Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачки про визнання за нею права власності на 100/100 частки у спільній сумісній власності та права на 100/100 частки жилого будинку та про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом вчиненого [PERSON] та посвідченого нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 23.05.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5.1219, номер спадкової справи 444/84. Ухвалою суду від 18 лютого 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача допущено - [PERSON]. Ухвалою суду від 18 березня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача допущено - [PERSON]. 25 жовтня 2014 року, вже після початку розгляду справи по суті, представник позивачки подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, а фактично про зміну предмету спору, оскільки просив внести зміни в свідоцтво про право на спадщину в частині частки, яка належить [PERSON] та [PERSON]. Вказані особи не брали участі у справі та не були залучені до участі в справі. Ухвалою суду від 01 листопада 2014 року відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] про уточнення позовних вимог про: в свідоцтві про право на спадщину за законом, яке видано [PERSON] 23.05.1990 року за реєстром 5-1222, величину частки 1/3 змінити на 1/6 частки домоволодіння [ADDRESS], що становить 39,55 кв.м. загальної площі; в свідоцтві про право на спадщину за законом, яке видано [PERSON] 09.09.2002 року за реєстром 5-1519, величину частки 1/3 змінити на 1/6 частки домоволодіння [ADDRESS], що становить 39,55 кв.м. загальної площі. Продовжено розгляд позовних вимог у такій редакції: визнати за [PERSON] 44,4 частки від всього домоволодіння, що становить 105,4 кв.м.; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.05.1990 року, що зареєстровано в реєстрі за № 5.1219. Позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона перебувала з померлим [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 09.07.1978 року по 04.11.2003 року, однак після розірванн шлюбу вони і надалі проживали разом як сім'я, що підтвердили свідки. Причиною розірвання шлюбу стало те, що позивачці стало відомо про скриті дії свогг чоловіка щодо вчинення ним 23.05.1990 року дій по оформленню в односторонньому, прихованому порядку свідоцтва про право на спадщину за законом на себе та своїх братів [PERSON] та [PERSON]. Будинок в якому проживали позивачка та померлий [PERSON] належав матері [PERSON] - [PERSON], за якою доглядала позивачка та її чоловік [PERSON]. Коли [PERSON] померла, то позивачка вважала, що спадкоємцем її майна стали позивачка та її чоловік [PERSON], оскільки далі проживали в будинку. [PERSON] сказав позивачці, що його брати та сестра не прийняли спадщину після смерті [PERSON]. Протягом шести місяців після смерті [PERSON], її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не подали заяви про прийняття спадщини, а син померлої та чоловік позивачки [PERSON] фактично вступив у володіння майном як спадкоємець. Позивачка та [PERSON] провели ремонт будинку за свої кошти, що підтверджують свідки, на ремонт кошти позивача позивачка. В 2003 році позивачці стало відомо, що її чоловік [PERSON] приховав від неї факт офомлення свідоцтва про право на спадщину за законом на себе та на своїх братів [PERSON] та [PERSON], такі дії [PERSON] вчинив прихована та всупереч волі позивачки, яка була його дружиною. Отже, будинок та земельна ділянка, яку [PERSON] успадкував після матері є спільною сумісною власністю подружжя, тому після смерті [PERSON], та зважаючи на те, що позивачка та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому позивачка має право на частку в будинку. Подружжю [PERSON] на праві спільної сумісної влоасності подружжя повинно належати 2/3 частини домоволоідння, що становить 158,2 кв.м., оскільки вони проводили капітальний ремонт будинку, вкладали значні грошові кошти в будинок. Із 2/3 частки, ? частки, тобто 79,10 кв.м. належить позивачці на праві спільної сумісної власності. Після смері [PERSON], його частка 1/2, що становить 79,10 кв.м. повиина ділитись між позивачкою, дочкою [PERSON] та сином [PERSON], тобто по 26,3 кв.м. кожному. Остаток 1/3 частки домоволодіння, що становить 79,10 кв.м. належить братам [PERSON] та [PERSON] порівну, тобто по 39,55 кв.м, що становить по 1/6 частки. З наведених мотивів представник позивачки в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Строк позовної давності вважає, що позивачкою не пропущено з мотивів викладених в уточнення до позовної заяви. Третя особа [PERSON] в судових засідання просила позовні вимоги задоволити, суду пояснила, що відповідачка намагається позбавити її житла, погрожує їй. Відповідачка ніколи не проживала в будинку, не цікавилась будинком, а після смерті батька намагається його продати та позбавити її житла. Представник відповідачки та третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову заперечила, вказавши, що вимоги повністю не обгрунтовані, безпісдавні не грунтується на вимог законодавства яке діяла на час відкриття спадщини та яке дії на даний час. Також вказала, що позивачкою пропущено строк позовної давності. Просила в задоволенні позову відмовити, оскільки її довірителькою правомірно набуто право власноті на будинок, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та на підставі договору дарування. Третя особа [PERSON] набув право власності на підставі рішення суду. Рішення суду ніким не скасовано та має преюдиційне значення для вирішення даної справи. Свідок [PERSON] суду дала покази в яких вказала наступне. Свідок перебуває з позивачкою у дружніх відосинах, а з відповідачкою не знайома. Свідку відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку батьків [PERSON], який він успадкував після смерті матері. [PERSON] та [PERSON] робили ремонт в будинку. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати разом в будинку. При житті батьків, брати [PERSON] не приїжджали до них, проживали в Росії та Казахстані, інколи приїжджала сестра [PERSON]. Племінниця [PERSON] - [PERSON], прїжджала вже після смерті свого батька, вона переїхала з Казахстану сюди. З 1991 року [PERSON] проживає у другій частині будинку. Свідок [PERSON] суду дав покази в яких вказав наступне. Свідок працював з чоловіком позивачки - [PERSON], робив двері в частині будинку позивачки та [PERSON]. Свідок працював з [PERSON] з 1983 року. З 1985 року по 2010 рік виконував ремонтні роботи в будинку, робив вікна, двері, підлогу в будинку де проживав [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, оплачували та замовляли роботу вони двоє. Про те, що між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб свідку не відомо. В частині будинку де живе [PERSON] свідок також проводи заміну вікон десь в 2007-2008 роках. Хто був власником будинку свідку не відомо. Свідок [PERSON], яка є сусідкою сторін, суду дала покази в яких вказала наступне. [PERSON] та [PERSON] жили разом, вели спільне господарство, всі питання вирішували разом, проводи разом ремонт будинку. Про те хто є власником будинку та що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано свідку не відомо. Після смерті [PERSON] в будинку появились інші люди. Свідок [PERSON] суду дала покази в яких вказала наступне. Свідок знала батьків [PERSON]. Коли [PERSON] переїхала жити в будинок [PERSON], то будинок був запущений. [PERSON] та [PERSON] почали його ремонтувати, провели воду, зробили паркан, розчистили подвір'я. [PERSON] просила свідка позичити їй гроші для ремонту будинку. В 1990 роках з Казахстану приїхала дружина брата [PERSON] з дочкою, вони всі разом проживали у будинку, конфліктів не було. [PERSON] та [PERSON] жили в будинку з того часу як одружились. Свідок вказала, що всього двічі була в будинку, однак бачила як проводився ремонт, оскільки проживала через дорогу. Свідок [PERSON] суду дала покази в яких вказала наступне. З 1994 по 1997 рік свідок проживала в будинку [PERSON] та [PERSON], орендувала в них кімнату. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, робили ремонт. [PERSON] жила в будинку постійно. Про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано свідку не було відомо. Свідку також розказували, що якась частина будинку належить братові [PERSON]. Свідок [PERSON] суду дала покази в яких вказала наступне. [PERSON] та [PERSON] проживали разом в будинку. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що в того був син в Молдові на утримання якого він сплачував алміенти. Після смерті матері [PERSON] в будинку почався ремонт. Ремонтом займалась [PERSON], [PERSON] будинком не займався. Свідок позичала гроші [PERSON] на ремонт будинку. Перед смертю [PERSON] казала, що хата залишиться [PERSON]. Згодом [PERSON] почала їздити за кордон щоб віддати борги за ремонт будинку. [PERSON] та [PERSON] жили разом, вели спільне господарство. Брати [PERSON] жили в інших країнах, до матері не приїжджали. Після смерті [PERSON], свідку стало відомо від [PERSON], що шлюб між ними розірвано та те, що якусь частку будинку [PERSON] оформив на брата. Після смерті [PERSON], [PERSON] сказала свідку, що [PERSON] не залишив будинок [PERSON]. [PERSON] за свого життя говорила, що після її смерті будинок має залишитись [PERSON], а після [PERSON] - [PERSON]. Суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, і постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: dismissed