Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить 1/6 та 1/3 частки трикімнатної квартири [ADDRESS] , 1/2 частка вказаної квартири згідно договору купівлі-продажу належить онуці позивача - [PERSON] . В квартирі на даний час зареєстровані позивач та її син відповідач у справі. В 2012 відповідач добровільно залишив квартиру, забрав всі свої речі та переїхав до Російської Федерації. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Третя особа надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, розглянути справу за її відсутністю. Відповідач про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником 1/6 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності та 1/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] є власником 1/2 частки вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.08.2019 (а.с. 9-10). Згідно відповіді з Московського ВП ГУНП В Харківській області, [PERSON] до органів Національної поліції України на протязі 2017-2019 років за фактами перешкоджання у здійсненні права на мешкання за вищевказаною адресою не звертався (а.с. 11). З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Допитані у якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач з 2012 року не проживає за місцем реєстрації, оскільки поїхав до Росії, з того часу житлом не цікавився. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач втратив право користування жилою площею за адресою реєстрації, тому що добровільно її залишив, не проживає в квартирі понад 1 рік без поважних причин. Даних, що позивач порушила права відповідача на проживання, суду не надано, в зв`язку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved