Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що Відповідач, [PERSON] - мій колишній чоловік. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області наш шлюб було розірвано Від шлюбу з відповідачем мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO]. З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Дитина проживає разом із позивачем, самостійно несе усі витрати на утримання сина. Відповідно до рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23.08.2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]. Згідно довідки Бориславського МВ ДВС станом на 01.02.2018 рік заборгованість по сплаті аліментів становить 7064,51 грн. Батько жодного разу не цікавився навчанням сина, його позашкільним життям, його захопленнями. Ніколи не вітає з днем народження, не передає подарунків, не телефонує, не піклується про його духовний та фізичний розвиток. Олександр практично не знає рідного батька, так як відповідач навіть не намагається налагодити контакт з сином. 04.12.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей розглядалося питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та було прийнято висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Бориславської міської радк від 04.01.2018 року №6, що позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини. Адже батько не займається вихованням дитини, не спілкується з ним, не цікавитья його життям, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний розвиток, матеріально не забезпечує його. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору дла надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31 серпня 2017 року, підтримали позов у повному обсязі, просять його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. В судове засідання представник третьої особи [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 19 червня 2018 року, у судовому засіданні вважала, що позов підлягає до задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориславського міського суду Львівської області було розірвано, про що зроблено актовий запис №15 від 17 березня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, не займається його вихованням, навчанням, ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. На цей час малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - позивачкою [PERSON], яка займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини. Згідно з висновком виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки і піклування від 04.01.2018 року №6: позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина, [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не піклується про його фізичний, духовний розвиток, матеріально не забезпечує. [PERSON] проживає разом з матір'ю, [PERSON], мати сумлінно виконує обов'язки по вихованню сина, піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріально забезпечує. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З вищеописаних документальних доказів, показань свідків: [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає, що його слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що з відповідача за заочним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23 серпня 2017 року вже було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, то суд вважає за необхідне не приймати у цій справі рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved