Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що сторони проживали разом у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу сторони мають дитину. Після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми правами та обов'язками, таким чином позивач вважає, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав щодо неповнолітньої доньки. Крім того, дитина сторін поглиблено вивчає англійську та німецьку мови, що потребує значних витрат, які несе позивач. Дані витрати відносяться до додаткових, які позивач просить тягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач та представник останнього позов не визнали та просили відмовити у задоволенні останнього, посилаючись на те, що [PERSON] намагався спілкуватись з дочкою, проте позивач чинила останньому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не повідомляла про зміну місця проживання її та дитини, а також місця навчання останньої. Представник третьої особи, позов підтримав позицію позивача та надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, акт обстеження житлових умов місця проживання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 1999 року /а.с. 11/. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] /а.с. 11а/. З квітня 2003 року шлюбні стосунки між сторонами припинились, внаслідок переїзду відповідача до іншого міста, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2007 року, про розірвання шлюбу /а.с. 13, 14/. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2006 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2006 року і до її повноліття /а.с. 12/. 09 січня 2009 року позивач зареєструвала шлюб з громадянином Америки [PERSON] /а.с. 15/, останній піклується та дбає про доньку сторін, а також має намір удочерити останню, яка в свою чергу називає [PERSON] батьком, що підтверджується характеристикою наданої на дитину з навчального закладу /а.с.10/. На даний час дочка сторін проживає разом із позивачем та чоловіком останньої за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі створенні всі умови для проживання дитини, її розвитку та виховання, що підтверджується актами обстеження житлових умов третьої особи /а.с. 50/. Згідно висновку Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №101-653/01 від 26.01.2015 року, про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дочки, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав /а.с. 48, 49/. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що позивач будучи матір'ю доньки виконує всі обов'язки пов'язані з розвитком і вихованням дитини, має достатній рівень житлових умов для повноцінного виховання і розвитку дитини, в свою чергу відповідач не бажає виховувати та утримувати доньку. Суд вважає твердження відповідача, щодо перешкоджання позивача у спілкуванні з донькою неспроможними, оскільки останній не надав доказів на підтвердження зазначеного, зокрема останній не звертався до третьої особи на предмет встановлення годин спілкування з донькою та місця її проживання, а також не звертався з приводу останнього до правоохоронних органів про розшук дитини у зв'язку із зміною її місця проживання та навчання. Крім того, відповідач визнав, що не виконував рішення суду про стягнення аліментів та не надав доказів про те, що останнього не повідомлено про відкриття виконавчого провадження. Тобто відповідач свідомо нехтував обов'язком по утриманню дитину покладеного на нього законом та судом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дитини. Крім того, суд вважає, що в майбутньому взяти на себе батьківські обов'язки та набути відповідні права по відношенню до дитини сторін, може виявити бажання іншій чоловік і формальне батьківство відповідача не повинно стояти на заваді інтересів дитини та її майбутнього батька. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які полягають в оплаті за навчання у Києво-Печерському Ліцею № 171 «Лідер» /а.с.10/. Суд вважає за необхідне відмовити у цій частині позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесення додаткових витрат, зокрема не надано квитанцій про сплату навчання та відповідний розрахунок додаткових витрат.

Outcome: partial