Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 09 жовтня 1999 року перебуває у шлюбі з відповідачем. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не зійшлись характерами та поглядами на життя, у зв`язку з чим між ними виникали суперечки та сварки. Сімейні відносини припинились з червня 2019 року. Майновий спір відсутній, на примирення позивачка не згодна. Вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року справу прийнято до провадження та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі визначений строк для надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечення. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам, а відповідачу разом з копією позовної заяви з додатками. В судове засідання позивач не з`явилась. В прохальній частині позовної заяви просила справу слухати без її участі. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] . Представник позивача 13 листопада 2020 року надала суду заяву в якій зазначила що не заперечує проти заочного вирішення справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 09 жовтня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 9). Як зазначає позивач у позовній заяві, вони з відповідачем не проживають разом з червня 2019 року. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 110, 112, 115, СК України,

Outcome: approved