Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 04.06.2020. В зазначеній квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , яка 15.06.2020р. знята з реєстрації. Проте [PERSON] , всупереч п. 3.2 Договору купівлі-продажу квартири, до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знялася, але в квартирі вона не проживає та особистих речей там не має. Реєстрація відповідачки позбавляє позивача можливості вільного володіння та користування належною їй власністю, у зв`язку з чим звертається до суду та просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку за цією адресою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 червня 2020 року укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , між продавцями [PERSON] і [PERSON] та покупцем [PERSON] . Пунктом 3.2 зазначеного договору визначено, що продавці зобов`язуються звільнити відчужувану квартиру, зняти з реєстраційного обліку осіб, які зареєстровані в ній до 11.06.2020р. (а.с.8-9). Проте, на час розгляду справи [PERSON] продовжує бути зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю за № 01-71/9920 від 22.07.2020 департаменту реєстраційних послуг. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникам належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. За положеннями статей 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 7 Закону України № 13 82-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач втратила право користування спірним житловим приміщенням, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду. Таким чином, вимоги позову про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved