Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах від яких у них народилось двоє дітей, син [PERSON] 13.07.2007р.н. і донька [PERSON] 20.08.2011р.н. Відповідач являється батьком неповнолітніх дітей, проте останній відмовляється від визнання його батьком, в зв»язку з цим позивач просить суд встановити батьківство [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON],та [PERSON], а також стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Представник третьої особи в судове засідання не «явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем були знайомі, зустрічалися та мали певні інтимні стосунки з 2005року. Встановленим є те, що позивач народила двоє дітей - [PERSON] 13.07.2007р.н. та [PERSON] 20.08.2011р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження дітей від 07.09.2011року Серія 1-ОК № 188549, та від 27.07.2007року Серія № 1-ОК 075119./а.с.3,4/ Встановленим є те, що на даний час відповідач припинив спілкування з позивачем та не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Згідно актового запису про народження № 7 від 27.07.2007року, № 10 від 07.09.2011р.. Встановленим є те, що підставою запису відомостей про батька при реєстрації народження дітей позивача, була вказівка матері дитини. Тобто, державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.22-26). Позивач в судовому засіданні пояснила, що ніколи не була заміжня, з відповідачем певний час підтримувала стосунки та народила від нього двох дітей - сина [PERSON] та доньку [PERSON] і оскільки не було зареєстрованого шлюбу між сторонами, то прізвища дітей записали по прізвищу матері. Обох дітей з пологового будинку разом з нею забирав відповідач у справі. Відповідач визнавав дітей позивача своїми. Діти називають [PERSON] батьком, проте близько трьох років тому, відповідач припинив будь-яке спілкування з позивачем та дітьми, перестав навідувати їх, не надає матеріальну допомогу на їх утримання. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що з позивачем по справі не перебував в шлюбних відносинах, мав відносини з іншими жінками. Починаючи з 2005року декілька разів зустрічався з позивачкою та мав інтимні стосунки, проте ніколи не проживав з нею за однією адресою, оскільки доглядав за пристарілим батьком та був його офіційним опікуном. На даний час відповідач ставить під сумнів своє батьківство стосовно дітей позивача та не бажає сплачувати аліменти на їх утримання. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] надали суду покази, про те, що вони не володіють інформацією чи перебував [PERSON] в близьких стосунках з позивачем у справі, та чи являється він батьком дітей [PERSON] Свідки стверджують, що відповідач раніше був одружений та має двох дітей від шлюбу, а стосовно дітей позивача, їм нічого не відомо. За письмовим клопотанням позивача по справі було призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Відповідно до висновку експерта № 270 від 19.09.2016року, біологічне батьківство відповідача у справі [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] практично доведено, з вірогідністю не менш ніж 99,99%. Зазначене підтверджено висновком судового експерта №270 від 19.09.2016 року (а.с.53-56) Відповідач та його представник не заперечили висновок вказаної експертизи, та не подали клопотання про призначення повторної експертизи. При вирішенні даної справи суд виходив з наступного. Згідно ч. 2,3,4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином, з встановлених судом обставин, зокрема, з висновку медичної експертизи, вбачається, що [PERSON] є біологічним батьком дітей - [PERSON] та [PERSON], а отже, позов в частині визнання [PERSON] батьком дітей [PERSON] і [PERSON] підлягає до задоволення. Сторони не ставили вимоги про внесення змін до актового запису про народження дітей. Також судом встановлено, що позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі, самостійно виховує та утримує двох дітей, а відповідач самоусунувся від надання допомоги дітям, батьком яких являється . Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України ,якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд врахував, що відповідач є працездатним, має дохід, житло, на утримання інших осіб аліменти не сплачує, не надав належних доказів в заперечення вимоги про стягнення аліментів саме в розмірі 1\\3 частини від всіх видів його доходу. Таким чином, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачами вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судових витрат по справі в розмірі 551,20 грн. / ст. 88 ЦПК України/, а також, згідно ст.79 ЦПК України, до складу судових витрат належать витрати сторін та їх представників, що повязані з проведенням судових експертиз. Позивачем надано квитанцію про оплату судово-медичної експертизи на суму 8827, 60 грн. (а.с.59), зазначена сума витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.135,128, 141, 180, 181,183 СК України,

Outcome: approved