Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила суд ухвалити рішення яким змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року з [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 21 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , який після припинення шлюбних відносин з відповідачем проживає разом з позивачкою. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 21 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, позивачка посилається на те, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає 100 грн. не відповідає встановленому мінімуму розміру аліментів на даний час, що не дозволяє у повній мірі утримувати малолітню дитину, відтак просить збільшити розмір аліментів до 2000 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Позивача подала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про повне визнання позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи на встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 25 червня 2016 року, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1303, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15). Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Дана обставина позивачкою підтверджена шляхом надання суду копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 16). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року у справі №755/203/18 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 21 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає 1000 грн. не відповідає встановленому мінімуму розміру аліментів на даний час, що не дозволяє у повній мірі утримувати малолітню дитину. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В той же час, позивачка вказує, що її дохід не дозволяє у повній мірі забезпечити дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку. Між тим, відповідач є працездатною особою має стабільний заробіток та має у власності нерухоме та рухоме майно, відтак має можливість сплачувати аліменти у розмірі запропонованому позивачкою. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками не вважається незмінним. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Встановлено, що позивачка несе витрати які значно перевищують розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Оскільки в добровільному порядку сторони не домовились про зміну розміру аліментів, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача, стан його здоров`я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню до 2000 грн., а позовні вимоги задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 840, 80 грн. судового збору.

Outcome: approved