Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свій позов мотивує тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 14.06.2012 року вирішено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Вказує, що відповідач належним чином не виконує свого обов'язку, ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого станом на 01.02.2016 р. утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 24686 грн. 49 коп. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 450,00 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, проте подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 14.06.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки-розрахунку Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, у відповідача [PERSON] станом на 01.02.2016 року існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 24686,49 грн. (а.с. 4 ). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та нормами ЦК України. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, на аліментні грошові зобов'язання, що виникли з рішення суду, в силу ч.5 ст.11 ЦК України поширюються загальні положення про зобов'язання, встановлені розділом першим книги п'ятої Цивільного кодексу України. Так, згідно ст.ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до рішення суду. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1 ст.196 СК України. Так, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідає загальноприйнятому способу захисту цивільного права. Аналіз ч.1 ст.196 СК України дає підстави стверджувати, що платник аліментів несе відповідальність, встановлену законом у вигляді пені, за несплату (неповну сплату) аліментів за встановлений рішенням суду період (місяць) у розмірі 1% від суми несплачених (недоплачених) аліментів за кожен день прострочення у вказаному періоді. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Враховуючи викладене, помісячний розрахунок пені за весь період заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей становить 2450,00 грн. виходячи із наступного розрахунку: За 2015 рік: червень - виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 1000 грн. (1000 грн. - 1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 30 (кількість днів заборгованості) = 300 грн.; липень - 310 грн, серпень - 310 грн., вересень - 300 грн., жовтень - 310 грн., листопад - 300 грн., грудень - 310 грн. та січень 2016 р.- 310 грн. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивачки належить пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в сумі 2450,00 грн. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Жодних доказів того, що несплата аліментів відбулась не з вини відповідача або була наслідком іншої незалежної від нього обставини відповідачем до суду не надано. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України в дохід держави слід стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved