його доглядає та в міру своїх незначних фінансових можливостей забезпечує всім необхідним для нормального розвитку. Мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Відповідачу відомо, що справа про позбавлення батьківських прав знаходиться на розгляді в Іваничівському районному суді, однак вона жодних дій не вчиняє та повідомила її, що їй байдуже на результат розгляду справи. Крім цього, вказала, що одразу після народження сина відповідач залишила його у пологовому будинку та лише на її неодноразові прохання забрала дитину. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Павлівської сільської ради в судовому засіданні вказала, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина [PERSON] , оскільки мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, життям дитини взагалі не цікавиться та змінювати свою поведінку відносно сина не бажає. З врахуванням всіх обставин, відношенням матері до дитини було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньго сина [PERSON] , який відповідає інтересам дитини. Позивач проживає разом із внуком, дбає про нього, а тому її доцільно призначити опікуном над малолітнім внуком [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] . Позивач є матір`ю [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18 січня 2021 року сторони у справі зареєстровані в [ADDRESS] . Також за вказаною адресою зареєстрований та проживає внук позивача [PERSON] . Відповідач у будинку разом із дитиною не проживає з 01 травня 2020 року. Позивач [PERSON] проживає разом із внуком у вказаному будинку та створила сприятливі умови для проживання дочки та її дітей. Однак [PERSON] до дітей не приїжджає та їх життям не цікавиться. (а.с.8). До матеріалів справи долучено лист Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації від 1 4 грудня 2020 року, відповідно до змісту якого, відносно [PERSON] виносився терміновий заборонний припис. Малолітню [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах як свідка домашнього насильства. [PERSON] зверталася до органу з метою призначення її опікуном над малолітнім [PERSON] , однак їй відмовлено, оскільки [PERSON] не позбавлена батьківських прав (а.с. 10-11). Також до матеріалів справи долучено відповіді Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області за зверненнями позивача щодо неправомірних дій відповідача (а.с. 13-14). Відповідно до характеристики Павлівської сільської ради, позивач за місцем проживання харектеризується позитивно, власними силами з чоловіком побудували житловий будинок, в будинку прибрано та створені комфортні умови для проживання. На даний час виховує внука [PERSON] . Алкогольних напоїв не вживає. Доброзичлива, зі сторони житедів села та сусідів скарг в сільську раду не надходило. (а.с.15). Рішенням виконавчого комітету Павлівської сільської ради від 25 травня 2021 року № 4 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, протягом 2020 року [PERSON] неодноразово зверталась в поліцію стосовно вчинення домашнього насильства її дочкою [PERSON] відносно своїх дітей. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та працівниками поліції винесено терміновий заборонний припис відносно [PERSON] від 30 квітня 2020 року і поставлено її на облік, як кривдника. [PERSON] відвідує дошкільний заклад «Малятко» в с. Павлівка. Прийнятий 29 січня 2021 року згідно заяви матері [PERSON] , на велике прохання бабусі [PERSON] . Зі слів вихователів, дитина завжди чисто і акуратно виглядає, мати жодного разу не відвідувала сина в садочку, не була присутня при зборах, не цікавилася його успіхами. Бабуся в своєму будинку створила для онука необхідні умови, є окрема кімната, меблі, іграшки, належне харчування, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 11 травня 2021 року. Орган опіки та піклування Павлівської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] суду показав, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі. За час їх спільного проживання, син відповідача [PERSON] , проживав разом із ними. Також у них народилася спільна дочка [PERSON] . [PERSON] часто сварила сина, вчиняла відносно нього психологічне насильство, а згодом взагалі залишила його. Знає, що [PERSON] проживає з бабусею, де створені сприятливі умови для проживання і він часто відвідує його. Їх спільна з відповідачем дочка [PERSON] проживає разом із ним, оскільки відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки. Відповідач життям дітей не цікавиться взагалі. Кошти отримані на дітей використовує на власні потреби. Вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав, а дитину залишити проживати разом із бабусею. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач перебувала із її сином у зареєстрованому шлюбі. Проживали разом з сином відповідача [PERSON] . Знає, що відповідач неодноразово била дітей та залишала їх на ніч без свого догляду, у зв`язку з чим, її син після розірвання стосунків із відповідачем забрав дочку [PERSON] та вона проживає на даний час з ними, а [PERSON] проживає з бабусею. Їй відомо, що відповідач знаходиться у Республіці Польща та повертатися в Україну не збирається. Позивач піклується про внука [PERSON] , а про дочку [PERSON] вона із сином. Згідно показань свідка [PERSON] , який вказав, що є другом сім`ї позивача, він був свідком того, як відповідач могла залишити дітей без нагляду на ніч та про своє місце знаходження не повідомляла нікому. Знає, що відповідач поїхала до Руспубліки Польща та житттям дітей не цікавиться. Позивач добре піклується про внука [PERSON] та забезпечує його всім необхідним. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад завдяки позивачу. Надаючи правову оцінку позовним вимогам стосовно позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Таким чином, заслухавши показання свідків у справі, які усі ствердили, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки, покинула дітей, застосовувала до них фізичну силу із вищенаведеного слідує, що існують всі правові підстави позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина та своєю поведінкою висловила байдужість щодо його виховання. Суду надано належні і беззаперечні докази свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дитини. Вказане відповідачем не спростовано та відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень стосовно позовних вимог подано суду не було, хоча обізнана про розгляд справи у суді, що свідчить про те, що відповідач не проявляє інтересу до життя дитини. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Частиною 4 ст. 167 СК України передбачено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їх заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач є повнолітньою дієздатною особою, самостійно виховує внука [PERSON] , оскільки дитина при народженні зареєстрована згідно вимоги ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Інших осіб, які могли бути опікуном над малолітнім судом не встановлено. Дослідивши надані докази, суд вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] . Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК україни, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позщивача; 3)у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, викладені норми закону, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved