Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач зареєстрований в домоволодінні, яке належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМС №096351 від 24.02.2009 року та розташоване в [ADDRESS] . Вказує, що [PERSON] на даний час є її колишнім чоловіком. В спірному господарстві він зареєстрований, однак жодного дня там не проживав, що підтверджується довідкою виконкому Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 433 від 04.03.2013 року та актом обстеження господарства. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації, що позбавляє її, [PERSON], права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердивши те, що в спірному господарстві зареєстрований, однак там не проживав та не проживає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, суд встановив, що [PERSON] зареєстрований в домоволодінні, яке розташоване в [ADDRESS], що належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМС №096351 від 24.02.2009 року. З Акту обстеження місця проживання виданого Стрілецько-Кутською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області від 11.03.2013 року та довідки №433 від 04.03.2013 року вбачається, що відповідач зареєстрований в спірному господарстві, однак на даний час не проживає там, а фактично проживає в [ADDRESS] Реєстрація [PERSON] в належному позивачу домоволодінні позбавляє її права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частина 2 ст. 405 ЦК України вказує, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном(ст. 391ЦК України). Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що для зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд приходить до висновку про для задоволення позову за наявності законних на те підстав і оскільки це відповідає вимогам закону стосовно захисту права власності, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 383, 386, 387, 388, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved