Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], який в ході судового розгляду було неодноразово уточнено, про стягнення заборгованості в порядку регресу, витрат від інфляції, трьох процентів річних, відшкодування моральної шкоди та судових витрат. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до договору про овердрафт на обслуговування № 31/08-Б від 26.08.2008 р., укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ТМР-Україна-Харків» в особі директора [PERSON] останній отримав овердрафт з лімітом 57 000 грн. 26.08.2008 р. між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №1/31/08-Б в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ТМР-України-Харків» в особі директора [PERSON] за договором № 31/08-Б від 26.08.2008 р. ТОВ «ТМР-Україна-Харків» перейменовано на ТОВ «Спецпромзахист», про що проведена відповідна державна реєстрація. Банк виконав усі зобов'язання перед ТОВ «Спецпромзахист» в особі директора [PERSON], а останній зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим уторилась заборгованість за договором № 31/08-Б від 26.08.2008 р. на загальну суму 19 573,94 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.08.2012 р. стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] ТОВ «Спецпромзахист» на користь ПАТ АК «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції за договором про овердрафтне обслуговування № 31/08-Б від 26.08.2008 р. заборгованість по кредиту та процентах за користування кредитом з штрафними санкціями у розмірі 19573,94 грн. та судові витрати. Зазначене рішення в апеляційному порядку оскаржено не було. [PERSON] було сплачено грошові кошти за вищезазначеним рішенням суду на суму 25 582,15 грн. та 22.01.2014 р. державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції Колесниковим Р.В. було закрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3511/11 від 12.09.2012 р. У зв'язку з тим, що позивача було викликано до суду вона пережила великий душевний стрес, оскільки ніколи не викликалась до судових інстанцій та ніколи не була боржником. У позивача погіршився стан здоров*я, вона знаходилась в роздратованому стані, для поновлення справедливості вона змушена була звертатись до різних інстанцій та брати в кредит грошові кошти, щоб погасити борг відповідача, на що було втрачено багато сил та енергії. Позивач не мала можливості користуватись власним транспортним засобом, у зв'язку діями державного виконавця при виконанні рішення суду, була вимушена користуватись громадським транспортом, запізнювалась на роботу, не встигала на ділові зустрічі, що принижувало її честь, гідність та ділову репутацію. Листи банків з вимогою про сплату заборгованості приходили на домашню адресу позивача, їх бачили сусіди та почали сприймати позивача, які злісного неплатника банківських послуг, що проявилось у душевних стражданнях та погіршенні стосунків з сусідами. Також такі листи банком були направлені за місцем роботи позивача до ХНУ ім. Каразіна, що призвело до неприязливих стосунків з керівництвом, принижувало честь, гідність та ділову репутацію позивача. Оскільки існували заборони на майно, позивач не могла виїхати за кордон, спокійно відпочивати, лікуватись, використовувати власні грошові кошти. Стосунки позивача з рідним погіршились, вона як мати не могла належним чином допомагати власному сину та хресним дітям. Таким чином, позивач просить суд стягнути к [PERSON] заборгованість у порядку регресу у сумі 25 582,15 грн., витрати від інфляції - 3 072, 42 грн., три відсотки річних - 492,23 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору, вартості публікації оголошення у газеті «Слобідський край» - 229,10 грн. та сплаті комісії за послуги банку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в які зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, судове засідання проводити за відсутності позивача та її представника, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом виклику через оголошення у пресі - газеті «Слобідський край» (№ 107 від 06.09.2014 р.). Причини неявки відповідач не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи та заперечення на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Відповідно до п. 1.1 договору поруки № 1/31/08-Б від 26.08.2008 р. укладеного між ВАТ АК «Укргазбанк» (кредитор), [PERSON] (поручитель), ТОВ «ТМР-Україна-Харків» в особі директора [PERSON] (позичальника) поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 31/08-Б від 26 серпня 2008 р., укладеного кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надається овердрафт в сумі 57 000,00 гривень на строк з 26.08.2008 р. по 25.08.2009 р. зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунків 25 % річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору (а.с. 15-17) . Відповідно до копії рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.08.2012 р. з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Спецпромзахист» стягнуто солідарно на користь ПАТ «Укргазбанк» в особі Харківської дирекції за договором про овердрафт не обслуговування № 31/08-Б від 26.08.2008 р. заборгованість по кредиту та процентах за користування кредитом з штрафними санкціями у розмірі 19573,94 грн. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Спецпромзахист» на користь ПАТ «Укргазбанк» в особі Харківської дирекції судовий збір по 71.54 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 40.00 грн. з кожного (а.с. 18-20). Матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця знаходився виконавчий лист № 2-3511/11 виданий 12.09.2012 р. Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 19573,94 грн. З квитанції № 7477_23 від 07.02.2014 р. вбачається, що [PERSON] погашено прострочення за кредитним договором № 31/08-Б від 26.08.2008 р. ч/з [PERSON] зг договору поруки № 1/31/08-Б від 26.08.2008 р. у суму 3618,07 грн. (а.с. 21). З квитанції від 12.12.2013 р. вбачається, що [PERSON] сплатила 334, 60 грн. в рахунок відшкодування державного мита та ІТЗ (а.с. 22). З квитанції № 6849543 від 12.12.2013 р. вбачається, що [PERSON] сплатила 87,00 грн. за виконавчі витрати (а.с. 23). З квитанції № 6849517 від 22.01.2014 р. вбачається, що [PERSON] сплатила 1 968,54 грн. за виконавчий збір (а.с. 24). З квитанції № 8512_16 від 22.01.2014 р. вбачається, що [PERSON] сплатила 1401,37 грн. за погашення прострочення за кредитним договором № 31/08-Б від 26.08.2008 р. ч/з [PERSON] зг договору поруки № 1/31/08-Б від 26.08.2008 р. (а.с. 25). З квитанції № 8512_19 від 22.01.2014 р. вбачається, що [PERSON] сплатила 11 245,13 грн. за погашення пені нараховану за несвоєчасну сплату кредиту згідно рішення суду № 2-3511/11 від 13.08.2012 р. ч/з [PERSON] зг договором поруки № 1/31/08-Б від 26.08.2008 р. (а.с. 26). З квитанції № 8512_44 від 12.12.2013 р. вбачається, що [PERSON] сплатила 6 000 грн. за погашення прострочення кредиту за кредитним договором № 31/08-Б від 26.08.2008 ч/з [PERSON] зг договором поруки № 1/31/08-Б від 26.08.2008 р. (а.с. 27). З квитанції № 8512_45 від 12.12.2013 р. вбачається, що [PERSON] сплатила 927,44 грн. за погашення прострочення за кредитним договором № 31/08-Б від 26.08.2008 р. ч/з [PERSON] зг договору поруки № 1/31/08-Б від 26.08.2008 (а.с. 28). Так, позивачем в рахунок погашення заборгованості було сплачено 25 582,15 грн. З копії постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Колесникова Р.В. від 22.01.2014 р. вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3511/11 виданого 12.09.2012 р. Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 19573,94 грн., сума боргу сплачена боржником в повному обсязі та постановлено виконавче провадження закінчити (а.с. 29). Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦПК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до ст. 556 ЦПК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що до позивача перейшли всі права кредитора, тобто на свою суму і з відповідача підлягають стягненню сплачена заборгованість за кредитом (регрес) у сумі 25 582, 15 грн., витрати від інфляції - 3 072, 42 грн., три відсотки річних - 492,23 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях - ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Завдання позивачу моральної шкоди не знайшло своє підтвердження в матеріалах справи та ґрунтується лише на доводах позивача, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача - п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України. Сплата судового збору на суму 455,82 грн. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача на суму 224,10 грн. знайшли своє документальне підтвердження в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню. Сплата комісії за послуги банку, яку позивач просить стягнути з відповідача, не є судовими витратами, у зв'язку з чим суд відмовляє в їх стягненні.

Outcome: partial