Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 29 січня 2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу спільних дітей не мають, шлюбно - сімейні відносини з відповідачем припинено з 08 листопада 2019 року, з того часу спільне господарство не ведеться, спільного сімейного бюджету немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач знущався з неї, закривав у кімнаті, наказував носити лише закритий одяг, приховував свій справжній вік. Зазначила, що сім`фактично вже не існує, між ними втрачені всі фізичні і духовні зв`язки, а тому примирення вже неможливе. Спору про поділ майна не мають, просить шлюб розірвати. Ухвалою від 22.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.128 ЦПК України, дотримано, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному сайті судової влади, але у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи, та зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 29.01.2019 у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, актовий запис № 160. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинено, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно частиною першою статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» зокрема передбачено, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача, а також, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на її території. До такої події можна віднести укладання шлюбу між громадянином України і іноземцем на території України і видання відповідного свідоцтва про шлюб. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27-29 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, враховуючи, що шлюб між сторонами по справі зареєстровано в Україні, останнім відомим місцем проживання відповідача є Україна, позивач зареєстрована в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, наполягає на розірванні шлюбу, сторони спільне господарство не ведуть, шлюб між ними носить формальний характер, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, продовження шлюбних стосунків порушує права перед усім - позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд враховує, що позивач при укладенні шлюбу своє прізвище не змінювала, а тому це питання не вирішується. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved