Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача у якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимоги зазначається, вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2003 року по 22 вересня 2009 року, під час якого в них народились син [PERSON], [INFO] року та донька [PERSON], [INFO] року. Після розірвання шлюбу відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але суму коштів, порядок та терміни сплати визначає самостійно. У зв'язку із намірами відповідача виїхати на постійне місце проживання за кордон та закриттям ним своєї підприємницької діяльності можуть бути порушені права позивачки на реалізацію права на отримання аліментів на утримання дітей під час перебування відповідача за кордоном. Інших дітей на утриманні відповідач не має. Просила визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісяця з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала, посилаючись на викладені в ній підстави, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 29 листопада 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 22 вересня 2009 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано,актовий запис - № 365. Від шлюбу в сторін народилися син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації народжень 28 грудня 2004 року та 20 лютого 2007 року зроблені відповідні актові записи № 1198 та № 182. Діти постійно проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Доказів того, що відповідач систематично щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання сина в судовому засіданні надано не було. Стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Іншого в судовому засіданні доведено не було. На даний час позивач офіційно не працевлаштований. Постійного доходу не має. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним та існує вірогідність його переїзду за кордон, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 липня 2015 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved