Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просила визнати недостовірною, такою, що ганьбить її честь та гідність, інформацію, яка викладена в листі слідчого Слідчого відділення Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Чеченко Сергія Олександровича № 45.6/1837-4-4 від 13.02.2019 на ім`я В.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області [PERSON] . а саме, те що: «особа яка вчинила кримінальне правопорушення - [PERSON] »; « [PERSON] переховується від органів досудового розслідування». Крім того, позивач просить зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області спростувати поширену недостовірну інформацію у такий же спосіб у який вона була поширена не пізніше десяти днів з дня набрання рішення суду законної сили. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що поширена у такий спосіб відповідачем інформація не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь та гідність позивача, оскільки станом на дату поширення інформації вона жодним чином не переховувалась від органів досудового слідства та не могла вважатись особою, яка вчинила кримінальне правопорушення. Крім того, у зв`язку з поширенням недостовірної інформації, просила стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області суму у розмірі 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої душевними стражданнями пов`язаними з безпідставними негативними твердженнями, викладеними в листі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою від 15.03.2019 було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 10.04.2019 від відповідача ГУНП в Дніпропетровській області надійшов відзив, згідно якого у задоволенні позовних вимог просили відмовити як таких, що не ґрунтуються на законі. Так, за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчим СВ Чечелівського ВП було складено повідомлення про підозру від 21.02.2019 року для подальшого вручення [PERSON] у порядку, визначеному ст. 278 КПК України, та погоджено прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Тарановою Н.В. Однак, за неможливістю вручити повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні №12018040680001837 від 26.10.2018, через відсутність [PERSON] за постійним місцем мешкання та місцем реєстрації, слідчим були надіслані повістки про виклик на 18.02.2019, 19.02.2019 та 20.02.2019 до місця роботи чоловіка [PERSON] - [PERSON] до ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Зазначені повістки про виклик були оформлені супровідним листом від 13.02.2019 року №45.6/1837-4-4 на ім`я в.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Представник ГУНП в Дніпропетровській області стверджує, що зазначена інформація у листі відповідає дійсності, оскільки: - кримінальне провадження №12018040680001837 від 26.10.2018 відносно [PERSON] , про яке зазначено у листі слідчого від 13.02.2019 №45.6/1837-4-4 існує; [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України; враховуючи неодноразово надіслані повістки про виклики слідчого, [PERSON] повістки про виклик отримано не було та до відділення поліції не з`являлась, що дає підстави слідчому вважати останню такою, що переховується від правоохоронних органів. Таким чином, позивачем не доведено, що в листі, який направив слідчий СВ Чечелівського ВП від 13.02.2019 №45.6/1837-4-4 на адресу в.о. начальника ГУ ДФУ у Дніпропетровській області [PERSON] , міститься недостовірна інформація, яка ганьбить честь та гідність. Крім того просили відмовити у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, як недоведених. 10.04.2019 від відповідача [PERSON] надійшов відзив, згідно якого останній заперечував проти задоволенні позовних вимог, оскільки він, як слідчий, ніяким чином не мав на меті посягнути на честь, гідність, та будь яким способом завдати шкоди моральним та майновим інтересам [PERSON] Зазначив, що у зв`язку із достатністю доказів для повідомлення [PERSON] про підозру, ним були здійснені всі необхідні заходи спрямовані на встановлення місцезнаходження [PERSON] , які позитивного результату не дали. Розуміючи, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , було вирішено направити повістки про виклик на 18.02.2019, 19.02.2019, 20.02.2019 за місцем роботи останнього, до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з метою вручення повідомлення про підозру як ближньої особи. Супровідний лист від 13.02.2019 №45.6/1837-4-4, із повістками про виклик [PERSON] був надісланий на в.о. начальника ГУ ДФУ у Дніпропетровській області [PERSON] не з метою зачепити честь та гідність [PERSON] , а саме з метою виконання покладених на нього службових обов`язків. Твердження «вчинила кримінальне правопорушення» застосовано ним в розумінні, що вказана особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Так як місцезнаходження [PERSON] . встановлено не було, повістки про виклик отримано не було, це давало слідчому підстави вважати [PERSON] такою, що переховується від правоохоронних органів. [PERSON] було повідомлено про підозру, що фактично вже свідчить про подію кримінального правопорушення. Таким чином, позивачем не доведено, наявність недостовірної інформації, яка ганьбить честь та гідність, завдає моральної шкоди позивачу. 15.04.2019 від позивача по справі надійшли Відповіді на відзиви відповідачів. Ухвалою від 06.05.2019 по справі, за клопотанням представника позивача, було залучено співвідповідачем Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. 13.06.2019 судом було винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити. У судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позову заперечували. Так, відповідач 1 - слідчий Чеченко С.О. пояснив, що у зв`язку неможливістю встановлення місця знаходження [PERSON] , ним було направлено листа за місцем роботи її чоловіка. З оскаржуваних фраз, жодна не містить недостовірну інформацію чи інформацію, що ганьбить честь та гідність позивача. Так, фраза «особа яка вчинила кримінальне правопорушення - [PERSON] » вказує на те, що [PERSON] має відношення до кримінального провадження, а фраза « [PERSON] переховується від органів досудового розслідування» описує дійсну картину дій позивача, направлених на ухилення від отримання повідомлення про підозру. Представники відповідачів 2 та 3 також зазначили, що жодної недостовірної інформації лист слідчого не містить. Крім того, зазначили, що позивачем не доведено факт спричинення їй моральної шкоди. Суд, заслухавши представників сторін, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 27 серпня 2016 зареєстрували шлюб, про що Бабушкінським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 424. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до Витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 12018040680001837 зареєстровано 26.10.2018 за ч. 1 ст. 296 КК України за заявою [PERSON] щодо хуліганських дій [PERSON] 16.10.2018 року під час перебування у ветеринарної клініки «На рабочей» за адресою: м. Дніпро, вул. В.Антоновича, 85/3. Відповідно до Довідки № 80/04-36-04-02-13 від 05.03.2019 виданою Управлінням персоналу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області [PERSON] з 05.11.2018 працює в Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого оперативного відділу оперативного управління. Згідно листа № 45.6/1837-4-4 від 13.02.2019 на ім`я В.о. начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області [PERSON] . слідчим Слідчого відділення Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Чеченко Сергієм Олександровичем повідомлена інформація по кримінальному провадженні № 12018040680001837, зокрема, те що: «особа яка вчинила кримінальне правопорушення - [PERSON] »; « [PERSON] переховується від органів досудового розслідування». Факт направлення зазначеного листа та отримання його адресатом, сторонами не оспорювався. Статтями 3,\~28 Конституції України\~визнано честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошене право кожного на повагу до його гідності. Статтями\~297,\~299 ЦК України\~закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі, недоторканість ділової репутації. Відповідно до ч. 3\~ст. 277 ЦК України, негативна інформація про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Зокрема, відповідно до ч. 2 п. 15\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~під поширенням інформації слід розуміти: викладення в листах,\~\~адресованих іншим особам. Судовим розглядом з пояснень представників сторін та наданих доказів встановлено, що поширена інформація стосується особи позивача, була викладена в листі, адресованому іншій особі. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що поширена у листі інформація є недостовірною, оскільки використані фрази «особа яка вчинила кримінальне правопорушення - [PERSON] »; « [PERSON] переховується від органів досудового розслідування» не відповідають дійсності та створюють негативне враження щодо неї. Вирішуючи питання, про достовірність та визначаючи характер поширеної щодо позивача інформації, суд приходить до наступного. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Так, згідно з положеннями\~КПК України\~здійснюється «досудове розслідування злочинів» (ст.ст.\~3,\~215,\~216,\~246,\~294 КПК України). Зокрема, правовий зв`язок конкретної особи з досудовим розслідуванням можливий лише шляхом наділення її (або набуття нею) конкретного правового статусу, передбаченого\~КПК України, й\~\~згідно з п.п. 19, 25 ч. 1\~ст. 3 КПК України\~учасниками кримінального провадження зі сторони захисту є підозрюваний, обвинувачений, засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 42 КПК України\~підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.\~ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Факт набуття особою певного процесуального статусу дозволяє ідентифікувати її як учасника кримінального провадження, перелік яких є вичерпним. Жодних інших учасників кримінального провадження і процесуальних статусів, які б особа могла мати до повідомлення їй про підозру і який би одночасно підтверджував хоч якийсь її правовий зв`язок з досудовим розслідуванням, в\~КПК України\~не існує. Тобто, відсутність одного з наведених процесуальних статусів й наявність конституційного принципу презумпції невинуватості, вказує, на те що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому з зазначених вище процесуальних статусів, не має будь-яке відношення до вчинення злочину, який розслідується. Судом встановлено, що станом на день поширення інформації 13.02.2019 позивач не мала процесуального статусу в кримінальному провадженні № 12018040680001837. Так, згідно Довідки серії ААА № 0560418 станом на 05.03.2019 [PERSON] [INFO] не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим, є особою, яку Чечелівським відділенням поліції Дніпровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області 21.02.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, кримінальне провадження № 12018040680001837 від 26.10.2018. Відповідно до наявних в матеріалах справи процесуальних документів, 21.02.2019 було складено повідомлення про підозру [PERSON] за ч. 1 ст. 296 КК України. 15.03.2019 відповідно до повідомлення про підозру [PERSON] повідомлена про підозру за ч. 1 ст. 296 КК України. Принцип презумпції невинуватості закріплений ч. 2\~ст. 62 Конституції України\~та ч. 2\~ст. 2 Кримінального кодексу України\~та встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Пунктом 2\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Так,\~стаття 9 Конституції України\~зазначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Тому застосування Європейської конвенції та Міжнародного пакту про громадянські і політичні права є обов`язковим для всіх державних органів України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду. Практика Європейського суду з прав людини стосовно порушення принципу невинуватості до суб`єктів, винних у порушенні цього принципу, відносить не лише осіб, які здійснюють досудове провадження, судовий розгляд кримінальних справ, а й інших осіб, які вважають особу винною у вчиненні злочину ще до ухвалення обвинувального вироку у кримінальній справі (справа Альне Де Рібемон проти Франції (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 33, п. 38, п. 41). Отже, враховуючи практику Європейського суду, до числа осіб, які можуть бути винними у порушенні принципу презумпції невинуватості можуть належати не лише суди, представники правоохоронних органів, а й інші особи, які поширюють інформацію про особу, яка не притягнена до кримінальної відповідальності за обвинувальним вироком суду, як до злочинця. Дійсно, ніщо не може завадити відповідним органам надавити інформацію про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це суперечило б праву на свободу вираження\~\~поглядів,\~\~проголошеному\~\~статтею\~\~10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.\~\~Однак\~\~він\~\~зобов`язує\~\~робити\~\~це\~\~з усією необхідною обережністю та\~\~обачністю,\~\~щоб\~\~дотримати принцип презумпції невинуватості (справа Альне Де Рібемон проти Франції (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 38). Проте, при вирішенні\~\~питання\~\~про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань,\~\~а й контекст,\~\~в\~\~якому\~\~вони були зроблені й важливо\~\~державним\~\~посадовим особам добирати слова,\~\~оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (справа «Дактарас проти Литви» (Dactaras v.Lithuania від 24 листопада 2000 року п.п. 41, 43). В листі слідчого від 13.02.2019 було чітко зазначено про те, що «особа яка вчинила кримінальне правопорушення - [PERSON] ». Тобто, інформація поширена Відповідачем 1, а саме про те, що позивач є особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, без вручення їй повідомлення про підозру та без наявності обвинувального вироку суду, який набрав законну силу, порушує принцип презумпції невинуватості закріплений\~ст. 62 Конституції України,\~ст. 2 Кримінального Кодексу України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1\~ст. 11 Загальної декларації прав\~\~людини, чим створюється негативне уявлення про позивача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що інформація, поширена Відповідачем 1, а саме фраза «особа яка вчинила кримінальне правопорушення - [PERSON] » є недостовірною та негативною, оскільки говорить про суспільно-небезпечну діяльність Позивача, створює уявлення про неї, як злочинця. Щодо зазначеної Відповідачем 1 фрази « [PERSON] переховується від органів досудового розслідування», суд зазначає наступне. Відповідно до системного аналізу положень норм КПК України, термін переховування від органів досудового розслідування застосовується до особи підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно повісток про виклик [PERSON] викликалась до Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на 15.02.2019 та 18.02.2019 для повідомлення про підозру та допиту у якості підозрюваної у кримінальному провадженні № 12018040680001837. Разом тим, Відповідачами не надано доказів належного вручення або доказів неможливості вручення позивачу викликів до дати надсилання листа 13.02.2019. Таким чином, оскільки станом на момент поширення спірної інформації позивач не перебувала в статусі підозрюваної особи, відповідачем не надано доказів вручення [PERSON] повісток про виклик відповідно до норм КПК України, суд визнає недостовірною інформацію, про те, що станом на 13.02.2019 « [PERSON] переховується від органів досудового розслідування». Оскільки вказана поширена інформація вказує на позивача, як на особу, що порушує процесуальні обов`язки, навмисно ігнорує встановлені державою правила та принципи проведення досудового розслідування злочинів, то така інформація є негативною по відношенню до позивача. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, суд керується наступним. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до частини 4\~ст. 277 ЦК України\~спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Відповідно до даних з ЄДРПОУ Чечелівське відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не є юридичною особою, а є структурним підрозділом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Таким чином, оскільки Відповідач 1 надіслав листа з недостовірною інформацією як службова особа Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, то поширювачем інформації є саме Відповідач 2. Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що способом спростування поширеної відповідачем інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача є зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській, код ЄДРПОУ 40108866 (49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-А), не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] , поширену у листі слідчого Слідчого відділення Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Чеченко Сергія Олександровича від 13.02.2019 року №45.6/1837-4-4, шляхом направлення на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідного листа під заголовком «Спростування», наступного змісту: «Інформація викладена у листі слідчого Слідчого відділення Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Чеченко Сергія Олександровича від 13.02.2019 року № 45.6/1837-4-4 про те. що «особа яка вчинила кримінальне правопорушення - [PERSON] » та те. що « [PERSON] переховується від органів досудового розслідування», станом на день її поширення є недостовірною.» Щодо вимоги позивача пор відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог\~ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України\~передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, оскільки судом встановлено факт поширення слідчим Слідчого відділення Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Чеченко С [PERSON] О. недостовірної негативної інформації, яка ганьбить честь та гідність позивача, можна стверджувати про наявну моральну шкоду, завдану таким поширенням. Позивач оцінила заподіяну їй моральну шкоду у сумі 5 000,00 грн. Із її аргументів слідує, що тривалий період переживання образливої інформації, необхідність її правового спростування, став причиною накопичення психоемоційної напруги, у зв`язку з чим порушився звичайний спосіб життя, погіршилося здоров`я. Відповідно до Довідки, Протоколу огляду та квитанції про сплату від 02.03.2019 [PERSON] зверталась до Медичного центру «АДАСТРА» з приводу обстеження та надання лікування у зв`язку зі скаргами на здоров`я. З огляду на обов`язок оцінити шкоду на підставі справедливості й з урахуванням наведених конкретних обставин справи, включаючи страждання, яких зазнав позивач, суд дійшов висновку про компенсацію позивачу моральної шкоди в сумі 500,00 грн., яка підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.\~\~ Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволених позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2689,40 підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача. Крім того\~відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема,\~витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано до суду наступні документи: договір № 2 про надання правової (правничої) допомоги від 16.02.2019 укладений з адвокатом Гармидер А.А.; Додаткова угода № 1; Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги за договором від 01.03.2019 на суму 3500 грн.; Детальний опис робіт за договором від 01.03.2019; квитанція про прийняття готівкових коштів в умі 3500 грн. адвокатом від позивача; Згідно ст.\~141\~ЦПК України\~судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з урахуванням задоволених позовних вимог, наданих документів про понесені позивачем витрати на надання правничої допомоги, з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 гривень.

Outcome: partial