Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

\~ \~ Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 грудня 2016 року між нею і [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого остання отримала від неї грошові кошти в сумі 1 тис. доларів США. Погашення відповідачем позики за умовами договору повинно було здійснюватись в сумі 1 тис. 500 доларів США до 26 січня 2017 року. Усі умови договору позики були погоджені сторонами. Крім того, в підтвердження укладення вказаного договору отримання грошей відповідач написала боргову розписку від 26 грудня 2016 року. Від виконання обов'язків щодо повернення позики [PERSON] ухиляється, вимоги позивача про повернення вказаних коштів не виконує. У зв'язку зі спором про повернення боргу позивач звернувся в суд та просив стягнути із відповідача на її користь суму боргу в розмірі суми позики з відсотками в розмірі 39 тис. 765 грн., що станом на 10 травня 2017 року відповідно до офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 1 тис. 500 доларів США та три відсотки річних від простроченої суми за період з 26.01.2017 по 15.05.2017 - 356 грн. 43 коп.Також просила стягнути сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю,не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, та відповідно до ст. 74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за відсутності відповідача та про причини її неявки до суду не надійшли. За згодою позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору позики від 26 грудня 2016 року [PERSON] отримала від [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 1 тис. доларів США. При цьому [PERSON] зобов'язалася повернути [PERSON] до 26 січня 2017 року суму з відсотками - 1 тис. 500 доларів США. Підтвердженням передачі грошових коштів є підпис [PERSON] на борговій розписці (а.с. 6). В судовому порядку неналежність такої розписки не встановлено. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Верховного Суд України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13). Наявність у позивача розписки про отримання в борг грошових коштів вказує на невиконання відповідачем обов'язку щодо повернення позики. Доказів для підтвердження виконання відповідачем обов'язку повернути позику суду не подано. Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов'язанні строк. Згідно наведеного позивачем розрахунку сума заборгованості за договором позики від 26 грудня 2016 року в розмірі 39 тис. 765 грн., що станом на 10 травня 2017 року відповідно до офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 1 тис. 500 доларів США, та три відсотки річних від простроченої суми за період з 26.01.2017 по 15.05.2017 - 356 грн. 43 коп Правильність розрахунку наданого позивачем під сумнів не ставилася. В судовому порядку невідповідність такого розрахунку не встановлено. Враховуючи встановлені судом обставин та вимоги Закону, суд дійшов до висновку про задоволення пред'явлених вимог про стягнення боргу - в сумі 39 тис. 765 грн. за договором позики від 26 грудня 2016 року та трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 26.01.2017 по 15.05.2017 - 356 грн. 43 коп Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі.

Outcome: approved