Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ТУР», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» про повернення коштів за невикористані квитки. Мотивувала свої вимоги тим, що вона 10 лютого 2012 року звернулася до відповідача та придбала два електронних квитка згідно бронювання UYZTLG на рейс Катовіце -Київ авіакомпанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» з датою вильоту 15 лютого 2012 року на ім'я: [PERSON], [PERSON], сплативши при цьому 1318 гривень. 12 лютого 2012 року, як зазначає позивач її син [PERSON] був госпіталізований у м. Легніца Польща. 13 лютого 2012 року вона звернулася до менеджера компанії ТОВ «АРТ-ТУР» із заявою про повернення сплачених коштів за невикористані квитки у зв'язку із хворобою дитини, однак отримала відмову. Позивач зазначає, що питання по поверненню коштів вона була змушена вирішувати під час хвороби її дитини, а після того як син був виписаний з лікарні вони були змушені позичати грошові кошти у знайомих на придбання квитків. Позивач зазначає, що такими діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 8000 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути саме з відповідача ТОВ «АРТ-ТУР» вартість двох авіаквитків, розмір яких становить 1318 гривень та моральну шкоду у розмірі 8000 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просила суд її задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та з посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи просили суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема зазначили, що відповідач є агентом ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» і відповідно здійснює діяльність з продажу авіаперевезень від імені та в інтересах авіаперевізника, а тому саме авіаперевізник є особою яка повинна повернути позивачу кошти за невикористані авіаквитки, з дотриманням вимог правил застосування тарифів встановлених останнім. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» в судовому засіданні не заперечував проти повернення грошових коштів позивачу у разі наявності відповідного звернення. В той же час представник третьої особи пояснив, що дійсно позивачка звернулася до ТОВ «АРТ-ТУР» із заявою про повернення коштів за невикористані авіаквитки, і відповідач таку інформацію з повним пакетом документів довів до третьої особи, однак з невідомих представнику причин позивачці було відмовлено працівниками ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» у поверненні коштів за невикористані квитки. Заслухавши сторони, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 10 лютого 2012 року [PERSON] придбала у ТОВ «АРТ-ТУР» два електронних квитка згідно бронювання UYZTLG на рейс Катовіце -Київ авіакомпанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» з датою вильоту 15 лютого 2012 року на ім'я: [PERSON], [PERSON]. Сума квитків становить 1318 гривень. 12 лютого 2012 року, як зазначає позивач її син [PERSON] був госпіталізований у м. Легніца Польща, про що ТОВ «АРТ-ТУР» було надано відповідні документи. 13 лютого 2012 року вона звернулася до менеджера компанії ТОВ «АРТ-ТУР» із заявою про повернення сплачених коштів за невикористані квитки у зв'язку із хворобою дитини. ТОВ «АРТ-ТУР» звернулось до ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» з прохання провести повернення грошових коштів, надіславши на адресу останнього повний пакет документів. 28 лютого 2012 року на адресу ТОВ «АРТ-ТУР» було надіслано відповідь від ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» про фактичну відмову у поверненні коштів, про що було проінформовано [PERSON] листом № 11 від 02 03.2013 року. Відповідно до п. 2 статті V договору про надання агентських послуг № 9 від 19 грудня 2007 року укладеного між ТОВ «АРТ-ТУР» та ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна», Агент(ТОВ «АРТ-ТУР») має право укладати договір повітряного перевезення від імені «Візз Ейр» відповідно до Загальних умов перевезення пасажирів і багажу із застосуванням запропонованої Замовником (ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна») вартості(що включає ПДВ, якщо нарахування ПДВ вимагається чинним законодавством). Агент не має права вносити будь-які зміни до Загальних умов перевезення пасажирів і багажу та Договору повітряного перевезення. Фактично договір про надання агентських послуг № 9 від 19 грудня 2007 року укладений між ТОВ «АРТ-ТУР» та ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» є договором доручення. Відповідно до правил статті 100 Повітряного кодексу України, визначено обов'язки та відповідальність авіаційного перевізника. В даних правовідносинах перевізником є ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» і за наявності договору про надання агентських послуг № 9 від 19 грудня 2007 року, на погляд суду саме ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» є особою на яку покладено обов'язок по поверненню пасажиру коштів за невикористані авіаквитки, з дотриманням правил застосування тарифів, ним встановлених. Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 23 квітня 2010 року за № 216 регламентовано процедуру повернення коштів за невикористані авіаквитки, відповідно до якої в конкретному випадку повернення таких коштів повинно відбуватися через особу, яка продала авіаквитки пасажиру, однак рішення про наявність чи відсутність підстав для повернення таких коштів приймається авіаперевізником, яким в даному випадку є ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» і на Агента покладається лише технічна сторона питання повернення таких коштів, після відповідного зарахування суми коштів на розрахунковий рахунок Агента, яким в конкретному випадку виступає ТОВ «АРТ-ТУР». Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За відсутності клопотання позивача, суд відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України позбавлений права замінити первісного відповідача на належного відповідача, або залучити до участі в справі іншу особу як співвідповідача. Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що саме у відповідача ТОВ «АРТ-ТУР» виникло зобов'язання по поверненню коштів за невикористані авіаквитки. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси(частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Вирішуючи питання наявності вини відповідача у завданні позивачу моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а тому вирішуючи позов в частині вимог, щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні факт спричинення моральної шкоди з вини ТОВ «АРТ-ТУР», встановлено не було. Позивачами не надано суду доказів того, що у зв'язку з неправомірними діями саме відповідача, у неї відбулись зміни в житті, що виразились у вигляді переживань, погіршення їх психологічного та фізичного стану, втратою можливості вести звичайний для неї спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов категоричного висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed