Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в свою користь аліменти на її утримання та на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO].н., в твердій грошовій сумі в розмірі 675 грн. та додаткові витрати на дитину в сумі 1000 грн. В обгрунтування позову покликається на те, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у них [INFO]. народився син [PERSON], який проживає з нею та перебувають лише на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, хоча зобов'язаний і може її надавати. Крім того, додатково просить стягувати з відповідача аліменти на власне утримання, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки у зв'язку з постійним доглядом за сином, позбавлена можливості постійно працювати, забезпечувати свої та сина потреби самостійно. Крім того зазначає, що в дитини присутні алергічні реакції та наявні проблеми зі здоров'ям, а відтак просить присудити додаткові витрати на дитину на постійній основі в розмірі 1000 грн. Оскільки, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських (сімейних) обов'язків, просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить такий задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що усвідомлює обов'язок щодо утримання дитини та по можливості буде такий виконувати, однак на теперішній час не має можливості сплачувати аліменти у заявлених позивачкою розмірах, оскільки офіційно не працевлаштований, значних доходів не отримує. Вважає необгрунтованими заявлені позивачкою вимоги щодо стягнення аліментів на її утримання та додаткових витрат на дитину, а тому просить відмовити в задоволені тах за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов'язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Як вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 08.04.2014р., відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], а відтак, зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Враховуючи відсутність даних в підтвердження виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, матеріальне становище відповідача, який не працевлаштований, стан його здоров'я, те, що інших осіб на утримані немає та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітнього сина слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 20.04.2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на її утримання, як матері дитини та дружини батька, яка підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони 19 червня 2012 року зареєстрували шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, записаний в книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 252, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від серії [NUMBER] виданим 19.06.2012р. Як вбачається з акту комісії ЛКП «Житловик-С» від 23.04.2015р., відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] а відтак у вказаному житлі проживають лише позивачка [PERSON] спільно з малолітньою дитиною сторін. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, у випадку її непрацездатності та/або потреби у матеріальній допомозі, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина-матір, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дружини, яка у зв'язку з доглядом за їхнім спільним сином, не взмозі самостійно забезпечувати як себе, так і їхнього сина. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, рід його діяльності, те, що не має інших осіб на утриманні, а також обізнаність останнього про потреби на утримання дитини. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, починаючи з 20.04.2015р. (дати звернення до суду з відповідним позовом). Крім того, суд не знаходить вагомих підстав для задоволення вимог щодо стягненняз відповідача додаткових витрат на утримання дитини з огляду на наступне. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В якості особливих обставин, що зумовлюють потребу у додаткових витратах, позивач вказує витрати на лікування дитини спричиненні наявністю в останньої алергічних реакцій. За вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вищевказаних вимог закону позивачкою не подано суду жодних фактичних доказів в підтвердження описаних нею особливих обставин, які можуть зумовити потребу у додаткових витратах, а відтак, у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат слід відмовити. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: partial