Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником квартири №2 в житловому будинку по вул. Шевченка,3 в м. Коростишеві, Житомирської області на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.1991 року. За вказаним будинком рахується земельна ділянка загальною площею 1290кв.м. При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року та згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України в редакції 1992 року до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою на якій розташовані будівлі і споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження, з необхідністю подальшого оформлення переходу права власності. Рішенням Коростишівської міськради від 12 лютого 2004 року «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку площею 438 кв.м. із земель комунальної власності в межах населеного пункту, а саме за адресою [ADDRESS]. В подальшому позивач виготовила технічну документацію на вказану земельну ділянку, однак відповідач відмовив у передачі у приватну власність земельної ділянки з мотивів неможливості надавати в оренду або у власність землю під квартирою у багатоповерховому будинку, а тому просить визнати таку відмову протиправною, зобов»язати відповідача затвердити техдокументацію та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснила, що їй належить на праві власності квартира, однак земельну ділянки вона немає змоги оформити. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що позивач вже використала своє право на приватизацію земельної ділянки по іншій адресі. В подальшому надали заяву про розгляд справи без їх участі, а тому суд продовжив розгляд без участі останніх. Треті особи для розгляду справи не з»явились, повідомлялись належним чином, а тому суд розглянув справу без участі останніх. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що позивач є власником квартири №2 в житловому будинку по вул. Шевченка,3 в м. Коростишеві, Житомирської області на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.1991 року. За вказаним будинком рахується земельна ділянка загальною площею 1290кв.м. Рішенням Коростишівської міськради від 12 лютого 2004 року «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку площею 438 кв.м. із земель комунальної власності в межах населеного пункту, а саме за адресою [ADDRESS]. В подальшому позивач виготовила технічну документацію на вказану земельну ділянку, однак відповідач не вирішує питання щодо затвердження техдокументації, а повідомляє листами про відмовиву у передачі у приватну власність земельної ділянки з мотивів неможливості надавати в оренду або у власність землю під квартирою у багатоповерховому будинку. Разом з цим, у відповідності до вимог ч.7, 8, 9 ст. 118 ЗК України вищевказані питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі приймаються рішенням сесії міськради, а як встановлено в судовому засіданні, то рішення міськрадою не приймалось. Позовні вимоги в частині визнання права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають, оскільки позивачу рішенням міськради не відмовлялось у визнання права власності і на даний час вирішується питання щодо затвердження техдокументації. Враховуючи викладене, на підставі ч.7, 8, 9 ст. 118 Земельного Кодексу України,

Outcome: partial