Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача заборгованість за простими векселями в розмірі 9512364,87 грн. Обґрунтовуючи вимоги довірителя, представник позивача, [PERSON], за текстом позовної заяви пояснила, що [PERSON] на підставі акту приймання - передачі простих векселів від 12.01.2009 року та написів індосаменту на звороті документів - є власником простих векселів у кількості 54 штуки на загальну суму 9512364,87 грн., що були видані відповідачем, та строк погашення яких настав 04 липня 2013 року. В зв'язку з настанням терміну погашення векселів позивач звернулась до відповідача з відповідними вимогами, однак такі вимоги залишились без задоволення, без жодного обґрунтування такого зі сторони особи що видала векселі. За такого, вказуючи на те, що відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання з виплати коштів, представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце вирішення справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, викладені у позові обставини та вимоги підтримала, повідомила про відсутність у сторони позивача заперечень проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повторно не з'явилась у судове засідання не повідомляючи суд про поважність причин такої неявки, що відповідно до положень ч.4 ст. 169 ЦПК України є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Виходячи з зазначеного, приймаючи до уваги думку сторони позивача щодо можливості заочного вирішення справи, суд, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має право на прості векселі АА № 1106902, АА № 1106903, АА № 1106904, АА № 1106905, АА № 1106906, АА № 1106907, АА № 1106908, АА № 1106909, АА № 1106910, АА № 1106911, АА№ 1106912, АА № 1106913, АА № 1106914, АА № 1106915, АА № 1112298, № 1112299, АА № 1112300, АА № 1914747, АА № 1106812, АА № 1106813, АА № 1106814, АА№ 1106815, АА № 1106816, АА № 1106817, АА № 1106818, АА № 1106819, АА № 1106820, АА № 1106821, АА № 1106822, АА № 1106823, АА № 1106824, АА № 1106825, АА№ 1106826, АА № 1106827, АА № 1106828, АА № 1106829, АА № 1106830, АА № 1106831, АА № 1106832, АА № 1106833, АА № 1106834, АА № 1106835, АА № 1106836, АА№ 1106837, АА № 1106838, АА № 1106839, АА № 1106840, АА № 1106841, АА № 1106842, АА № 1106843, АА № 1106844, АА № 1106845, АА № 1106846, АА № 1106850, що видані відповідачем, [PERSON], та строк погашення яких настав 04 липня 2013 року. Зазначене право позивача на прості векселі випливає з аналізу їх змісту, за яким їх видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Антарктика -Турист», та згідно написів індосаменту, що містяться на їх звороті, права на такі векселі поступово переходили від ТОВ «Антарктика -Турист» до громадянина [PERSON], а в подальшому - до ТОВ «КПМ Плюс», та в решті - до громадянки [PERSON]. Додатково в обґрунтування своїх прав на вказані прості векселі позивач надала суду копії копію протоколу №12/01/09 від 12 січня 2009 року Загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛМ Плюс», на яких було вирішено передати зазначені прості векселі позивачу в рахунок погашення заборгованості товариства перед позивачем, та копію реєстру простих векселів, що були передані ТОВ «КПМ Плюс» позивачу. Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Кореспондуючою нормою права є положення ст. 194 ЦК України, яка дає визначення цінного паперу - це документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за цим папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Виходячи зі змісту векселів, про стягнення заборгованості за якими вимагає позивач, датою виконання зобов'язань емітента визначено 04 липня 2013 року, в зв'язку з чим позивач звернулася до [PERSON] з вимогами про виконання її зобов'язань з сплати простих векселів. Зазначене підтверджується долученою до матеріалів справи копією Акту пред'явлення векселів до сплати від 04 липня 2013 року, що за поясненнями позивача (які підтверджуються долученими до матеріалів справи квитанціями) було направлено на адресу проживання відповідача. Згідно наданих позивачем пояснень, що не заперечувались та не були спростовані відповідачем - вказане зобов'язання з виплати простих векселів відповідачем не виконано. Згідно ст. 34 Уніфікованого Закону «Про переказні векселі та прості векселі», запроваджено згідно Женевської Конвенції від 07.06.1930 року, що чинна в Україні з 06.01.2000 року, вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні, що слід розуміти таким чином, що емітент, у разі пред'явлення йому векселедержателем до сплати вексель, після настання дати виконання зобов'язань за векселем, зобов'язаний невідкладно виконати зобов'язання, що витікає зі змісту векселя (у конкретному випадку - сплатити кошти). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала свої зобов'язання щодо сплати на користь позивача грошових коштів у загальному розмірі 9512364,87 грн. у встановлений Законом строк. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з викладеного, зважаючи на положення ст. 525 ЦПК України, згідно змісту якої одностороння відмові вад зобов'язання не допускається, суд доходить висновку про те, що в наслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе при видачі простих векселів зобов'язань з виплати векселедержателю суми векселів після настання дати виплати та пред'явлення векселів до виконання, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальному розмірі 9512364,87 грн., що за вимогою позивача підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідно 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат в загальному розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved