Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку по вказаній адресі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.02.2003 року, реєстраційний номер 6-03-222427, виданим відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради. У зазначеній квартирі з 08.09.2011 року зареєстрований відповідач [PERSON]., але фактично не проживає у квартирі з травня 2014 року. Крім того, в зазначеній квартирі з 04.10.2011 року зареєстрований відповідач [PERSON]., але фактично не проживає у квартиру з квітня 2013 року і по теперішній час. Відповідачі в сімейних стосунках з позивачем не перебувають. Позивач зазначила, що [PERSON]. за період з другої половини 2014 року, а [PERSON]. з другої половини 2013 року жодного разу не зявлялися у зазначеній квартирі, всі обовязки, що випливають з оплати житлово-комунальних послуг за житлове приміщення, покладені тільки на позивача. Джерелом її доходу є пенсія за віком, і вона не в змозі іх невеликої пенсії сплачувати житлово-комунальні послуги за відповідачів. Відповідачі не зацікавлені в утриманні квартири, її догляді та втратили до неї будь-який інтерес. Речей відповідачів в квартирі не має. Ніяких домовленостей між нею та відповідачами про збереження за ними права користування житловою площею в належній їй квартирі не має. Таким чином, відповідачі за даною адресою зареєстровані, однак фактично не проживають, тому вона звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання зявилася позивач, позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні вищенаведеним. Зазначила, що відповідачі зареєстровані в ії квартирі к углонаймачі. За користування житлом та комунальні послуги не сплачують, чим порушують ії права. Місце їхнього перебування ій невідомо. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи, протии чого не заперечувала і позивач. Третя особа- Жовтневий РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області у судове засідання не зявилася, надала заяву, згідно якої просил розглядати справу без участі їх представника. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.02.2003 року, реєстраційний номер 6-03-222427, виданим відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло. (а.с. 8) Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно Довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №45 від 24.07.2015 року №1169, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON]. з 08.09.2011 року, [PERSON]. з 04.10.2011 року. (а.с. 9) Як вбачається з листа КЗОХ «Харківська міська лікарня №3», [PERSON]., [INFO], [PERSON]. [INFO], які зареєстровані за адресою [INFO] з 2013 року за медичною допомогою не зверталися, на стаціонарному лікуванні не знаходился. (а.с. 16) \~ Факт тривалого не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується актами від 02.07.2015 року, 06.08.2015 року, 24.08.2015 року складеного за участю сусідів [PERSON]і., [PERSON], [PERSON]А.( а.с.10-15). Свідки [PERSON], [PERSON] також у судовому засіданні, кожен окремо дали пояснення та підтвердили факт відсутності відповідачів у спірному житловому приміщенні, зазначили, що вони є сусідами з позивачем, квартири знаходяться в одному тамбурі. Більше року не бачили відповідачів.. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідачів у належній їй квартирі, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідачів за надані комунальні послуги, а вона, є пенсіонером за віком, і не в змозі із невеликої пенсії сплачувати комунальні послуги за відповідачів. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, враховуючи ту обставину, що відповідачі за місцем реєстрації тривалий час не проживають, позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст. 163 Житлового кодексу України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS], значаться зареєстрованими [PERSON] та [PERSON], які фактично не проживають за вказаною адресою з 2013 року, що є підставою вважати їх такими, що втратили право користування\~\~ житлом. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житлом, обґрунтованими. Що стосується вимог позивача в частині зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації за адресою [ADDRESS], суд вважає, що дані вимоги є безпідставними, оскільки являються способом виконання рішення та не входить до повноважень суду. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial