Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця м. Борислав на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видій його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 01 січня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття, також просить компенсації аліментів за період з моменту розірвання шлюбу від 25 жовтня 2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який 25 жовтня 2011 року розірвано. В шлюбі народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Відповідач працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Добровільно домовитись із відповідачем про його участь в утриманні дітей не може, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали в суд заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено, відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] і не заперечує проти сплати аліментів на їхнє утримання. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст. 7 СК України). Щодо вимоги про стягнення з відповідача грошової компенсації аліментів за період з моменту розірвання шлюбу від 25 жовтня 2011 року, позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до частини другої статті 191 СК України позивач не надала суд допустимих і належних доказів звернення до відповідача з вимогою про сплату аліментів у межах минулого періоду та його ухилення від їх сплати. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З огляду на вищенаведене, враховуючи матеріали справи, майновий стан відповідача, суд приходить до висновку, оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дітей, чим порушує права позивачки та дітей, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дочок в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дітей. Такий розмір стягування аліментів не суперечитиме інтересам дитини та відповідача, який має регулярний щомісячний заробіток. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial