Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на його користь 55722 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої за життя спадкодавцем [PERSON]; зобовязати відповідачів повернути БУВР ріки Рось обладнання для корчування, причіп тракторний 2ПТС4, вагон житлового типу, зварювальний агрегат АДД303, трансформатор ТДМ, човен «Прогрес», дві задвижки ДУ200, два отвода ДУ250, 16 метрів труби Д500 та чотири патрубки Д450, а також стягнути з відповідачів витрати за сплату судового збору, посилаючись на те, що 21 червня 2005 року вироком Богуславського районного суду Київської області [PERSON] був зобовязаний відшкодувати заподіяну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину, Білоцерківському управлінню меліоративних систем і водного господарства, правонаступником якого є Басейнове управління водних ресурсів річки Рось, у розмірі 75006 грн.72 коп. 08 липня 2005 року на виконання вироку суду був виданий виконавчий лист щодо відшкодування [PERSON] заподіяної шкоди. 16 січня 2006 року БУВР річки Рось та [PERSON], який почав працювати на посаді інженера-гідротехніка, домовились про добровільну сплату ним цих збитків. За період роботи з 17.01.2006 року по 15.03.2014 року [PERSON] було відшкодовано управлінню 19284 грн. Крім того, за період його роботи він являвся матеріально-відповідальною особою і йому у підзвітність були передані матеріальні цінності. 15 березня 2014 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина, в звязку з цим, відповідно до ст.1231 ЦК України, до спадкоємців (відповідачів по справі) переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем у межах вартості рухомого та нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину, тому оскільки на даний час відповідачами не відшкодована матеріальна шкода, завдана спадкодавцем внаслідок вчинення злочину, тому позивач і змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищенаведені обставини та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], як законний представник малолітнього [PERSON] та їхній представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення з вимогами до спадкоємців, передбачений ст.1281 ЦК України. Крім того, не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо витребування з чужого незаконного володіння, оскільки позивач не надав суду відповідних доказів про те, вищеперераховане обладнання знаходиться у володінні спадкоємців, а тому просили суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог повністю та стягнути з нього на користь [PERSON] витрати за надання їй юридичної допомоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їхній представник [PERSON] в судовому засіданні також не визнали заявлений позов, посилаючись на те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення з вимогами до спадкоємців, а також заявив суду неконкретні позовні вимоги щодо спадкоємців, оскільки відповідно до ст.1282 ЦК України, кожен спадкоємець задовольняє вимоги кредитора лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а представник позивач просить суд стягнути з відповідачів всю суму заборгованості, не зазначаючи при цьому конкретний розмір щодо кожного спадкоємця, а тому просили суд відмовити позивачу в задоволенні заявленого позову. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення заявленого позову, оскільки це порушує майнові права малолітньої дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленого позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 21 червня 2005 року вироком Богуславського районного суду Київської області [PERSON] було засуджено за ч.1 ст.364 та ч.3 ст.365 КК України до двох років і трьох місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, а також з [PERSON] на користь Білоцерківського управління меліоративних систем і водного господарства було стягнуто 75006 грн.72 коп. за шкоду заподіяну злочином. Із копії виконавчого листа від 21 червня 2005 року вбачається, що виконавчий лист про стягнення з [PERSON] шкоди, заподіяної злочином, 16 січня 2006 року повернуто на вимогу стягувача відповідно до п.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Із копії письмової заяви від 17 січня 2006 року видно, що [PERSON] звернувся з проханням про внесення до каси управління по 200 грн. щомісячно згідно виконавчого листа. Із довідки про сплачення коштів [PERSON] в рахунок погашення нестачі за період з січня 2006 року по січень 2014 року вбачається, що за вказаний період [PERSON] в касу управління було сплачено 19284 грн.79 коп. Згідно бухгалтерського обліку БУВР Росі, остаточна заборгованість по відшкодування шкоди [PERSON] перед управлінням, на момент його смерті, становить 55722 грн. Невиплачена (депонована) заробітна плата у розмірі 5011 грн.94 коп., яку успадкувала [PERSON], зберігається на окремому рахунку та не враховується в загальну суму заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із ч.1 ст.1231 ЦК України видно, що до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Із копії свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] помер 15 березня 2014 року у віці 56 років в м. Києві. Із ч.2 ст.1281 ЦК України вбачається, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Із копії ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2013 року (по конкретній цивільній справі) видно, що колегія суддів вважає, що процедура правонаступництва спадкоємцями обовязків спадкодавця, передбачена ст.ст.1281, 1282 ЦК України, у звязку із чим відповідні вимоги кредитора, якщо вони не заявлені спадкоємцям у порядку, встановленому зазначеними статтями ЦК України, не можуть бути задоволені судом з посиланням на ч.1 ст.1231 ЦК України, відповідно до якої до спадкоємців переходить обовязок. Крім того, оскільки визначений ч.2 ст.1281 ЦК України строк предявлення кредиторами спадкодавця своїх вимог до спадкоємців є законним преклюзивним (присікальним) строком, сплив якого припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення кредитором свого права. В даному випадку, в судовому засіданні було встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 15 березня 2014 року і про це було відомо позивачу, оскільки боржник працював в даній організації, а позов щодо стягнення з його спадкоємців непогашеної частини заподіяної ним шкоди, був поданий до суду 27 січня 2015 року, тобто у строк, який перевищує 6 місяців, який передбачений ч.2 ст.1281 ЦК України, тому на даний час у позивача (кредитора) немає підстав для стягнення боргу спадкодавця з його спадкоємців, відповідно до ст.1231 ЦК України, оскільки ним пропущений строк для предявлення вимоги. Із ст.387 ЦК України видно, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Що стосується позовних вимог щодо витребування майна, яке перебувало у підзвітності спадкодавця [PERSON], то вони не підлягають задоволенню, оскільки зазначене майно перебувало у оперативному користуванні у [PERSON], який перебував у трудових відносинах з позивачем і він особисто за нього відповідав. На даний час, оскільки [PERSON] помер, то відповідачі, як спадкоємці не можуть відповідати за свого батька щодо зазначеного майна. Крім того, представник позивача не надав суду переконливих доказів про те, що зазначене майно підприємства знаходиться у веденні спадкоємців, або вони достовірно знають про його місцезнаходження. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції до прибуткового касового ордера №5 видно, що [PERSON] було сплачено 2000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги. В звязку з цим, суд вважає, що дані витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. На підставі ст.ст.387, 1219, 1220, 1222, 1231, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: approved