Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 23.07.2014 року народився син [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини і матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість. Крім того, вона потребує коштів на особисте утримання, так як перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку. В звязку з цим вона звернулася до суду з зазначеним позовом, та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], по 1/4 частині з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її особисте по 1/4 частині з усіх видів його заробітку, до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, подала до суду, через канцелярію суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, подав до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, оглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.05.2014 року в виконавчому комітеті Вербівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії 1-АМ № 148106, виданим 10.05.2014. Однак, сторони проживають окремо. Сторони являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії 1-ОК № 275149, виданим 20.08.2014 року виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. В суді, також, встановлено, що дитина проживає разом з матірю та знаходиться на утриманні матері, яка бажає офіційно отримувати аліменти на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Спільне життя між сторонами не склалося, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, позивач не може самостійно утримувати дитину. В даний час позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до трьох років, яка проживає разом з нею. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і тому відповідач як батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, відповідач матір дитини не утримує, хоча має таку можливість. Що стосується розміру стягнення аліментів, то суд враховує, що позивач утримує дитину одноособово, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів не заперечує. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 487 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved