Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду звищезгаданим позовом, де вказує, що відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбних відносин з відповідачем, сторони мешкають окремо та їх син залишився проживати з позивачкою. З березня 2010 року відповідач з сином не спілкується, вихованням та утриманням сина не займається, дитина знаходиться на утриманні позивачки, не підтримує з дитиною ніяких стосунків, не приділяє їй уваги, не цікавиться її вихованням та життям. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обовязків. На підставі викладеного позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Оскільки відповідач надав суду інформацію. щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за вказаною відповідачем адресою його місця проживання. Крім того, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання. В судове засідання сторони, представник органу опіки та піклування не явилися, позивач не заявляла суду проти заочного розгляду справи. При цьому орган опіки та піклування своїм письмовим висновком вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських обовязків щодо дитини [PERSON], сам відповідач своєю заявою на позов заперечень не мав. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Після розірвання шлюбних відносин з відповідачем, сторони мешкають окремо та їх син залишився проживати з позивачкою. При цьому неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем, яка займається вихованням та утриманням дитини, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За поясненнями позивача ще з березня 2010 року відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, ніяким чином її долею не цікавиться, з дитиною не спілкується. У суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із висновком органу опіки та піклування від 05.10.2017 року. Вищезазначене свідчить про той факт, що відповідач, принаймні з 2010 року повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. При цьому суду не було надано доказів, які свідчили б про те, що відповідач був позбавлений можливості виконувати обов'язки по вихованню дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved