Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за проданий товар в розмірі 1815,00 грн., та зазначила, що вона є фізичною особою-підприємцем, займається реалізацією продуктів харчування, для цього орендує місце на центральному ринку м. Краснограда. На протязі 2011 року відповідачка неодноразово брала у неї продукти харчування в борг, при цьому гроші за придбаний товар не платила, так як між ними була домовленість про те, що вона поверне гроші пізніше. Позивач вказує, що неодноразово зверталася до відповідачки, щоб вона повернула борг по сплаті взятого в неї товару, але вона кожного разу під будь-яким приводом кошти їй не повертала. В березні 2012 року [PERSON] звернулася із заявою до Красноградського РВ ГУ МВС України в Харківській області з приводу неправомірних дій [PERSON] по поверненню нею боргу в сумі 1815,00 грн. ДІМ Красноградського РВ Войцуном С.В. була винесена постанова про відмову в порушені кримінальної справи проти відповідачки. Як вбачається з даної постанови відповідач визнала, що дійсно неодноразово брала в позивача в борг продукти харчування, не розраховувалася за них і гроші не віддавала, вона визнала суму боргу в розмірі 1815,00 грн. і зобов'язалась віддати їй борг як тільки в неї з'являться гроші. Але до цього часу їх не повернула. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлений в установленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. На протязі 2011 року [PERSON] неодноразово брала у позивача в борг продукти харчування, але кошти за придбаний товар так і не повернула, не зважаючи на звернення позивача. В березні 2012 року [PERSON] звернулася із заявою до Красноградського РВ ГУ МВС України в Харківській області з приводу неправомірних дій [PERSON] по поверненню нею боргу в сумі 1815,00 грн. ДІМ Красноградського РВ Войцуном С.В. була винесена постанова про відмову в порушені кримінальної справи проти відповідачки, як вбачається з даної постанови відповідач визнала, що дійсно неодноразово брала в позивача в борг продукти харчування, не розраховувалася за них і гроші не віддавала, вона визнала суму боргу в розмірі 1815,00 грн. і зобов'язалась віддати їй борг як тільки в неї з'являться гроші, до цього часу їх не повернула. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушила зобов'язання. Згідно ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну проданого товару. Якщо покупець відмовився оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитись від договору купівлі-продажу. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. При зверненні до суду позивачкою були сплачені судові витрати про надання юридичної консультації в сумі 250,00 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджено квитанціями про сплату. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України: стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved