Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі по 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, позивач перебуває у декретній відпустці та має незначний дохід, чого не вистачає на потреби дітей. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 9-12). Неповнолітні діти зареєстровані та проживають разом з матірю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 13-16). Статтею 27\~Конвенції про\~права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України\~Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядкустягнення аліментів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 25, ст.291), який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, у статті 182 СК України законодавець, з метою захисту та забезпечення права дитини на належне утримання, закріпив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до\~ст.164 Кримінального кодексу України. Згідно з вимогами ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відсутність доказів щодо наявності на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі чого, враховуючи, що позивач просить стягувати на утримання чотирьох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 1/8 частині заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, суд визначає єдину частку, яку необхідно стягувати на утримання дітей, а саме у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд розяснює, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Крім того, згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Врахувавши, що четверо неповнолітніх дітей проживають з позивачем, остання на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на утримання позивача аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення [PERSON] трьох років, а саме до 11.02.2021 року. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн., за дві позовні вимоги немайнового характеру.

Outcome: approved