Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 08.04.2017 року, шлюб зареєстровано у Комунарському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 181. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, сторони проживають окремо одне від одного. Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини не надає, аліменти на користь третіх осіб не сплачує, офіційно працевлаштований на ПАТ «Запоріжсталь» отримує регулярно заробітну плату. У позові позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1921 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.04.2017 року, який був зареєстрований у Комунарському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 181, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, сторони проживають окремо одне від одного. Позивач на даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином, до досягнення ним 3-річного віку, малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, про що свідчить копія довідки про реєстрацію місця проживання (а.с.6). Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини не надає, аліменти на користь третіх осіб не сплачує, офіційно працевлаштований на ПАТ «Запоріжсталь», отримує регулярно заробітну плату. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд при визначенні розміру аліментів на утримання дружини враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною, офіційно працевлаштований, а також те, що позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дитина проживає разом із позивачкою, тому суд вважає, що при даних обставинах з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивачкив твердій грошовій сумі у розмірі 1921 гривень щомісячно з усіх видів заробітку (доходів), до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 29.03.2019 року. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved