Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON], яка народилась [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому 09 січня 2009 року шлюбі, від якого [INFO] народилась дитина [PERSON]. Відповідач починаючи з 2011 року проживає окремо, в іншому місті, жодних з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, крім того, написав нотаріально посвідчену заяву про позбавлення його батьківських прав. З 09 вересня 2013 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився - про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Ухвалою суду від 16 січня 2018 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому 09 січня 2009 року шлюбі, що підтверджено відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.01.2009 року. Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилась [INFO] в м.Херсон, про що в книзі реєстрації актів про народження МВРАЦС ГУЮ у Херсонській області 2009 року травня місяця 26 числа зроблено відповідний актовий запис № 505, що підтверджено свідоцтвом про народження. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON], останній повідомив, що не має можливості здійснювати свої батьківські обов'язки щодо виховання та утримання своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Просив справу про позбавлення його батьківських прав у суді розглядати без його участі. У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. У відповідності до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved