Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви від 04.07.2017 року, просила розірвати шлюб між сторонами; стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON] в сумі 1000 грн. до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку у звязку з продовженням нею навчання та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в сумі 1000 грн. до досягнення нею повноліття; місце проживання дітей визначити разом з позивачем. В обгрунтування позову пояснила, що з відповідачем проживають окремо, шлюбні стосунки не склались, шлюбні відносини не підтримують оскільки подальше подружнє життя не можливе та суперечить їх інтересам просить розірвати шлюб. Крім того, посилаючись на те, що відповідач не надає дітям матеріальну допомогу, просить стягнути з нього аліменти. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, згідно свідоцтва про одруження серії І-ТП №051650, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження 25.07.1998 року зроблено запис за №945. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до копій свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зі змісту довідки про склад сімї від 10.11.2016 року №304, виданої Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Оселя» вбачається, що позивач разом з [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [INFO]. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обовязку визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Мати та батько мають рівні обовязки щодо утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Зважаючи на те, що сторони домовились, щодо виконання обовязку щодо сплати аліментів, суд стягує з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], яка продовжує навчання, в розмірі 1000,00 грн. щомісячно і до досягнення нею двадцятитрьох річного віку та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 3\~ст. 160 СК України\~встановлено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що [PERSON] є повнолітньою та місце прожитвання може обирати самостійно, без визначення його судом, суд прийшов до висновку про відмову в задоволені вимоги щодо визначення місця проживання останньої з позивачем. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial