Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON], 1980р.н., батьківських прав щодо його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO].; визнати за нею статус матері одиначки і зобов'язати органи РАГСУ внести відповідні зміни в свідоцтво про народження дитини. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.02.2011р. був розірваний. Цим же рішенням суду відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти на утримання спільної дитини сторін. Так, за час перебування сторін у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], який постійно проживає з матір'ю та перебуває повністю на її утриманні. Фактично з моменту припинення подружніх відносин відповідач участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його здоров'ям, морально та матеріально не підтримує. Виховним та навчальним процесом дитини з відвідування школи займається виключно матір. Дитина не знає відповідача як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Більше того, дитина має статус дитини-інваліда на основі встановленого діагнозу «ДЦП, правосторонній геміпарез», а цього року, після проведення численних обстежень було ще встановлено діагноз «епілепсія». У зв'язку з цим дитина потребує постійного лікування, профілактичних курсів масажів, систематичного обстеження в неврологічному відділенні клініки, а також оздоровлення на морі в профілактичних санаторіях, проте відповідач в даному плані взагалі не допомагає. Оскільки батько - відповідач не цікавиться своїм сином, його здоров'ям, життям та подальшою долею, належним чином матеріально не забезпечує, з метою встановлення юридичного статусу дитині, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини. Позивач подала до суду заяву в якій зазначила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить таку задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява за змістом якої останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. та водночас просить здійснювати розгляд справи з даного приводу у його відсутності. Від третьої особи Служба у справах дітей Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області також надійшло клопотання, за змістом якого просить здійснювати розгляд даної справи у відсутності представника установи, позовні вимоги підтримує. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до п.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO]., являється батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]., що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 19.01.2009р. (актовий запис № 122). Також встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.02.2011р. був розірваний та починаючи фактично з моменту припинення подружніх відносин і по даний час сторони проживають окремо, спільно господарства не ведуть, жодних відносин не підтримують. Неповнолітній син сторін проживає постійно з матір'ю та перебуває повністю на її утриманні. Як стверджує в своєму позові позивач, батько дитини - відповідач по справі не приймає жодної участі у вихованні та навчанні сина, матеріально не допомагає, не цікавиться його життям, здоров'ям та майбутнім. Згідно висновку Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області № 1104/36/1216 від 28.09.2016р. визнано за доцільне позбавити [PERSON], 1980р.н., батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO]., оскільки такий, будучи батьком дитини, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, згідно наявної заяви відповідача [PERSON] від 15.09.2016р., посвідченої приватним нотаріусом ЛМНО Філатовим А.О. (зареєстрованої в реєстрі за № 934), останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], 2009р.н. (а.с. 17). Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню шляхом позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, суд не вбачає необхідності вирішення, в порядку ч.3 ст.166 СК України, питання про стягнення з відповідача аліментів на дитину, оскільки таке по суті вже вирішено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.02.2011р. (справа № 2-784/2011). В частині вимог про визнання за позивачем статус матері одиначки і зобов'язання органів РАГСУ внести відповідні зміни в свідоцтво про народження дитини - слід відмовити з огляду на те, що відповідно до розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011р. № 96/5, з метою внесення змін до актового запису цивільного стану слід подати заяву за формою, наведеною в додатку 1 до цих правил та інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Відтак, питання про зобов'язання органів РАГСУ внести відповідні зміни в свідоцтво про народження дитини, як і питання про визначення статус матері одиначки, заявлені позивачем передчасно, без належних на це правових підстав, оскільки лише у випадку відмови відповідних органів у проведенні дій щодо реєстрації, зміни, внесення інших реєстраційних даних, може виникнути спір, який вже підлягатиме розгляду в суді. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 164, 165 СК України та

Outcome: partial