Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 1992 року вона працювала в Державному навчальному закладі «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка». З 2005 року працювала на посаді старшого майстра. 27 червня 2017 року був виданий наказ № 240 «Про можливе скорочення штатної чисельності та зміну істотних умов праці», з яким вона була ознайомлена 27 червня 2017 року. Відповідно до даного наказу її було попереджено про можливе звільнення з 27 серпня 2017 року у звязку із змінами істотних умов праці працівників училища. Тобто відповідач не попереджував позивача про майбутнє звільнення у звязку з скороченням штату, ніяких змін істотних умов праці в училищі не відбулося і ніякого скорочення штату також не відбулося. 14 серпня 2017 року Директор Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» звернувся до профспілкової організації з поданням про надання згоди на звільнення позивача. 22 серпня 2017 року Профспілкова організація Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» прийняла рішення № 16, яким відмовила керівнику відповідача в наданні згоди на звільнення позивача. Проте, незважаючи на відсутність погодження звільнення профспілковим комітетом, згідно наказу Директора Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» № 225-к від 25 вересня 2017 року позивача звільнено з посади старшого майстра з 25 вересня 2017 року, у звязку з скороченням штату працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення проведеним з порушенням вимог ч. 1 ст. 40 та ч. 1 ст. 42 КЗпП України, оскільки не було враховано переважне право на залишення на роботі, звільнення відбулося без згоди профспілкового комітету. За таких обставин, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Директора Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» № 225-к від 25 вересня 2017 року «Про звільнення [PERSON].», поновити її на посаді старшого майстра Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» з 26 вересня 2017 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2017 року по день ухвалення судового рішення, стягнути з відповідача 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, яка полягає в тому, що незаконні дії відповідача призвели до моральних та душевних страждань, позивач втратила душевний спокій, постійно перебуває у пригніченому моральному стані, а також стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили та просили визнати протиправним та скасувати наказ Директора Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» № 225-к від 25 вересня 2017 року «Про звільнення [PERSON].», поновити позивача на посаді старшого майстра Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» з 26 вересня 2017 року, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2017 року по день ухвалення судового рішення, стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 гривень моральної шкоди. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надали суду письмове заперечення, та пояснили, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 254 Черкаського професійного техучилища № 13 від 26 серпня 1992 року позивача прийнято на посаду майстра виробничого навчання. Наказом № 125 від 22 серпня 2005 року Черкаського вищого професійного училища ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка позивача переведено на посаду старшого майстра. 27 червня 2017 року був виданий наказ № 240 «Про можливе скорочення штатної чисельності та зміну істотних умов праці», з яким [PERSON] була ознайомлена 27 червня 2017 року. Відповідно до даного наказу її було попереджено про можливе звільнення з 27 серпня 2017 року у звязку із змінами істотних умов праці працівників училища. Зокрема, в наказі зазначено, що у звязку з становищем, яке склалося із формуванням замовлення на підготовку кваліфікованих робітників та молодших спеціалістів і доведених 92 особи на підготовку у 2017-2018 навчальному році кваліфікованих робітників у навчальному закладі та у звязку з можливим скороченням чисельності працівників у звязку із змінами істотних умов праці та регіонального використання бюджетних коштів, працівників попереджено про можливе звільнення з 27 серпня 2017 року у звязку із змінами істотних умов праці працівників училища. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Пунктом 1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці в п. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема, мається на увазі ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був попереджений він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Відповідно ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. За ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. 09 серпня 2017 року Директор Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» звернувся до профспілкової організації з поданням про надання згоди на звільнення позивача. Листом від 10 серпня 2017 року [PERSON] запропоновано посаду майстра виробничого навчання швейного напрямку. Від запропонованої посади позивач відмовилася, про що мається відповідний підпис на вказаному листі. 22 серпня 2017 року Профспілкова організація Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» прийняла рішення № 16, яким відмовила керівнику відповідача в наданні згоди на звільнення позивача. Зокрема, у вказаному рішенні було зазначено, що [PERSON] має значні переваги в залишенні на роботі відповідно до ст. 42 КЗпП України, а саме: тривалий безперервний стаж роботи в навчальному закладі, має біль високу кваліфікацію та відповідну освіту, має високу продуктивність праці та значні досягнення в праці. За термін роботи старшим майстром [PERSON] не мала жодних порушень трудової дисципліни, жодних зауважень та нарікань, постійно отримувала грамоти та подяки за сумлінну працю від керівництва навчального закладу, роботодавців, учнів та їх батьків тощо. Крім того, [PERSON] має переваги при скороченні як працівник основного корпусу навчального закладу, оскільки згідно наказу № 483 Міністерства освіти і науки України від 04 червня 2009 року Державний навчальний заклад «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка Г.Ф.» є правонаступником професійно-технічного училища № 8. Тому під скорочення в першу чергу підлягають працівники приєднаного училища. [PERSON] має двох утриманців, один з яких чоловік, ветеран війни, інвалід війни та матір пенсіонеру, [INFO]. Син [PERSON], [PERSON] також має посвідчення ветерана бойових дій - учасника бойових дій та нагороджений почесним нагрудним знаком «За взірець у військовій службі» ІІ ступеня. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» [PERSON] має переважне право на залишення на роботі при скороченні. Отже, згоди профспілкового комітету на звільнення [PERSON] у зв'язку зі скороченням штату не отримано. Незважаючи на відсутність погодження звільнення профспілковим комітетом, згідно наказу Директора Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» № 225-к від 25 вересня 2017 року позивача звільнено з посади старшого майстра з 25 вересня 2017 року, у зв'язку з скороченням штату працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Крім того, судом встановлено, що не дочекавшись рішення профспілкового комітету щодо звільнення [PERSON] Директором Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» було видано наказ № 306, яким була створена комісія про передачу матеріальних цінностей, які рахувалися по бухгалтерському обліку за матеріально-відповідальними особами, які звільняються по скороченню штатів, зокрема і за [PERSON] При цьому, з вказаними наказом позивач була ознайомлена в день звільнення - 25 вересня 2017 року, тобто через місяць після закінчення терміну його дії, так як в наказі були визначені дати передачі цінностей, а саме: з 21 серпня 2017 року по 25 серпня 2017 року. Наказом Міністерства освіти і науки України № 1204 від 06 грудня 2010 року затверджені «Типові штатні нормативи професійно-технічних навчальних закладів». Судом встановлено, що вказані штатні розклади діють до теперішнього часу і ніким не скасовані та не змінені. Згідно вказаних штатних нормативів повинен бути один старший майстер на кожне відокремлене спеціалізоване відділення. Державний навчальний заклад «Черкаське вище професійне училище ім.. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» має два відокремлених відділення. Одне власне, а інше - на базі колишнього професійно-технічного училища № 8. Крім того, з листа Управління Держпраці у Черкаській області № П-975/14-1 від 29 вересня 2017 року вбачається, що Управлінням проведено інспектування навчального закладу та встановлено, що адміністрацією закладу не враховано переважне право на залишення [PERSON] на роботі у порівнянні з іншим старшим майстром закладу, чим порушено вимоги ст. 42 КЗпП України. А також вказано, що оскільки попередження про наступне звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України [PERSON] доведено наказом від 27 червня 2017 року № 240, то в даному випадку адміністрацією закладу не дотримано вимоги ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, відповідно до якої при попередженні про наступне звільнення за п. ст. 40 КЗпП України працівникам одночасно пропонується інша робота. Крім вищевказаного, в порушення вимог ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України адміністрацією закладу не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення про наступні звільнення працівників не проведено консультації з профспілковим комітетом закладу про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. За результатами перевірки до адміністрації навчального закладу вжито заходів в межах повноважень, а саме: складено припис № 23-01-52/1062-0723 від 25 вересня 2017 року про порушення законодавства про працю. Таким чином, судом встановлено, що звільнення позивача відбулось без згоди профспілкового комітету та з порушенням трудового законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним і скасування наказу про її звільнення та поновлення її на роботі підлягають до задоволення. У відповідності до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Отже, в силу вимог ст. 235 КЗпП України, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу починаючи з 26 вересня 2017 року по день прийняття рішення про поновлення на роботі, тобто по 15 листопада 2017 року (кількість робочих днів за вказаний період становить 37 днів). Згідно довідки про середню заробітну плату № 47 від 06 листопада 2017 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 320 грн. 53 коп. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 11 859 грн. 61 коп. (37 (кількість робочих днів) х 320,53 грн. (середньоденний заробіток) = 11 859,61 грн.). Статтею ст.237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку, суд погоджується, що у зв'язку з незаконним звільненням позивача, останній, дійсно, завдано моральну шкоду, яка виражена у втраті роботи, позбавленні можливості займатися суспільно-корисною працею та заробляти кошти собі на проживання, що призвело до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, і яку, враховуючи обставини справи, суд вважає задоволити в розмірі 2 500 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved