Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом,посилаючись на те, що відповідачка свої обов`язки по вихованню й матеріальному забезпеченню дітей не виконує, в результаті чого дітей відібрано з сім`ї матері та влаштовано до притулку для дітей служби у справах дітей. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей та передати їх на опікування служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області. Відповідачка у судовому засідання заперечувала проти позову та просила суд відмовити у його задоволенні, заначила, що дітей забрали, коли її не було вдома та працівники служби не дозволяли їх повернути в сім`ю з причини відсутності належних житлово-побутових умов для проживання та виховання, вказала, що на даний час працює та проводить в помешканні ремонті роботи. Представник третьої особи у судовому засіданні позов просив задовольнити. Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.11-13). З акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] в [ADDRESS] вбачається, що помешкання в незадовільному стані, в будинку брудно, відсутні продукти харчування, діти брудні та голодні (а.с.15). Згідно довідки про склад сім`ї та проживання №906 від 4 квітня 2019 року, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] входять: діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Згідно висновку органу опіки та піклування від 8 лютого 2019 року вбачається, що вирішено доцільним відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з сім`ї матері з подальшим позбавленням її батьківських прав (а.с.5-6). Розпорядженням Березівської РДА Одеської області від 8 лютого 2019 року службі у справах дітей надано дозвіл на відібрання малолітніх дітей з сім`ї [PERSON] (а.с.7). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Березівської міської ради було вирішено доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей (а.с.8-9). У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено, що відповідачка є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідачки застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідачки, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно її дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх матері батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, та під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків та веде аморальний спосіб життя, крім того, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed