Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій просить, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №53 в будинку №7 по вул. Симоненка у місті Вишгород та примусово зняти його з реєстраційного обліку в її квартирі. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником квартири №[ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідач, однак [PERSON] з моменту реєстрації та на час звернення до суду в квартирі не проживає. У позивача виникають проблеми з надмірною платою комунальних послуг, які нараховують на кількість прописаних осіб. За таких обстави позивач звернулась до суду за захистом свої прав. Ухвалою суду від 08.12.2017 року відкрито провадження по справи та призначено до розгляду. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, від 20.10.1993 року виданого виконкомом Вишгородської міської ради, [PERSON] являється власником квартири №[ADDRESS] (Симоненка) в м. Вишгород. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Вишгородської міської ради №3080 від 25.10.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Як вбачається, з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], за адресою [ADDRESS], від 25.10.2017 року складеного депутатом Вишгородської міської ради [PERSON], [PERSON], [INFO], за даною адресою не проживає та не проживав. Відповідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача, за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. При відсутності понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено. Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з цим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою та про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи те, що відповідач більше шести років не проживає у [INFO], не виконує обовязки по утриманню житлового будинку, не сплачує поточні комунальні платежі, суд вважає встановленим, що відповідач понад шість місяців не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин, у звязку із чим є таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, у звязку із чим позовні вимоги в частині визнання таким, що втратив право користування житловим приміщення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявленої позовної вимоги про примусове зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі №53по вул. Симоненко у місті Вишгороді, дана вимога не підлягає задоволенню оскільки, визнання особи такою, що втратила право користування житлом тягне за собою підставу для звернення позивача до відповідного органу для зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Крім того, суд звертає увагу, що в постанові від 16.01.2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстрації обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial