Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.09.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1334 зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, з серпня 2018 вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет. Спільне життя та збереження сім'ї неможливо та суперечить їх інтересам, примирення неможливо. Позивач зазначає, що спір про поділ спільного майна між нею та відповідачем відсутній, та оскільки, відсутня домовленість про регулярну матеріальну допомогу на утримання дитини, вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], розглянути справу без її участі, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів, просив провести судове засідання без його участі, про що зазначив у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 09.09.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1334 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,6). Сторони з серпня 2018 не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, обидва бажають розірвати шлюб. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, та за заявою позивача після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище [PERSON]. Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач працездатний, має можливість та згоден надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору в частині вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1), та звільнена від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., та в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved