Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу з 07.09.2010 року до дня реєстрації їх шлюбу 20.11.2011 року, поділ спільного майна та визнання за нею та за відповідачем права власності по 1/2 частині домоволодіння № 287 по вул.Грінченка у м.Дніпропетровську за кожним, припинивши їх право спільної сумісної власності на домоволодіння. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що у вересні 2009 року вона з сином від першого шлюбу переїхала до м.Дніпропетровська в трикімнатну квартиру [ADDRESS], яку орендувала разом зі своїми двома рідними братами [PERSON] і [PERSON] та зайняли по одній кімнаті кожен. З відповідачем вона на той час вже були знайомі, спочатку стали зустрічатися, а з середини листопада 2009 року відповідач переїхав жити до позивачки в кімнату у вказаній квартирі та вони стали проживати однією сімєю без укладення шлюбу, вести домашнє господарство, побут і спільний сімейний бюджет, який складався з її заробітної плати та заробітку відповідача. На той час позивачка перебувала у шлюбі з іншим чоловіком та рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2010 року, що набрало законної сили 06.09.2010 року, шлюб між позивачем і [PERSON] був розірваний. Весною 2011 року позивачка і відповідач, маючи намір зареєструвати шлюб, вирішили придбати житловий будинок для подальшого сумісного проживання їх сімї та стали підбирати варіанти купівлі домоволодіння за доступною для них ціною, разом їх оглядали. До цього вони разом відкладали кошти на придбання будинку. 19 липня 2011 року позивачка з відповідачем подали заяву про реєстрацію шлюбу до Амур-Нижньодніпровського відділу РАЦС. На той час вони вже прийняли рішення щодо купівлі домоволодіння № 287 по вул.Грінченка у м.Дніпропетровську для їх сімї за 53 тис.грн., яке потребувало ремонту та приведення в належний для проживання стан, оскільки у будинку ніхто не проживав близько 10 років, у будинку не було світла, газу, води, каналізації, вікна і двері були відсутні та на території домоволодіння земельна ділянка була в занедбаному стані - звалище сміття, буряни та ін. Про їхні взаємовідносини як чоловіка і жінки, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу знали родичі, як з боку відповідача, та і її родичі, друзі, сусіди за місцем їх проживання в орендованій квартирі [ADDRESS]. 08 серпня 2011 року був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння № 287 по вул. Грінченка у м. Дніпропетровську, згідно з яким домоволодіння придбане за 53064 грн. на імя її майбутнього чоловіка [PERSON] (відповідача), з яким позивачка на час придбання будинку проживали однією сімєю, разом вели домашнє господарство та спільний бюджет. 20 серпня 2011 року між позивачем і відповідачем був зареєстрований шлюб Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС, актовий запис №641. З липня по жовтень 2011 року позивачка з відповідачем здійснювали капітальний ремонт будинку перекрили дах шифером, провели опалення, водопостачання, електрику та привели до належного стану господарські будівлі і споруди літню кухню, сараї, поставили огорожу, відновили ворота, та звільнили земельну ділянку від бурянів, сміття та інше. В цьому їм допомагали батьки та сестра відповідача, а також рідні брати позивача. Після закінчення ремонту восени 2011 року позивачка з відповідачем та її сином від першого шлюбу вселилися у домоволодіння. Наприкінці 2014 року шлюбні відносини з відповідачем погіршилися, вони припинили шлюбні відносини. Враховуючи, що в період спільного проживання з відповідачем однією сімєю без шлюбу, позивачка перебувала у іншому шлюбі, який було розірвано рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2010 року, що набрало законної сили 06.09.2010 року, тому позивач просила суд встановити факт її проживання з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з 07.09.2010 року до дня реєстрації їх шлюбу 20.11.2011 року, поділити спільне сумісне майно - домоволодіння № 287 по вул. Грінченка у м. Дніпропетровську та визнати за нею та за відповідачем право власності по 1/2 частині домоволодіння № 287 по вул. Грінченка у м. Дніпропетровську за кожним, припинивши їх право спільної сумісної власності на вказане домоволодіння. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на той факт, що сторони дійсно разом проживали з кінця 2009 року, проте їх стосунки не були сімейними, оскільки вони не мали спільного бюджету та господарства, відповідач часто був у відрядженнях, після повернення з яких ночував у своїх батьків. Їх стосунки були як у чоловіка і жінки, які зустрічаються. Будинок відповідач купив за власні кошти, які він мав від заняття підприємництвом та з інших джерел. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що у вересні 2009 року позивачка переїхала до м. Дніпропетровська в трикімнатну квартиру [ADDRESS], яку орендувала разом зі своїми двома рідними братами та зайняли по одній кімнаті кожен. Сторони наприкінці 2009 року стали разом проживати однією сімєю без укладення шлюбу в кімнаті позивачки у вказаній трикімнатній квартирі та вести домашнє господарство, побут і спільний бюджет, який складався з її заробітної плати та заробітку відповідача. На той час позивач перебувала у шлюбі з іншим чоловіком та рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2010 року, що набрало законної сили 06.09.2010 року, шлюб між позивачкою і [PERSON] був розірваний. 19 липня 2011 року позивачка та відповідач подали заяву про державну реєстрацію шлюбу до Амур-Нижньодніпровського відділу РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується повідомленням Амур-Нижньодніпровського відділу РАЦС від 06.05.2015 року, тому відповідно до положень ст. 28 СК України стали вважатись нареченими. Після подання заяви до органу РАЦС про реєстрацію шлюбу та під час проживання сторін однією сімєю і ведення спільного побуту, 08 серпня 2011 року було придбане за 53064 грн. домоволодіння № 287 по вул. Грінченка у м.Дніпропетровську за договором купівлі-продажу на імя відповідача [PERSON]. 20 серпня 2011 року Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №641, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Наприкінці 2014 року шлюбні відносини між сторонами погіршилися, вони припинили шлюбні відносини і рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.04.2015 року, що набрало чинності 21.04.2015 року, шлюб між ними був розірваний. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що знайомі з позивачем і відповідачем з початку 2010 року, відколи [PERSON] стала разом проживати з [PERSON] (братом позивачки). У орендованій трикімнатній квартирі [ADDRESS] проживали: в одній кімнаті - [PERSON] з [PERSON], в другій [PERSON] (брат позивачки) зі своєю дружиною [PERSON], в третій позивач з відповідачем та сином позивача [PERSON]. Свідки вказали, що на час знайомства позивачка і відповідач вже разом проживали однією сімєю та вели спільно побут, навесні-початку літа 2010 року відбувся обмін кімнатами: позивачка з відповідачем зайняли більшу кімнату в квартирі, придбали двоспальне ліжко для себе та диван для сина позивача [PERSON], а їх кімнату зайняли [PERSON] з нареченою [PERSON] При цьому сторони вели спільне господарство, сплачували разом їхню частину за оренду квартири. Позивач і відповідач мали намір одружитися і купити будинок для проживання їх сімї. З весни 2011 року позивачка і відповідач оглядали варіанти будинків та в подальшому придбали будинок і зареєстрували шлюб. До середини осені 2011 року позивачка з відповідачем робили ремонт в будинку, в який переїхали разом з сином позивачки Дмитром. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що відповідач на автомобілі привозив і забирав з роботи позивача, впевнені, що вони разом проживали однією сімєю. Свідок [PERSON] і [PERSON] вказали, що бували в гостях у позивачки і відповідача, разом відмічали свята та їм відомо, що позивачка з відповідачем оглядали варіанти купівлі будинку та після придбання робили ремонт. Свідки [PERSON] і [PERSON] (брати позивача) пояснили, що з кінця 2009 року відповідач став проживати з їх сестрою (позивачкою) у окремій кімнаті в квартирі, в якій дві інші кімнати займали [PERSON] з дружиною та [PERSON] один проживав у кімнаті, а з лютого 2010 року з [PERSON] Позивач з відповідачем проживали однією сімєю, мали спільний побут, навесні 2010 року були придбані двоспальне ліжко та диван для сина позивачки Дмитра, коли позивачка з відповідачем зайняли більшу кімнату в квартирі. Свідки вказали, що проживаючи в квартирі три сімї кожна сімя займала по кімнаті, та вони з відповідачем, як чоловіки, проводили звірку рахунків за квартиру, яку винаймали, продукти харчування, засоби гігієни та інше. Відповідач з їх сестрою збиралися одружитися та придбавався будинок для проживання їх сімї. З липня по жовтень 2011 року позивачка з відповідачем здійснювали капітальний ремонт будинку перекрили дах шифером, провели опалення, водопостачання, електрику та привели до належного стану господарські будівлі і споруди літню кухню, сараї, поставили забір (оскільки огорожа була взагалі відсутня), відновили ворота, та звільнили земельну ділянку від бурянів, сміття та інше. В цьому їм допомагали батьки та сестра відповідача, а також вони, рідні брати позивачки. Після закінчення ремонту восени 2011 року позивачка з відповідачем та її сином [PERSON] вселилися у домоволодіння. При цьому свідок [PERSON] (брат позивачки) пояснив, що йому було відомо, що відповідач ще до проживання з його сестрою хотів купити будинок, мав гроші, однак йому невідомо яку суму мав відповідач та за скільки було придбано домоволодіння. В той же час, свідок [PERSON] вказав, що будинок купувався для проживання сімї позивачки і відповідача. Свідки [PERSON], [PERSON] (батьки відповідача), [PERSON] (сестра відповідача) в судовому засіданні пояснили, що з осені 2009 року відповідач став зустрічатися з позивачкою, а постійно проживав у їх будинку і тільки деколи залишався ночувати у позивачки. Навесні 2010 року відповідач їх познайомив з позивачкою, з якою прийшов до них додому та яку представив як свою дівчину. З весни 2010 року відповідач частіше став ночувати у позивачки у квартирі [ADDRESS], а у їх будинок приїжджав ночувати після відряджень (приблизно раз-два на неділю). З літа 2010 року відповідач майже жив разом з позивачкою, однак продовжував після відряджень приїжджати інколи на ніч, вважають, що він постійно не проживав з позивачкою, не вів спільно домашнє господарство і бюджет. Вказали, що відповідач ще до знайомства з позивачкою збирався купити для себе будинок та мав гроші, так як працював приватним підприємцем та частину грошей йому дав дідусь. Влітку їм стало відомо, що відповідач одружується з позивачкою. Зі слів відповідача їм відомо, що перед купівлею будинок оглядав тільки сам відповідач, а потім разом з батьком. Будинок був придбаний за гроші відповідача, оскільки грошей у позивача не було. Свідки також вказали, що будинок придбавався для проживання сімї відповідача. Ремонт будинку здійснювали вони та відповідач, а позивачка тільки прибирала сміття, брати позивачки допомагали встановлювати опалення та каналізацію. Свідкок [PERSON] пояснила, що є сусідкою сторін по спірному домоволодінню, у домоволодінні № 287 по вул. Грінченка ніхто не проживав приблизно 10 років, воно знаходилось у занедбаному стані, у будинку не було світла, газу, води, каналізації, вікна і двері були побиті та на території домоволодіння було звалище сміття, буряни та ін. У неї знаходились ключі від будинку, які брала ріелтор, з якою був відповідач, який оглядав домоволодіння, позивачку при огляді будинку вона не бачила. Після придбання будинку, робили ремонт, тоді вона побачила позивачку. За змістом ст.\~3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що до 06.09.2009 року позивачка перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі, суд вважає встановленим, що сторони по справі з 07.09.2010 року по день реєстрації шлюбу 20.08.2011 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільно господарство та були обєднані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Доводи відповідача, що він не проживав з позивачкою однією сімєю, не мав спільного побуту та бюджету, а тільки часто залишався в квартирі, суд відноситься критично та не приймає до уваги, оскільки спростовуються здобутими судом доказами в ході розгляду справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення\~глави 8 СК України. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Спірне домоволодіння № 287 по вул. Грінченка у м. Дніпропетровську було придбане під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах. Належних доказів, які свідчили б про придбання вказаного домоволодіння за особисті кошти відповідача, відповідачем надано не було. Позивачка зазначений факт заперечує. Не свідчить про вказане і заява відповідача при укладенні договору купівлі-продажу спірного домоволодіння, про те, що він у шлюбі не перебуває і осіб, які могли б поставити питання про визнання права власності на грошові кошти, чи їх частку, у тому числі й відповідно до ст.65, 74, та 97 СК України немає, оскільки він дійсно у зареєстрованому шлюбі з позивачкою на той час не перебував, однак проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу, тому його заява є лише його твердженням. Відповідно до\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 СК України\~передбачає, що\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи питання про поділ майна суд бере до уваги, що при встановленні обставин, вказаних в ст.74 СК України презюмується, що набуте в цей період майно є спільною сумісною власністю. Таким чином, оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час придбання спірного домоволодіння, а тому є всі підстави для задоволення позову, а саме підлягає встановленню факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу сторін по справі з 07.09.2010 року по день реєстрації шлюбу 20.08.2011 року, у звязку із чим підлягає поділу спільне сумісне майно - домоволодіння № 287 по вул. Грінченка у м. Дніпропетровську та слід визнати за сторонами право власності по 1/2 частині домоволодіння № 287 по вул. Грінченка у місті Дніпропетровську за кожним з них. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Outcome: approved