Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення нім 23-річного віку, у розмірі 1/4 частини щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх спільної повнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їх син навчається на першому курсі денного відділення Харківського національного автомобільно-дорожнього університету на бюджетній основі, у звязку з чим не може працювати та потребує матеріальної допомоги батьків, так як не здатний самостійно забезпечити себе всім необхідним, а тому знаходиться на утриманні позивачки. В той же час, відповідач добровільно не приймає участі в наданні матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який потребує такої допомоги у зв'язку з навчанням, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, оскільки працює в ТОВ «Володар» оператором газової котельної установки та має стабільний дохід, тому позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, оскільки обовязки батьків по утриманню повнолітньої дитини є рівними за законом, але відповідач без судового рішення цього не робить, хоч і має таку можливість. Позивач під час судового розгляду справи декілька разів уточнювала свої позовні вимоги, а саме просила стягнути аліменти на користь сина, потім уточнила і просила стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та зазначили, що відповідач не ухиляється від матеріального утримання свого сина, який продовжує навчання і в добровільному порядку надає йому грошову допомогу шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, а також надає сину кишенькові кошти та поповнює рахунок його мобільного телефону. Крім того, відповідач зазначив, що з квітня 2017 року він не працює в ТОВ «Володар», а лише отримує пенсію в розмірі 1300 грн., як інвалід 3 групи. Представник відповідача [PERSON] зазначив, що відповідачем добровільно було перераховано на картковий рахунок сина з грудня 2016 року по червень 2017 року суму в розмірі 6395 грн, що становить близько 1000 грн в місяць, тому вважав, що відсутні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, а також свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який народився у період зареєстрованого між позивачем та відповідачем шлюбу, який розірвано згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 11 листопада 2013 року (а.с.3). Відповідно довідки Харківського національного автомобільно-дорожнього університету від 27 грудня 2016 року за №775, [PERSON] є студентом 1 курсу, денної форми навчання (а.с. 9). Згідно довідки Сахновщинської селищної ради Харківської області № 152 від 10 січня 2017 року [PERSON], [INFO], проживає в [INFO] та має склад сімї сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він навчається на першому курсі Харківського національного автомобільно-дорожнього університету і потребує матеріальної допомоги з боку батьків, також зазначив, що його батько дійсно надає йому допомогу, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок а також надає кишенькові кошти та поповнює телефонний рахунок в розмірі 500 - 600 грн на місяць, але вказані кошти він надає лише після неодноразових нагадувань та прохань. Крім того, свідок [PERSON] пояснив, що грошовими коштами він самостійно розпоряджатись не може, тому вважав, що аліменти необхідно стягувати на користь його матері [PERSON] Відповідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER], відповідач [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 3 групи, загального захворювання (а.с. 23). Відповідно до дублікатів квитанцій від 09.12.2016 року, 13.12.2016 року, 23.12.2016 року, 13.01.2017 року, 26.01.2017 року, 19.02.2017 року, 23.03.2017 року, 03.04.2017 року, 15.04.2017 року, 24.05.2017 року, 01.06.2017 року, відповідач перерахував на картковий рахунок свого сина кошти в сумі 5894 грн 16 коп. Згідно копії трудового договору №18/16 від 17 жовтня 2016 року, [PERSON] працював на посаді оператора газових котелень у ТОВ «Володар-Кегичівка» з 17 жовтня 2016 року по 20 квітня 2017 року. Відповідно наданої позивачем довідки Сахновщинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківської області від 22.05.2017 року, відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 3366 грн. Відповідач та його представник вважали, що вказана довідка не відповідає вимогам закону, оскільки видана державним виконавцем після того, як виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] було закрито. Суд враховуючи вимоги ст. 58 ЦПК України вважає, що вказана довідка не містить інформацію щодо предмета доказування, тому не бере до розгляду вказаний доказ, який не стосуються предмета доказування. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою, оскільки про протилежне суду доказів не надано, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є пенсіонером, інвалідом 3 групи, з квітня 2017 року не працює, має мінливий дохід. Разом з тим, дотримуючись принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, який визначений Конвенцією ООН «Про права дитини», суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти). Оскільки обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, і суд не може обмежувати відповідача, стягуючи аліменти лише із нього. Мати має також нести певні витрати на утримання та розвиток своєї дитини. З врахуванням вище викладеного, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн, щомісячно і до закінчення ним навчання. Саме такий розмір аліментів дозволить батькові допомагати дружині утримувати спільну повнолітню дитину на період його навчання. За таких обставин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, так як розмір аліментів, який просять стягувати позивач із відповідача може ставити його в скрутне матеріальне становище. Захищаючи права та інтереси дитини шляхом стягнення аліментів, суд не може обмежити у нормальному існуванні та проживанні батька дитини. Крім цього, у звязку з частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК Україн та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, який підлягає сплаті при зверненні з даним позовом до суду, оскільки позивачка звільнена від сплати цих витрат відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial