Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до суду. Після уточнення позовних вимог просить суд: скасувати рішення від 03.04.2006 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28.02.2006 року, справа №2п-246, та визнати за [PERSON] право власності на 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 49,60 кв.м., жилою площею 28,8 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача до початку судового засідання надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справ. Відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, що є в матеріалах справи, до судового засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Представник третьої особи Реєстраційної служби Криворізького МУЮ надали до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду (а.с. 44). Третя особа [PERSON] надав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі (а.с. 70). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача (відповідачів), який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось Суд проаналізувавши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 60 ЦПК України також визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, придбала квартиру за адресою:[ADDRESS]. 22.05.2004 року [PERSON] оформила у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] довіреність строком на 3 роки, якою надала право [PERSON] розпоряджатись належною [PERSON] квартирою. 23.09.2005 року [PERSON] від імені [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу на належну позивачці квартиру. В 2005 році [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 23.09.2005 року дійсним та про визнання права власності на квартиру. 28.02.2006 року його позовні вимоги були задоволені. 27.11.2007 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення суду було скасовано і справу направлено на новий розгляд. Рішенням суду від 23.11.2009 року було визнано дійсним договір купівлі -продажу від 23.09.2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право особистої власності на цю квартиру та зобов'язаноКП ДО «КБТІ» зареєструвати право власності на квартиру за [PERSON] (а.с. 31-32). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.07.2010 року рішення Дзержинського районного суду залишено без змін (а.с.10-11). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.03.2012 року вищезазначене рішення та ухвалу скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 12-13). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.10.2012 року позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача до суду (а.с. 14). Після ухвалення рішення [PERSON] зареєстрував право власності на спірну квартиру в КП ДОР «КБТІ» (а.с. 56-57, 80). В Реєстраційній службі КМУЮ позивачці було відмовлено в скасуванні державної реєстрації прав, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме договору купівлі-продажу від 20.10.1995 року. Отримати дублікат зазначеного документу не має можливості, оскільки за місцем своєї нотаріальної діяльності нотаріус [PERSON] відсутня, а до Криворізького філіалу Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області документи не передавались. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію прав власності [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності. На підставі викладеного, та

Outcome: approved