Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтувавши його тим, що 17.08.2005 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № HEH0GF00001531, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк 240 місяців по 17.08.2025 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 26727,00 дол. США, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та комісії у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати плюс сума, розрахована у відповідності до п.3.11 договору. 18.11.2011 року між ними було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої було вирішено внести зміни в договір та викласти п. 1 в наступній редакції: «банк зобов'язувався надати позивачу кредитні кошти на строк з 17.08.2005 року по 17.08.2025 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 28922,35 дол. США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,00% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 договору». Вважає, що зазначені вищу умови договору та додаткової угоди в частині визначення комісії у розмірі 0,22% є порушенням діючого в Україні законодавства про захист прав споживачів, а нарахування відповідачем винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту щомісячно є необґрунтованими. Згідно з умовами договору вона мала на меті отримати грошові кошти та сплатити проценти, а послуга у вигляді фінансового інструменту банком була нав'язана, вона грошові кошти отримала суму у розмірі 26727,00 дол. США, втім жодних послуг з отримання фінансового інструменту не отримала, проте зобов'язана щомісячно за них сплачувати. Просила суд захистити право споживача на отримання якісних банківських послуг від ПАТ КБ «Приватбанк»; внести зміни у п. 1 кредитного договору №HEH0GF00001531 від 17.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» та викласти його в наступній редакції: «Банк зобов'язувався надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк 240 місяців по 17.08.2025 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 26727,00 дол. США з наступною метою: на придбання нерухомості (двокімнатної квартири загальною площею 49,5 кв.м., розташованою за адресою [ADDRESS]) у розмірі 20700,00 дол. та на оплату страхових платежів у розмірі 6027,00 дол. США зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту»; внести зміни пп.1 п.3 додаткової угоди до кредитного договору №HEH0GF00001531 від 17.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» та викласти його в наступній редакції: «Банк зобов'язаний надати позичальникові кредитні кошти на строк з 17.08.2005 року по 17.08.2025 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 28922,35 дол. США на наступні цілі: 20700,00 дол. США на придбання нерухомості, а також у розмірі 8222,35 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.2.1.3, 2.2.7 договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважати період з «17» по «24» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплат, починаючи з 18.11.2011 року, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 306,43 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до Графіку погашення кредиту (Додаток №1)». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважала, що позивач пропустила строк позовної давності із зверненням до суду з позовом про внесення змін до кредитного договору та додаткової угоди. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.08.2005 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №HEH0GF00001531, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк 240 місяців по 17.08.2025 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 26727,00 дол. США на наступні цілі: на придбання нерухомості (двокімнатної квартири загальною площею 49,5 кв.м., розташованою за адресою [ADDRESS]) у розмірі 20700,00 дол. США та на оплату страхових платежів в сумі 6027,00 дол. США зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та комісії в розмірі 0,22% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати плюс сума, розрахована відповідно з п.3.11 договору. 18.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №HEH0GF00001531 від 17.08.2005 року, відповідно до умов якої зменшено суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди на 314,66 дол. США; у разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених в графіку погашення кредиту позичальник сплачує банку штраф у розмірі 314,66 дол. США; пункт 1 договору викладено в наступній редакції:банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 17.08.2005 року по 17.08.2025 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 28922,35 дол. США на наступні цілі: 5000,00 дол. США на придбання нерухомості, а також у розмірі 8222,35 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,22% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,00% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 договору. Як вбачається з кредитного договору, укладеного між сторонами, то при його укладенні сторони погодили сукупну вартість кредиту, порядок та строки погашення кредиту, у тому числі щодо сплати винагороди (комісії) за надання фінансового інструменту та при його підписанні [PERSON] своїм підписом засвідчила факт згоди з умовами договору та підтвердила, що всі його умови їй зрозумілі та не потребують подальшого тлумачення. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України). За вимогами ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Про зміну та розірвання договору сторони домовленість у будь-який час на свій розсуд незалежно від наявності підстав порушення договору, а тому посилання відповідача про пропуск строку позовної давності є необґрунтованим. Матеріалами справи підтверджено, що при укладенні кредитного договору № HEH0GF00001531 від 17.08.2005 року та додаткової угоди № 1 від 18.11.2011 року до кредитного договору № HEH0GF00001531 від 17.08.2005 рокусторонами було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаних договорів усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Отже посилання [PERSON] щодо неправомірності сплати щомісячної винагороди (комісії) за використання фінансового інструменту в розмірі 0,22% є безпідставними. Зазначаючи, про те, що умови договору та додаткової угоди щодо здороження суми кредиту у зв'язку зі сплатою комісії є несправедливими відносно неї, [PERSON] будь-яких доказів того, що при підписанні даного договору та його умов її воля формувалась не вільно або не відповідала її волевиявленню не надала та на наявність таких не вказувала. При цьому підписавши договір, додаткову угоду, будь-яких зауважень, про те, що їй не зрозумілі розрахунки, наведені в угоді та графіку погашення заборгованості не висловлювала та продовжувала сплачувати платежі у відповідності до вказаного графіку. Зважаючи на викладені обставини, а також те, що позивачем не надано суду належних доказів і не доведено інших підстав, передбачених законом для внесення змін до кредитного договору та додаткової угоди, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed