overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 28 вересня 1996 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO] Однак, з 2003 року сторони припинили спільне життя, як подружжя, не ведуть спільного господарства. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позову, також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 28 вересня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Вознисенського сільвиконкому Миколаївської області між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 240. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припиненні шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 29.06.2007 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, з 2014 року сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання Суд, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, визнав можливим провести заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 29.06.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 358. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, чого відповідачем не заперечено, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 29 жовтня 2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO] Однак, на даний час сторони припинили спільне життя, як подружжя, не ведуть спільного господарства. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 29 жовтня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1165. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 30.08.1985 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, з 2005 року сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся шляхом оголошення в пресі. Суд, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, визнав можливим провести заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 30.08.1985 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції в м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 485. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Дітей від шлюбу сторони не мають. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, чого відповідачем не заперечено, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що з 30 грудня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] Однак, з червня 2013 сторони припинили спільне життя, як подружжя, не ведуть спільного господарства. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання позивач не з'явилась направила свого уповноваженого представника [PERSON], яка викладені позивачем доводи підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач, заперечуючи, щодо мотивів та причин розірвання шлюбу вказаних в позовній заяві, просив зареєстрований з позивачем шлюб розірвати, подав письмовий відзив на позовну заяву. Суд, заслухавши думку сторін, приходить до наступного. 30 грудня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1614. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що з 07.10.1994 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народились донька [PERSON], [INFO] Однак, станом на теперішній час сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів, що призводить до сварок, які негативно впливають на дитину. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим, оскільки неодноразові спроби до поліпшення стосунків та примирення не призвели. В судовому засіданні позивач зазначила, що стосунки з відповідачем себе вичерпали, просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, вказала, що збереження сім'ї не можливе, оскільки порушуватиме її права, як людини. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував, висловив намір продовжити спільне життя з позивачем однією сім»єю. В судовому засіданні 26.03.2014 року за клопотанням відповідача судом було призначено строк для примирення сторін протягом двох місяців. (а.с. 30). По закінченні строку на примирення, сторони примирення не досягли, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, зазначивши, що примирення неможливе, сторони проживають в одній квартирі але спільне господарство не ведуть, шлюбних відносине не підтримують. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. 07.10.1994 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у палаці одруження «Центральний» м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1835. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалось, у зв'язку з різними поглядами на життя, постійні сварки призвели до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі вищевикладеного, з'ясувавши фактичні взаємини та обставини життя подружжя, вживши заходів щодо примирення сторін, враховуючи обставини життя подружжя після надання судом строку на примирення, сварки і непорозуміння між сторонами, а також наполягання позивача на розірванні шлюбу з відповідачем, суд надходить до висновку, що примирення подружжя неможливе, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, шлюб між сторонами слід розірвати. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що з 08.06.2011 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] Однак, на даний час сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 08.06.2001 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 479. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, з чим відповідач погоджується, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що з 28.10.2000 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] Однак, на даний час сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв»язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи . Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, визнав можливим провести заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 28.10.2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1036. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO] Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] помер [PERSON] , який доводиться їй батьком. Після його смерті відкрилась спадщина на все майно, а саме на автомобіль ВАЗ 21063 та причіп до нього. Спадщину після смерті батька фактично прийняла мати, [PERSON] , однак за своє життя остання не отримала свідоцтва про право на спадщину на успадковане рухоме майно, так як померла [INFO] , заповіт не залишила. Рідна сестра позивача - [PERSON] , спадщину не приймала. Позивач в липні 2016 звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак постановою приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Мошковського О.С. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як остання не прийняла спадщину у встановлений законом строк. Позивач вказує, що пропустила строк звернення до нотаріуса з поважних причин, а тому просить надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком два місяця, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В підготовче засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а розгляд справи проводити без її участі. Відповідач - Харитонівська сільська рада - в підготовче засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подали заяву відповідно до якої, просили слухати справу без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Третя особа - [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду направила заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає . Враховуючи те, що в підготовче засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню частини 3 статті 211 ЦПК України. Враховуючи обставини на які посилається позивач в своєму позові, є спадкоємцем за законом, інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, суд вважає, що зазначені позивачем обставини є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та за можливе визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Враховуючи викладене, на підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка доводиться їй бабусею. [PERSON] залишила заповіт від 15.04.2005, відповідно до якого, все майно вона заповіла позивачу, як своїй внучці. Після її смерті відкрилась спадщина на все майно, яку фактично прийняла позивач, але не оформила її. Позивач в серпні 2019 звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак постановою державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як остання не прийняла спадщину у встановлений законом строк. Позивач вказує, що пропустила строк звернення до нотаріуса з поважних причин, а тому просить надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком два місяця, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В підготовче засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву, відповідно до якої, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити без її участі. Відповідач - Слобідська сільська рада - в підготовче засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подали заяву відповідно до якої, просили слухати справу без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Враховуючи те, що в підготовче засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню частини 3 статті 211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи викладене, на підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved