Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 28.02.2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є позивач, було укладено кредитний договір № МL-015/036/2008. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 80000 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач [PERSON] зобов'язалась відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 10.10.2013 року виникла заборгованість в розмірі 92303 долари 48центів, що еквівалентно 737781 грн 72 коп за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, а також 354878 грн 89 коп, що разом становить 1092660 грн 61 коп і складається із: залишку заборгованості за кредитом в сумі 76574 доларів США 46 центів. що еквівалентно 612059 грн 66 коп за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; суми несплачених відсотків за користування кредитом, яка розрахована за період з 23.01.2012 року по 10.10.2013 року - 15729 доларів США 2 центи, що еквівалентно 1257222 грн 06 коп за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 10.10.2012 року по 10.10.2013 року в розмірі 354878 грн 89 коп. 16.04.2013 року на адресу відповідачів було направлено досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, але відповідачі залишили дані вимоги без реагування. Просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 1092660 грн 61 коп . В судове засідання сторони не з`явились повторно, про день розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначав, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] подав до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з його відрядженням за кордон. Причина неявки відповідача [PERSON] суду не відома. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів. З письмових заперечень відповідача [PERSON] вбачається, що він визнає позовні вимоги частково, так як кредитний договір укладався ним в інтересах сім`ї, а відповідно до положень ст.65 СК України такий договір створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Так, 27.07.2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі ними спільно було прийнято рішення про придбання для їх сім`ї квартири в м.Києві, і з цією метою було укладено кредитний договір та договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Кредит сплачувався за рахунок спільних коштів подружжя. Однак в квітні 2010 року фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 29.09.2011 року шлюб між ним та відповідачем [PERSON] було розірвано. Відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 29.08.2012 року квартира [ADDRESS] була поділена між ним та відповідачем в рівних частках по ? частині кожному та визнано за кожним з них право власності на ? частину зазначеної квартири. Таким чином вважає, що обов'язки за кредитним договором виникли не тільки у нього, а й у відповідача [PERSON], а тому вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості в солідарному порядку з нього та з відповідача [PERSON] є , на його думку, необгрунтованими. Вважає, що ? частина боргу має бути стягнута з відповідача [PERSON] Інша ? частина боргу має бути стягнута з нього та з відповідача [PERSON], як з поручителя, в солідарному порядку. Крім того, розмір нарахованої позивачем пені за період з 10.10.2012 року по 10.10.2013 року становить 35488 грн 89 коп при тому, що ним було отримано кредит в сумі 80000 доларів США, що в еквіваленті станом на 28.02.2008 року становило 404000 грн. Враховуючи, що сума пені майже дорівнює сумі, яку він отримав за кредитним договором, просить зменшити її розмір на підставі ст.551 ч.3 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 28.02.2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є позивач, було укладено кредитний договір № МL-015/036/2008. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 80000 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» 28.02.2008 року було укладено договір поруки №SR-015/036/2008, відповідно до якого відповідач [PERSON] зобов'язалась відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 10.10.2013 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 92303 долари 48центів, що еквівалентно 737781 грн 72 коп за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, а також 354878 грн 89 коп, що разом становить 1092660 грн 61 коп і складається із: залишку заборгованості за кредитом в сумі 76574 доларів США 46 центів. що еквівалентно 612059 грн 66 коп за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; суми несплачених відсотків за користування кредитом, яка розрахована за період з 23.01.2012 року по 10.10.2013 року - 15729 доларів США 2 центи, що еквівалентно 1257222 грн 06 коп за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 10.10.2012 року по 10.10.2013 року в розмірі 354878 грн 89 коп. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 29.08.2012 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ спільного майна подружжя задоволено. Поділено квартиру [ADDRESS] між [PERSON] і [PERSON] в рівних частках по ? частині кожному. Визнано за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. У своєму рішенні суд дійшов висновку, що визнання часток подружжя у спільному майні, яке належало подружжю з моменту придбання (ст.60 СК України), не припиняє режиму спільної власності на таке майно, а лише змінює форму власності з сумісної на часткову. Зміна форми спільної власності також не впливає на інші спільні зобов'язання за кредитним договором чи договором позики, як це має місце в даному випадку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.65 ч.4 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї , створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Ст. 61 ч.3 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що квартира була придбана відповідачами за кредитні кошти в період шлюбу, у останніх виник спільний обов'язок по погашенню наданого кредиту. Виходячи з положень ст.68 ч.1 СК України, розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитним договором. Судом встановлено, що на підставі рішення суду за сторонами визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] за кожним. В такому випадку борг ділиться пропорційно присудженим часткам у спільному майні. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів по ? частині суми заборгованості. Так як сума заборгованості становить 1092660 грн 61 коп, то з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума в розмірі 546330 грн 31 коп. Заперечення відповідача [PERSON] з приводу того, що його частина боргу має бути стягнута з нього та з відповідача [PERSON] в солідарному порядку, суд до уваги не бере, поскільки в даному випадку відповідач [PERSON] відповідає за кредитними зобов'язаннями самостійно, виходячи з рівності часток подружжя у спільному майні, а не як поручитель за кредитними зобов'язаннями відповідача [PERSON] Суд також не вбачає підстав для застосування ст.551 ч.3 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки, так як відповідачем не наведено жодних обставин, що мають істотне значення для вирішення даного питання. Крім того, розмір неустойки не перевищує розміру завданих позивачеві збитків. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1720 грн 50 коп з кожного. Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved