Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом, у якому з урахуванням уточнених вимог просила стягнути з відповідача суму передоплати за продукцію у розмірі 1035 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 9035,55 грн. та моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ\~«Друкарня «50-копійок» на користь [PERSON] суму передоплати у розмірі 1035,00 грн., пеню за прострочення виконання зобовязань у розмірі 9035,55 грн. та судові витрати у сумі 518,48 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Друкарня «50-копійок» на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 487,20\~грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2016р. рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2015р. скасоване в частині стягнення з ТОВ\~«Друкарня «50-копійок» на користь [PERSON] пені за прострочення виконання зобов'язання у сумі 9035,55 грн. та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 20.11.2015р. в частині стягнення з ТОВ\~«Друкарня «50-копійок» судових витрат змінено. Зменшено розмір стягнутих з ТОВ\~«Друкарня «50-копійок» на користь [PERSON] судових витрат з 518,48\~грн. до 500,00 грн. Зменшено розмір стягнутого з ТОВ\~«Друкарня «50-копійок» на користь держави судового збору з 487,2 грн. до 48,72 грн. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015р. в частині стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 487,2 грн. скасоване. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016р. скасовано рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2015р.та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2016р., справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказана ухвала мотивована, зокрема, тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки документам, наданим позивачем на підтвердження існування між сторонами договірних правовідносин, та дійшли помилкового висновку про укладення між сторонами договору купівлі-продажу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають із договору підряду (глава 61 ЦК України). За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Нижного А.В. Під час нового розгляду справи позивач уточнила свої вимоги, з урахуванням чого просить суд: розірвати договір підряду із виготовлення календарів з перекидними листками, який був оформлений в усній формі та оформлений рахунком на оплату №Т105527 від 23.12.2014р.; стягнути з відповідача суму передоплати за продукцію у розмірі 1035 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 18164,25 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на неправомірність поєднання у одній позовній заяві вимог про розірвання договору, повернення сплачених коштів та стягнення пені. Крім того, стверджував, що позивач не є споживачем у спірних правовідносинах, а також, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, а не підряду. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі рахунку на оплату № Т105527 від 23.12.2014р. позивачем зі свого карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», на рахунок ТОВ «Друкарня «50-копійок» було перераховано 1035,00 грн. в якості оплати за товар «календар-домік (з перекидними листками)» у кількості 40 штук (т. 1 а.с. 4, 109, 110). Зазначений товар позивач не отримала та 23.01.2015р. звернулася до відповідача із заявою про повернення сплаченої суми, яку відповідач згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав 26.01.2015р., але кошти не повернув (т. 1 а.с. 8-12). На підтвердження укладення такого договору позивачкою надано рахунок на оплату №\~Т105527 від 23.12.2014р., платіжне доручення від 23.12.2013р. про перерахування коштів за товар, витяг з карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», щодо перерахування 23.12.2014р. 1035,00 грн. на рахунок відповідача. Прізвище платника Псарьова, зазначене у платіжному дорученні, є дівочим прізвищем позивача, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (т. 1 а.с. 170). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Судом встановлено, що замовлений «календар-домік (з перекидними листками)» повинен був містити дати днів народжень учнів класу, у якому навчається донька позивача, що підтверджується макетом вказаного календаря (т. 1 а.с. 39-43). Таким чином, позивачем була замовлена продукція з індивідуальними ознаками, яка могла бути використана лише учнями відповідного класу, а відтак, уклавши відповідний договір з позивачем, ТОВ «Друкарня «50-копійок» взяла на себе зобовязання виготовити та передати позивачу відповідну продукцію. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають із договору підряду (глава 61 ЦК України). При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на іменування сторін за договором «покупець» та «постачальник», а також, що оплата була здійснена за «товар», оскільки вид договору визначається змістом відповідних правовідносин, а не назвою сторін чи замовленої продукції. Відповідно до п. 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Оскільки позивач замовляла «календар-домік (з перекидними листками)» для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, суд зазначає, що правила Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на спірні правовідносини. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Оскільки останній строк виконання зобовязань відповідачем за договором було визначено 09.01.2015р., а також враховуючи, що на момент розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання вказаного замовлення або повернення позивачу передоплати у сумі 1035,00 грн., суд доходить висновку, що сума пені за період з 10.01.2015р. до 15.08.2016р. становить 18133,20 грн. (1035 грн. * 3% * 584 дні). Водночас відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (в т.ч., пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки сума пені, нарахованої за невиконання ТОВ «Друкарня «50-копійок» зобовязань за договором з [PERSON]., значно перевищує розмір завданих внаслідок невиконання такого договору збитків, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягуваної пені до 11\~333,25 грн., тобто до розміру пені за один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки незважаючи на належне здійснення позивачем передоплати за договором підряду із виготовлення календарів з перекидними листками, який був оформлений в усній формі та оформлений рахунком на оплату №Т105527 від 23.12.2014р., зобовязання за вказаним договором так і не були виконані ТОВ «Друкарня «50-копійок», суд доходить висновку, що позивач значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору підряду із виготовлення календарів з перекидними листками, який був оформлений в усній формі та оформлений рахунком на оплату №Т105527 від 23.12.2014р., а відтак [PERSON] набула право вимагати розірвання такого договору та відшкодування завданих їй збитків у вигляді неповернення передоплати у сумі 1035 грн. Суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність підстав для одночасного стягнення пені та розірвання договору судом, оскільки за змістом ч. 1 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, в тому числі у вигляді сплати неустойки. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то відповідно до п.\~48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з договору про надання юридичних послуг від 11.02.2015р. №11/02/15-1 витрати на правову допомогу були здійснені позивачем на користь адвоката [PERSON] Відповідно до квитанцій про оплату послуг за даним договором (т.1 а.с.93, 95), а також розрахунків вартості правової допомоги від 11.02.2015р. (т. 1 а.с. 92) та від 01.10.2015р. (т.1 а.с. 94) розмір витрат позивача на правову допомогу становить 800 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial