Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач в свою чергу не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач позов не визнав, надавши суду свої заперечення. Так відповідач стверджує, що починаючи з народження їх дочки і по теперішній час, він не припиняє її утримання та матеріально забезпечує. Постійно приймає участь у її вихованні, намагається надавати їй повноцінне батьківське піклування та турботу, щодня прикладає зусилля у вирішенні її повсякденних питань та проблем, незважаючи на те, що спільно з нею не проживає, оскільки з позивачем перебувають у розірваному шлюбі. Крім того він уклав страховий договір у якому [PERSON] застрахована особа, а він страхувальник. Більшість потреб його дочки, пов»язаних з навчанням, розвагами, оздоровленням він бере на себе. В останні місяці осені 2014 року, він займається лікуванням зубів дитини, щоб у подальшому поставити брекети, на що витрачається немала частина його заробітної плати. Тому просить у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, свідка вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що сторони 01.02.2002 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO] Батьком дитини згідно свідоцтва про її народження, є відповідач. 16.11.2012 року рішенням Фастівського міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано. Сторони разом не проживають. Дочка залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні, самостійно позивачка не має можливості в повній мірі забезпечувати дитину, що встановлено та підтверджено в судовому засіданні. Згоди про утримання дитини між позивачем та відповідачем не досягнуто, позивач, вказує на те, що відповідач, не надає ніякої допомоги на дитину. На даний час позивач працює, проте її заробітку не вистачає на утримання дитини. Відповідач допомогу на утримання дитини добровільно надає, хоча нерегулярно та на його власний розсуд, відповідач працюючий, а отже має таку можливість. Свідок по справі [PERSON] суду показала, що відповідач по справі є її сином. Позивач її бувша невістка, забороняє бачитись з онукою, а [PERSON] всіляко як тільки може допомагає своїй дочці та не ухиляється від її утримання. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в частковому відношенні до заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, як такого що добровільно надає допомогу на утримання дитини, оскільки факт укладення договору Страхування, є особистим правом відповідача, однак аж ніяк не утриманням його дочки, інших належних та допустимих доказів, з приводу утримання дочки [PERSON] він не надав. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно також стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Суд також вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: approved