Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про відібрання дитини, посилаючись на те, що з 17.01.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси № 522/8405/14-ц від 03.12.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу відповідач не брав жодної участі у вихованні дитини, майже не спілкувався з нею, хоча позивач ніколи не створювала перешкод в спілкуванні. Відповідач сплачував аліменти із значними затримками. Згодом восени 2020 року позивач повернулася на постійне мешкання до Одеси, що не приховувала від відповідача та почала налагодження життя в Одесі. Відповідач почав проявляти агресію до позивача, звинувачуючи її в перешкоджанні в його спілкуванні з донькою, та 09.01.2021 року біля 14.00 годин відповідач у відсутність позивач зайшов в її квартиру, викрав та перевіз доньку позивачки до своєї адреси мешкання. З того часу позивач свою доньку жодної хвилини не бачила, не має можливості із нею навіть поспілкуватися телефоном. До цього часу донька ніколи не мешкала окремо від матері. Викрадення дитини та відмова її повернути, взагалі такий стан речей для позивача, як і для будь-якої іншої особи, є неприпустимим, призводить до страшного стресу та нервувань за долю дитини. Позивач звернулася до правоохоронних органів, про що свідчить Талон - повідомлення єдиного обліку № 525 від 09.01.2021 року, а згодом була вимушена звернутися до суду із скаргою на дії слідчих, які відмовилися реєструвати злочин в Єдиному реєстрі досудового розслідування. Тільки тоді було внесено відповідний запис в ЄРДР. Просить відібрати дитину [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] , [INFO] , та передати її матері [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про відібрання дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про зміну місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про відібрання дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про зміну місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів, в частині зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про зміну місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів - залишено без розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, представник позивача [PERSON] надала заяву в якій просила розглянути справи без її участі. Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною другою стаття 18 СК України визначено способи захисту сімейних прав та інтересів, одним з яких є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку, а ст. 162 цього Кодексу передбачено такий спосіб захисту як відібрання дитини від одного з батьків. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У частині четвертій статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (стаття 141 СК України). Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі закону або рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання. Судом встановлено, що з 17.01.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі Згідно до свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що зроблений актовий запис №11055. Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси № 522/8405/14-ц від 03.12.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Залишено відповідачу після розірвання шлюбу прізвище- « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2014р. і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до талону - повідомлення єдиного обліку № 525 від 09.01.2021 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській обалсті із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме 09.01.2021 року о 18:49год. за адресою [ADDRESS] , колишній чоловік заявниці забрав дитину та написав СМС, що він увіз дитину в Карпати та не поверне. Чоловік з Криму. Відповідно до Ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області №509/220/21 від 18.01.2021 року скаргу адвоката Кухаренко Ольги Володимирівни в інтересах [PERSON] щодо невнесення відомостей до ЄРДР задоволено; зобов`язано службових осіб відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] від 09.01.2021 року про вчинення кримінального правопорушення за вх.№407/1062 від 27.07.2020р. відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №525 про прийняття і реєстрації заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області щодо недоцільності зміни місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Факт проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з відповідачем підтверджується листуванням між сторонами, не заперечується відповідачем, як і не заперечується ним небажання передати доньку для проживання з матір`ю. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України є обов`язковими для виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є обов`язковість рішень суду. Враховуючи те, що рішення суду, яким визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , набрало законної сили, однак відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з донькою та добровільно не віддає дитину проживати з матір`ю, та враховуючи те, що відповідач не виконує судове рішення від 03.12.2014 року про визначення місця проживання дитини з матір`ю, не надав доказів того, що проживання дитини з матір`ю створюватиме дитині реальну небезпеку для життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення дитини матері суперечитиме її інтересам. В свою чергу судом встановлено, що відповідач утримує дитину в супереч рішення суду, тому суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача. Вищевказане повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.10.2018 року у справі №487/545/17-ц. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про відібрання дитини та повернення її тому, з ким вона проживала. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 908,00грн., оскільки позов задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved