Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом Виконавчого комітету Металургійної районної у місті [PERSON] Ріг ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням виконкому [PERSON] було надано земельну ділянку розміром 18 м.кв. для будівництва гаража - стоянки по вул. ХХІІ Партзїзду ([PERSON]) в м. Кривий Ріг. [PERSON] на наданій земельній ділянці було побудовано гараж №413 за вище вказаною адресою, яким він постійно користувався. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина - [PERSON], яка померла 21.12.2012 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на гараж. Тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на гараж, який розташований на дворовій території будинку № 53 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ Партзїзду ([PERSON]). Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надав до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що рішенням\~Виконкому Дзержинської\~районної Ради\~депутатів м.\~Кривого Рогу\~№ 23/280\~від 13.05.1977\~року [PERSON]\~було надано\~земельну ділянку\~розміром 18 м2 для будівництва гаража-стоянки по вул. ХХІІ Партзїзду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (а.с. 5). Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «ХХІІ Партзїзду» змінено на вулицю «Віталія Матусевича». [PERSON] було побудовано гараж, який розташований за адресою: вул. ХХІІ Партзїзду, 53 (дворова територія) гараж № 413, що підтверджується повідомленням КП «Криворізьке БТІ» №84819 від 16.01.2006 року (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] 04.12.1994 року помер (а.с. 13, зворот). 31.12.2012 року померла дружина [PERSON] [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до заповіту від 22.12.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] за життя заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с.16). \~ \~ \~ \~[PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Між тим, постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори від 15.07.2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ Партзїзду, 53 (дворова територія), гараж №413, після смерті [PERSON], яка померла 31.12.2012 року позивачу відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлювального документу (а.с. 17). За ст. 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно. Пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~р.\~№ 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Частиною 1 ст. 1223 ЦК передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.\~1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Враховуючи, що право позивача на спадкове майно не визнається, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно в нотаріальному порядку, що свідчить про наявність порушеного права, суд, з метою захисту порушених та невизнаних прав позивача, приходить до висновку про задоволення позову та визнанні права власності на майно.

Outcome: approved