Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що позивач перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2014 року, посвідченого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №306. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до сварок. З квітня 2018 року між сторонами припинені сімейно-шлюбні відносини, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, тобто, фактично сім'я припинила своє існування. Від шлюбу дітей не має, спір щодо майна відсутній, примирення та збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст..ст.128,129 ЦПК України, надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Тимофєєва», судові витрати покласти на відповідача, також, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить розглянути справу у її відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомленою про час розгляду справи, відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно до ст.280 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, 30 серпня 2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, був зареєстрований шлюб між громадянином [PERSON], [INFO], та громадянкою [PERSON], [INFO]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО № 351889 виданого 30 серпня 2014 року (а.с.4). Спільне господарство сторони не ведуть. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення між не можливе. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved