Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2 462 011,14 грн., з яких: 182 403 грн. - борг за аліментами, 2 279 608,14 грн. - пеня (неустойка) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва було задоволено позовну заяву [PERSON] та встановлено аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.08.2006 року і до повноліття сина [PERSON], а починаючи з 01 грудня 2018 року стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмір 1/4 % частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно до досягнення повноліття [PERSON], 2023 року. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-2250/06 від 06.11.2006 року, допущено негайне виконання судового рішення. Постановою ДВС Шевченківського району було відкрито виконавче провадження. Протягом всього періоду виконавчого провадження державними виконавцями вчинялись дії щодо примусового виконання згаданого рішення суду копії відповідних постанов, про які боржника повідомляли шляхом надсилання копій відповідних документів. Проте рішення суду боржник не виконував і тому Позивач подала повідомлення про злочин, на підставі якого було внесено запис до ЄДРР, витяг з якого доданий. Станом на дату подання цієї заяви Відповідач (Боржник) продовжує ухилятися від виконання рішення суду. Позивач звернулась до державної виконавчої служби та отримала довідку, копію якої додано до цієї заяви, відповідно до якої борг за аліментами станом на 01 травня 2017 року становить 182083,00 грн. У 2016 році Боржником було частково погашено заборгованість, а тому станом на дату подання цієї заяви борг становить 177323 грн. В зв'язку із несплатою відповідачем аліментів на утримання дитини, позивач змушена звернутися із даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, поважність причин неявки суду не повідомив, заперечень та клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, представника до суду не направив. Відзив на позов не подавався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК Українисуд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що за рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 06.11.2006 р. (справа № 2-2250-1/06) було задоволено позовну заяву [PERSON] та стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.08.2006 року і до повноліття сина [PERSON], а починаючи з 01 грудня 2018 року стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмір 1/4 % частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно до досягнення повноліття [PERSON], 2023 року. На підставі вказаного рішення суду Солом'янського районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №2-2250/06 від 06.11.2006 року, та допущено негайне виконання судового рішення. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 05.11.2018 року на підставі виконавчого листа №2-2250/06 від 06.11.2006 року відкрито виконавче провадження № 9857630 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості від 30.08.2018 року за вих.№ 1204/20, складеної старшим державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів за період з 05 листопада 2008р. по 01червня 2017р. складає 182 083,00 грн. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 21.02.2018 року було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON], щ отримує дохід у ТОВ «Фінансово-будівельна компанія «ПАГОДА», якою здійснювалися відрахування із доходів боржника в розмірі 33,33% - поточних аліментів та 16,67% до погашення суми боргу, що станом на 01.02.2018 року становить 209 460,000 грн. Як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина сторін здобуває освіту у ДЗ «Київський коледж зв'язку», що підтверджується укладеним договором та додатковою угодою. Згідно довідки про розрахунок заборгованості, складеної головним державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01 липня 2018 р. складає 181 776,83 грн. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментах, позивач вказує на те, що відповідач не виконує рішення суду, яким стягнуто з нього аліменти на утримання дітей. Розмір заборгованості по аліментах, який підлягає стягненню, визначений державним виконавцем, а тому позивач просить суд стягнути вказаний розмір. Вирішуючи вимоги позивача в цій частині, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, виходячи з такого. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Тим самим, чинне законодавство передбачає стягнення аліментів, а не заборгованості по аліментах. Судом достеменно встановлено, що стягнення аліментів з відповідача на користь позивача відбувається в межах відкритого виконавчого провадження. Відповідно до вимог ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до вимог ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду станом на час розрахунку заборгованості (05 листопада 2008 р. - 01 червня 2017р.) був передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. За таких обставин, сума заборгованості, що утворилася внаслідок невиконання рішення, підлягає стягненню державним виконавцем на стадії виконавчого провадження. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що аліменти на користь позивача вже стягнуті рішенням суду від 06.11.2006 р., дане рішення має виконуватись до досягнення дитиною повнолітня, заборгованість обчислена державним виконавцем, а тому повторному стягненню заборгованість не підлягає. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Між тим, відповідно до ст.196 ч.1 СК України (в редакції Закону № 2037-VІІ від 17.05.2017 р.), що є чинною з 05.07.2017 р., розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів не може бути більшим 100 відсотків самої заборгованості по сплаті аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Разом з тим, відповідач в судове засідання не з'явився, доказів в порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, про те, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від нього причин, суду не надав, доводів позивачки не спростував. А відтак, суд виходить з того, що позивач має право на стягнення пені за прострочення сплати відповідачем аліментів. Розраховуючи розмір пені, суд виходить з такого. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018р. у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз'яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. При розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення в кожному місяці. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. А відтак, загальна сума пені за період з 05.11.2008 р. по 31.05.2017 р. становить: (443х1%х25) + (569х1%х31) +(931х1%х31) + (955х1%х28) + (1034х1%х31) + (1049х1%х30) + (1022х1%х31) + (1094х1%х30) + (1107х1%х31) + (1042х1%х31) + (1083х1%х30) + (1075х1%х31) + (1050х1%х30) + (1228х1%х31) + (990х1%х31) + (1007х1%х28) + (1123х1%х31) + (1087х1%х30) + (1098х1%х31) + (1197х1%х30) + (1193х1%х31) + (1144х1%х31) + (1162х1%х30) + (1178х1%х31) + (1206х1%х30) + (1391х1%х31) + (1151х1%х31) + (1185х1%х28) + (1298х1%х31) + (1307х1%х30) + (1287х1%х31) + (1366х1%х30) + (1390х1%х31) + (1352х1%х31) + (1357х1%х30) + (1376х1%х31) + (1389х1%х30) + (1606х1%х31) + (1383х1%х31) + (1435х1%х29) + (1526х1%х31) + (1531х1%х30) + (1499х1%х31) + (1543х1%х30) + (1567х1%х31) + (1542х1%х31) + (1531х1%х30) + (1563х1%х31) + (1563х1%х30) + (1789х1%х31) + (1520х1%х31) + (1563х1%х28) + (1666х1%х31) + (1666х1%х30) + (1671х1%х31) + (1702х1%х30) + (1746х1%х31) + (1678х1%х31) + (1656х1%х30) + (1680х1%х31) + (1674х1%х30) + (1873х1%х31) + (1594х1%х31) + (1659х1%х28) + (1771х1%х31) +(1794х1%х30)+ (1757х1%х31) + (1808х1%х30) + (1880х1%х31) + (1776х1%х31) + (1787х1%х30) + (1809х1%х31) + (1831х1%х30) + (2138х1%х31) + (1795х1%х31) + (2033х1%х28) + (2105х1%х31) + (2219х1%х30) + (2110х1%х31) + (2260х1%х30) + (2300х1%х31) + (2203х1%31) + (2257х1%х30) + (2354х1%х31) + (2363х1%х30) + (2829х1%х31) + (2375х1%х31) + (2629х1%х29) + (2788х1%х31) + (2743х1%х30) + (2693х1%х31) + (2850х1%х30) + (2883х1%х31) + (2862х1%х31) + (2902х1%х30) + (2917х1%х31) + (3003х1%х30) + (3698х1%х31) + (3097х1%х31) + (3277х1%х28) + (3670х1%х31) + (3596х1%х30) + (3596х1%х31), а загалом - 54 279,4 грн. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 54 279,4 грн. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,0 грн., оскільки пропорційно задоволеним вимогам така сума дорівнюється 542,79 грн., а мінімальна ставка судового збору на час звернення позивача до суду становила 640,0 грн. На підставі викладеного, ст.ст.195, 196 СК України,

Outcome: partial