Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 листопада 2018 року сторони домовились про купівлю-продаж належної відповідачу на праві власності квартири [ADDRESS] , загальною площею 59,40 кв. м., житловою площею 36,10 кв. м. В той же день сторони уклали відповідний договір та домовились, що пізніше даний договір буде оформлено в нотаріальному порядку. Так, сторони по справі домовилися щодо усіх суттєвих умов договору та відбулося повне його виконання [PERSON] передав у власність [PERSON] спірне нерухоме майно, а позивач прийняла це майно та фактично вступила у володіння ним. Через деякий час, позивач зв`язалась з відповідачем з приводу нотаріального оформлення вказаного договору купівлі-продажу, однак, [PERSON] ухиляється від зустрічі та нотаріального посвідчення договору. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від її представника адвоката Урум А.Д., відповідно до якої він просить розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 14 листопада 2018 року сторони домовились про купівлю-продаж належної відповідачу на праві власності квартири [ADDRESS] , загальною площею 59,40 кв. м., житловою площею 36,10 кв. м. В той же день сторони уклали відповідний договір та домовились, що пізніше даний договір буде оформлено в нотаріальному порядку. Так, сторони по справі домовилися щодо усіх суттєвих умов договору та відбулося повне його виконання [PERSON] передав у власність [PERSON] спірне нерухоме майно, а позивач прийняла це майно та фактично вступила у володіння ним. Через деякий час, позивач зв`язалась з відповідачем з приводу нотаріального оформлення вказаного договору купівлі-продажу, однак, [PERSON] ухиляється від зустрічі та нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З наданих суду документів вбачається, що сторони домовились про усі істотні умови договору та відбулося його повне виконання, [PERSON] правомірно володіє спірним нерухомим майном, а договір укладений між нею та [PERSON] може бути визнаний дійсним. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності [PERSON] та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже,\~всі вказані\~обставини знайшли\~своє підтвердження\~у судовому\~засіданні та\~не викликають\~у суду\~жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved