Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 47 775,68 гривень заборгованості в порядку регресу та судових витрат. Позов мотивує тим, що між позивачем та ПП «Тайфун-Плюс» 14 листопада 2014 року було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 014013/4002/0003340, предметом якого було страхування транспортного засобу автомобіля Renault Dokker д.р.н. [NUMBER] 25 грудня 2014 року у м. Львові на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Нова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу ВАЗ 2106 д.р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху України. Позивачем на підставі рахунку № ТОВ0000006 від 2 січня 2015 року було складено страховий акт № 00159520 на підставі якого здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 109 365,68 гривень. Цивільно-правовоа відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна» згідно з полісом АІ/6455669 з лімітом відповідальності 50 000 гривеь та франшизою 510 гривень. 24 березня 2015 року ПрАТ «СК «Універсальна» сплатила на користь позивача 49 490 гривень. 8 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування різниці між фактичним розміром збитку та страховою виплатою. Відповідач в усному порядку суму заборгованості визнав і частково здійснював погашення заборгованості, що станом на 9 листопада 2017 року становить 12 100 гривень сплачених коштів. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення позовних вимог позивач посилається на статті 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». Представник позивача [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 29 грудня 2017 року № 1189 в судове засідання не з'явився, подав клопотання, відповідно до якого позовні вимоги підтримує в повному обсязі та розгляд справи просить проводити у його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності представника позивача, відносно чого відповідач не заперечив. В судовому засіданні відповідач суму боргу визнав і пояснив, що борг сплачував частинами, однак літом через скрутне матеріальне становище прострочив сплату чергових обумовлених платежів. Вказав, що не відмовляється від сплати суми боргу, однак такий спроможний погашати лише частинами. Розгляд справи призначався на 13 грудня 2017 року, однак судове засідання не відбулось через не прибуття в таке сторін у справі та відсутністю доказів належного повідомлення їх про час і місце судового розгляду. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та ПП «Тайфун-Плюс» 14 листопада 2014 року було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 014013/4002/0003340, предметом якого було страхування транспортного засобу автомобіля Renault Dokker д.р.н. [NUMBER] (а.с. 12-25). З постанови Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2015 року вбачається, що відповідач 25 грудня 2014 року о 9:00 годині, у м. Львові на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Нова, керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER], не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 додатку 1 правил дорожнього руху України дати дорогу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Renault Dokker д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 44). На час розгляду справи вищеназвана постанова суду неоскаржена та не скасована, а тому є чинною. Частина 2 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 07/01-15 від 19 січня 2015 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля Renault Dokker д.н.з. [NUMBER] становить 110 911,61 гривень (а.с. 28-40). З рахунку-фактури № ТОВ0000006 від 2 січня 2015 року ТОВ «Ю.Р.К.» вбачається, що розмір відновлювального ремонту автомобіля Renault Dokker д.н.з. [NUMBER] становить 110 711,11 гривень (а.с. 26, 27). З платіжного доручення № 006798 від 25 лютого 2015 року вбачається, що позивачем перераховано ТОВ «Ю.Р.К.» 103 970,01 гривень страхового відшкодування (а.с. 43). Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Позивач звертався до відповідача з претензією № 15543 від 8 квітня 2015 про відшкодування шкоди в розмірі 59 875,68 гривень (а.с. 45, 46). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що шкода, заподіяна відповідачем, відшкодована позивачем в розмірі 103 970,01 гривень, внаслідок чого до позивача перейшло право зворотної вимоги по сплаті страхового відшкодування. Судовим розглядом встановлено, що відповідач сплатив позивачу борг частково в розмірі 12 100 гривень, що підтверджено сторонами у справі, а відтак дана обставина у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Станом на 9 листопада 2017 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 47 775,68 гривень, що відповідачем підтверджено в судовому засіданні. Враховуючи суму позовних вимог і визнання суми заборгованості відповідачем, з останнього слід стягнути в користь позивача 47 775,68 гривень. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення понесені позивачем судові витрати в розмірі 1 600 гривень.

Outcome: approved