Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з державного бюджету України на її користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України 98698,36 грн майнової шкоди у вигляді недоотриманого довічного грошового утримання, завданої законом, що визнаний неконституційним. Позов мотивований тим, що 03.08.2015 позивача виведено зі штату суддів Апеляційного суду Вінницької області. В подальшому їй було призначено довічне грошове утримання судді у відставці. Рішенням Конституційного суду від 27.02.2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України яким передбачалось стягнення з довічного грошового утримання, податку на доходи фізичних осіб та військовий збір. У зв'язку з цим позивач вважає, що за період дії вказаної норми з неї незаконно стягувались податки, внаслідок чого їй було завдано матеріальної шкоди яка підлягає відшкодуванню. Ухвалою суду від 22.10.2018 року відкрито провадження. розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 31.10.2018 року відповідач до суду подав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного. Так відповідач є неналежним відповідачем у справі та не несе відповідальності за дії інших органів влади. Крім того не можна вважати збитками грошові кошти, що не отримані громадянином у зв'язку із їх утриманням у вигляді податків та зборів. Також в рамках даної справи не може застосовуватись положення ст. 1175 ЦК України, оскільки законом не врегульований порядок відшкодування шкоди, завданої актами та діями, що визнані неконституційними. 09.11.2018 року від третьої особи до суду надійшли пояснення щодо позову в яких останній просив відмовити в задоволенні позову. На момент існування спірних правовідносин норма яка передбачала відрахування з позивача податків та зборів скасована не була. Відтак не можна вважати збитками грошові кошти які були утримані з довічного грошового утримання позивача. Крім того законом передбачений законом порядок повернення незаконно сплачених сум. Позивач у встановлений судом строк відповідь на відзив не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». У період з серпня 2015 року по лютий 2018 року з довічного грошового утримання [PERSON] утримано 90734,97 грн як суму сплаченого податку та 7963,39 грн як суму сплаченого військового збору (на 14 а.с.). У зв'язку з прийняттям рішенням Конституційного суду України від 27.02.2018 року, позивач вважає, що з неї незаконно утримувався податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, що й стало підставою звернення її до суду. Відповідно до п.п. 4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства. Відтак, доводи відповідача на те, що управління ДКС не є належним відповідачем в справі суд оцінює критично. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України. За змістом пункту 164.1 статті 164 ПК України (у редакції, чинний на час виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Відповідно до підпункту 164.1.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. ПК України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIIІ від 28 грудня 2014 року (далі - Закон №71-VIIІ) встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені пунктом 162.1 статті 163 ПК України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України та Закону №71-VIIІ до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Статтею 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Відповідно до ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). З огляду на вищевикладене вбачається, що об'єктом оподаткування є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб, при цьому базою оподаткування по відношенню до позивача є загальний розмір щомісячного довічного утримання. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 втратило чинність як таке, що є неконституційним, на підставі рішення Конституційного Суду №1-р/2018 від 27 лютого 2018 року. Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Згідно ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року вбачається, що положення абзацу першого пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України визнано неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Згідно довідки Пенсійного фонду України ( на 14 а.с.) з березня 2018 року відрахування податку та військового збору з довічного утримання [PERSON] припинено. Враховуючи те, що положення ПК України в частині оподаткування щомісячного довічного грошового утримання не були визнані такими, що не відповідають Конституції України на момент виникнення спірних правовідносин відрахування з довічного утримання позивача податків та зборів здійснювалось відповідно до чинного законодавства. Таким чином в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed