Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем від якого у них є двоє неповнолітніх дітей. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати її шлюб із відповідачем, залишити дітей на проживання з нею та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх доходів відповідача але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з»явилися, про місце та час судового засідання повідомлялися належним чином, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій не заперечували щодо вирішення справи в заочному порядку, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 02.10.1999 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1520. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу на їх утримання добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, працює, а тому суд вважає можливим розірвати шлюб між ними, неповнолітніх дітей залишити проживати разом з матірю та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини, а далі в розмірі ? частки до досягнення молодшою дитиною повноліття. Також суд, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача та в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved