Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 28.06.2002 виконкомом Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №4. В позові позивач вказує, що вони мають спільну дитину - дочку [PERSON] ( [INFO] ). Причиною розпаду сім`ї позивач називає те, що останнім часом їх шлюбні відносини не складались, постійно виникали непорозуміння та сварки, що негативно впливає на виховання їх дитини, в результаті чого вони втратили почуття поваги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, що стало підставою для звернення до суду. Також просила суд вирішити питання про відновлення їй дошлюбного прізвища « [PERSON] ». У визначений судом строк відзиву на позов відповідачем не було подано, утім він надав до суду заяву про визнання позову, не заперечував щодо його задоволення, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Позивач у судове засідання не з`явилась, однак у позові просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його за результатами підготовчого судового засідання, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.06.2002, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , на що вказує свідоцтво про народження (а.с.6). Судом встановлено, що сторони не бажають миритись, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб сторін втратив ознаки сім`ї, тому його збереження буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, отож позов слід задовольнити. Крім цього, відповідач позов визнав. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Згідно ст.113 СК України, суд відновлює позивачеві її дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання судових витрат суд керується Главою 8 ЦПК України. Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст. 105, 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved