Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про встановлення батьківства та стягнення аліментів, який двічі уточнювала під час розгляду справи та в якому зазначила, що з 16 червня 2011року по жовтень 2012 року у неї з відповідачем були близькі та інтимні відношення, від яких [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач має родину, у зв'язку з чим за взаємною згодою з відповідачем, в свідоцтві про народження дитини було здійснено запис «[PERSON]», по-батькові дитині позивач записала свого батька «[PERSON]». Відповідач не заперечував раніше і визнавав своє батьківство відносно сина, але відмовлявся зареєструвати дитину на своє ім'я, зазначивши що він є пенсіонером, у нього друга родина та пообіцяв надавати щомісячну матеріальну допомогу у розмірі 300 грн. Після жовтня 2012 року відповідач помирився зі своєю родиною та перейшов до неї мешкати, припинивши утримувати та виховувати сина. На даний час син [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримування дитини, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач просить визнати батьком дитини [PERSON], [INFO], виключити запис з актового запису про народження дитини про батька дитини «[PERSON]», внести зміни в актовий запис про народження дитини, стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання їх сина, щомісячно, в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти на її користь її утримання, щомісячно, в розмірі 1/6 частини із всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною трирічного віку, стягнути з відповідача на її користь понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви та за заяву про забезпечення позову та оплату за проведення судово-генетичної експертизи. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позові, просили його задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяв, клопотань до суду від нього не надходило. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідач постійно допомагав позивачу, остання деякий час проживала з ним в його будинку і кошти йшли на її утримання. Відповідач пояснює, що позивач народила дитину лише для себе, без згоди відповідача. Позивачу було відомо, що він одружений і на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх онуків, оскільки помер їх батько. Також зазначив, він є пенсіонером і має багато проблем зі здоров'ям, витрачає близько 400 грн. в місяць на лікування; проживає в приватному будинку, витрачає значні суми на оплату комунальних послуг. Не заперечував проти задоволення позову в частині встановлення батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини, позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнав в частині стягнення ? частки із всіх доходів на утримання дитини; в частці стягнення аліментів на утримання матері дитини і стягнення коштів, витрачених позивачем на судові витрати просив відмовити. Представник третьої особи Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника та в разі задоволення позовних вимог просив у рішенні суду вичерпно вказати повні відомості щодо внесення змін до актового запису про народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою відповідача. Позивач є знайомою батька та деякий час проживала з батьком по вул. Чарівній. Влітку 2011 року позивач проживала у батька в будинку. Батько позивача працював разом з відповідачем і вони товаришували. Їй відомо про хрещення дитини, її батько допомагав дитині як хрещений. Про те що її батько має ще дитину, в її родині стало відомо лише після отримання позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є племінницею позивача. Відповідач є другом її діда, вони разом працювали. Їй відомо, що позивач народила дитину від відповідача, оскільки у тих були інтимні стосунки з літа 2011 року. Відповідач приходив до позивача, провідував дитину. Деякий час вони мешкали разом. З квітня 2014 року по липень 2014 року позивач разом з дитиною проживала з відповідачем за місце проживання останнього. Рік тому її дід дізнався, що відповідач є батьком дитини, після чого між ними почалися сварки. Їй невідомо, чи допомагав відповідач матеріально позивачу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1,2 ст.128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] в м. Запоріжжя, його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON], запис про батька зазначений відповідно до ст.135 СК України (а.с.4). Згідно довідки з центру обслуговування абонентів, дитина проживає разом з матірю [PERSON] (а.с.5). Під час розгляду справи відповідач визнав, що [PERSON], [INFO] є його сином. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що відповідачем визнано батьківство відносно сина [PERSON], [INFO], позовні вимоги в частині визнання батьківства підлягають задоволенню. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є пенсіонером, знаходиться на обліку в УПФУ в Шевченківському районі та отримує пенсію за віком за списком №1 та розмір пенсії складає близько 2400 грн. на місяць (а.с.45). Має хронічні захворювання, що підтверджується наданими суду довідками (а.с.46, 107-112) і потребує витрат на придбання ліків. Суд критично ставиться до посилання відповідача щодо находження на його утриманні двох неповнолітніх онуків, оскільки дана обставина не підтверджена жодним доказом. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, який дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками та аліменти підлягають стягненню відповідно до ст. 191 СК України з 18.11.2014 року. Також, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку. З урахуванням вимог ст.191 СК України аліменти на утримання підлягають стягненню з 28.11.2014 року, а саме з часу подання до суду уточнених позовних вимог. Що стосується позовних вимог про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України зазначені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що сплата судового збору у випадку, передбаченому підпунктом 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, за подання до суду заяви про забезпечення доказів здійснюється лише за умови, що така заява розглядається у процесуальному порядку, визначеному статтею 135 ЦПК, а не за подання клопотань про витребування доказів (виклик свідків, призначення експертизи, витребування письмових чи речових доказів тощо), які розглядаються відповідно до статті 130 ЦПК у попередньому судовому засіданні чи статті 168 ЦПК у судовому засіданні. Пунктом 45 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ роз'яснено, що після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. Враховуючи, що на початку розгляду справи відповідачем та його представником не визнавались позовні вимоги щодо визнання батьківства відносно малолітнього [PERSON], судом за клопотанням позивача та за погодженням з представником відповідача 12.12.2014 року було призначено судово-генетичну експертизу. НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області на виконання ухвали суду було призначено експертизу на 10 годину 13 січня 2015 року та позивачем оплачено кошти у розмірі 7614,00 грн. за виконання даної експертизи. В зазначений час відповідач для проведення експертизи не з'явився і подальшому визнав позовні вимоги про визнання батьківства, але позивачем були понесені витрати на проведення експертизи. Отже, судові витрати понесені позивачем у розмірі 243,60 грн. за подання до суду позовної заяви та у розмірі 7614,00 грн. за проведення судово-генетичної експертизи підтверджені наявними в матеріалах справи квитанціями та підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial