Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 03.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що був зроблено актовий запис №245 та про що видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з позовної заяви, 03.12.2011 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №245 та про що видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). У шлюбі у позивача із відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають і залишаються проживати разом із позивачем (а.с.5,6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними втрачено почуття любові один до одного. З квітня 2020 року сторони спільне господарство не ведуть та протягом року проживають окремо один від одного. Примирення між позивачем та відповідачем, а також подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Тому позивач остаточно вирішила розірвати шлюб. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом ст. 55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Outcome: approved