Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 31650,21 грн. Підставою свого позову позивач зазначає неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору №159нп від 04.01.2013. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15.01.2019 провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, однак останні до судового засідання не зявилися, про наявність поважних причин для цього суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили, відзиви на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не предявили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку із розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 січня 2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] (далі відповідач-1) було укладено кредитний договір №159нп (далі кредитний договір), згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачу-1 кредит у сумі 8200,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості на споживчі цілі (п. 1.1) Відповідно до п.2.1 кредитного договору кредит надається строком на 25 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. Згідно до п.п. 2.2, 2.3 кредитного договору кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит в строк не пізніше 3 банківських днів від дати підписання цього договору, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного в п. 2.1. цього договору. Пунктами 3.1 договору, передбачено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 70 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступне чергу сума кредиту, що передбачено п.3.5 кредитного договору. Відповідно до п. п. 3.7, 3.8 кредитного договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитором з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту. Згідно п. 5.1.3 кредитного договору відповідач зобовязався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Відповідно до п.п. 6.1., 6.2 кредитного договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Статтею 21 цього Закону передбачена господарська діяльність кредитної спілки, яка полягає, зокрема, у наданні кредитів своїм членам і залученні на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки. Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ст. 627 ЦК України обрав для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклав договір на запропонованих вказаних кредитною спілкою умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи в кредитних договорах. [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитного договору №159 від 04.01.2013 та графіком платежів за кредитним договором, про що свідчить його підпис. Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача - на отримання кредиту, а з боку позивача - на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом. Судом встановлено, що свої зобовязання за спірним кредитним договором КС «Імперіал ЛТД» виконала, надавши відповідачу-1 кредит у розмірі 8200,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 04.01.2013. В якості забезпечення виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] (далі відповідачем-2, поручителем-1) був укладений договір поруки №159нп/1 від 04.01.2013 (далі договір поруки). Також, між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON] та [PERSON] (далі відповідачем-3, поручителем -2), був укладений договір поруки №159нп/2 від 04.01.2013. Відповідно до п. 1.1. договорів поруки, які є ідентичними за своїм змістом, поручителі зобовязуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором №159нп від 04.01.2013, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 2.1. договорів поруки передбачено, що у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителів виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 3.1. договорів поруки, поручителі відповідають по зобовязаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Пунктом 3.2 договорів поруки передбачено, що солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Положеннями п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договорів поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором, порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.2 цього договору, не предявить вимоги до поручителя, не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання. 27 листопада 2018 року між КС «Імперіал ЛТД» (надалі Цедент) та [PERSON] (надалі Цесіонарій) був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за кредитним договором №159нп від 04.01.2013, укладеним між Цедентом і [PERSON]. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 08.12.2018 утворилася заборгованість за договором, яка складає 31660,21 грн. (сума позовних вимог -31650,21 грн.), у тому числі: заборгованість зі сплати основного боргу 6191,43 грн. (сума позовних вимог 6181,43 грн.), заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом 25468,78 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. За змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612\~ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до пунктів 3.3, 3.4, 3.5 кредитного договору, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього договору. Якщо дата здійснення чергових платежів згідно графіка платежів припадає на вихідний (святковий, неробочий) день, то здійснення платежів відбувається на наступний за вихідними (святковими, неробочими) днями робочий день кредитодавця і це не вважається порушенням графіка платежів. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступне чергу сума кредиту. Пунктом 5.4.3 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів за користування кредитом на строк, що перевищує один календарний місяць, або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків від суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. [PERSON] Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі №10/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що при укладанні договору сторони визначилися, що КС «Імперіал ЛТД» надає [PERSON] кредит строком на 25 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту, якою є 04.01.2013 згідно видаткового касового ордеру, тому суд приходить до переконання, що позивач має право вимагати повернення заборгованості за відсотками за договором, яка утворилася станом на 04 лютого 2015 року - кінець строку дії договору. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 28.02.2015 нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 10796,46 грн. При цьому, з розрахунку також вбачається, що відповідачем-1 за період з 04.01.2013 по 08.12.2018 за користування кредитом було сплачено відсотків на загальну суму 13779,66 грн., що на 2983,20 грн. перевищує суму нарахованих відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування. З огляду на викладене, враховуючи умови кредитного договору, а саме п. 3.5, згідно якого погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступне чергу сума кредиту, різниця між нарахованими та сплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 2983,20 грн., повинна бути зарахована в рахунок сплати заборгованості зі сплати основного боргу (тіла кредиту). За таких підстав, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за спірним кредитним договором становить 3198,23 грн. і складається із заборгованості за основним боргом. При вирішенні позову суд враховує також, що відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 541 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON] та [PERSON] як фінансові поручителі відповідно до умов договорів поруки, зазначених вище, мають відповідати за зобов'язаннями боржника за кредитним договорам №159нп від 04.01.2013. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про існування правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором №159 нп від 04.01.2013 у сумі 3198,23 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом 3198,23 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0434029 є інвалідом другої групи та відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 25,87 грн. з кожного пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а витрати по сплаті судового збору у розмірі 690,79 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial