Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві зазначила, що 13 лютого 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач від обов`язку утримувати дитину ухиляється. Домовленості з відповідачем щодо розміру аліментів на утримання дитини не досягнуто. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні немає, працює в Івано-Франківській міській стоматологічній поліклініці, Галицькій центральній районній лікарні та проводить підприємницьку діяльність, а тому може сплачувати аліменти в розмірі Ѕ частини від всіх своїх доходів щомісячно. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених у ньому. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частики від своїх доходів щомісячно. Суду пояснив, що працює на 0,25 ставки, доходів від підприємницької діяльності не отримує. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 2013 року (а.с.5). В шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Інформації про свої доходи позивачка суду не надала. Відповідач з його слів працює на 0,25 ставки, підприємницькою діяльністю не займається, інформації про свої доходи також суду не надав. Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відповідач зареєстрований фізичною особою підприємцем, вид діяльності: стоматологічна практика, загальна медична практика, спеціалізована медична практика (а.с.8). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач обрала спосіб присудження аліментів у частці від заробітку, тому можливість стягнення аліментів у відмінний спосіб (твердій грошовій сумі) позбавлена правових підстав. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує потреби дітей щодо належного утримання, рівень доходів сторін, стан здоров`я відповідача, наявності у позивача та відповідача непрацездатних батьків, які потребують допомоги на лікування. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В процесі розгляду справи позивачем не доведено належними доказами, що розмір аліментів повинен становити 1/2 від усіх видів доходів відповідача. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 22 жовтня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. в дохід державного бюджету. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial