Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 1,8200 га, яка знаходиться на території Стрижавської селищної ради на підставі Державного акта серії І-ВН № 044233, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності № 238 від 11.03.2002 року. Вказує, що між нею як орендодавцемта ПСП «Агрофірма Батьківщина» як орендарем укладено договір оренди землі від 29.09.2006 року щодо земельної ділянки площею 1,8200 га, яка знаходиться на території Стрижавської селищної ради, кадастровий № 0520655900:07:002:0354, строком на 10 років.На підставі укладеного договору оренди Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області було зареєстровано право оренди вищезазначеної земельної ділянки ПСП «Агрофірма Батьківщина» від 05.05.2011 року за № 052060004001086. 29.09.2006 року між нею як орендодавцем та ПСП «Агрофірма Батьківщина» як орендарем також було укладено акт прийому-передачі, яким орендарю було передано вказану земельну ділянку. Відповідно до додатку до договору оренди від 29.09.2006 року, визначено форму орендної плати у гривнях або натурою на належну суму 831,93 грн. Таким чином, з огляду на видаткові накладні станом з 29.09.2006 року до 2014 року орендар сплачував орендну плату в натуральній формі. Відповідно до пункту 7 договору, договір укладено на 10 років, починаючи з дати реєстрації. Зазначає, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 29 вересня 2006 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору.За таких обставин, договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 10-річного строку, який розпочався з моменту його укладення, а не з моменту його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладення. Вважає, що крім того, договір оренди земельної ділянки підлягає припиненню за наявності підстав, перелічених у ст. 141 ЗК України та статтях 31, 32 Закону України «Про оренду землі». При цьому зазначений перелік підстав є вичерпним і не може бути доповненим за згодою сторін. Такими підставами можуть бути в т.ч.: 1) закінчення строку, на який було укладено договір. За вказаних обставин позивач просить суд визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, укладений між нею, [PERSON], як орендодавцем, та ПСП «Агрофірма Батьківщина» як орендарем від 29.09.2006 року щодо земельної ділянки площею 1,8200 га, яка знаходиться на території Стрижавської селищної ради, кадастровий № 0520655900:07:002:0354та зобов'язати ПСП «Агрофірма Батьківщина» повернути їй, [PERSON], земельну ділянку площею 1,8200 га, яка знаходиться на території Стрижавської селищної ради, кадастровий № 0520655900:07:002:0354, що належить [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ВН №044233, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності №238 від 11.03.2002 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] її представник адвокат [PERSON] позов підтримали в межах та виходячи з обставин викладених у позові. Представник позивачки пояснив, що оскільки дія договору була визначена сторонами в 10 років, а до використання орендованої земельної ділянки відповідач приступив після підписання договору у 2006р., дія договору скінчилася і земельна ділянка має бути повернута позивачці. Оскільки відповідач відмовляється повертати земельну ділянку, позивачка була змушена звернутися до суду з даними позовом, який сторона [PERSON] просить задоволити. Представники відповідача [PERSON] сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина»- [PERSON] та [PERSON], позов не визнали та суду показали, що згідно п.7 договору оренди укладеного між сторонами, визначено строк дії договору в 10 років, з моменту його реєстрації. Враховуючи, що договір було зареєстровано лише у 2011р. його дія закінчується у 2021р., а отже підстав для повернення земельної ділянки та припинення прав та зобов»язань по договору оренди не має. В задоволенні позову просять відмовити. Заслухавши думки та позиції учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН № 044233, належить земельна ділянка площею 1,82 га в межах згідно з планом, що розташована на території Стрижавської селищної ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за№ 238, що підтверджується ксерокопією вказаного акта (а.с. 6). 29 вересня 2006 року між (Орендодавцем) [PERSON] та (Орендарем) ПСП «Агрофірма Батьківщина» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди землі № 307, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05 травня 2011 року за № 052060004001086, що підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с. 7-8). Згідно пункту 1 розділу «Предмет договору» договору оренди землі «Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Стрижавської селищної ради Вінницького району за межами населеного пункту». В пункті 2 розділу «Обєкт оренди» вказаного Договору зазначено, що: «В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,8200 га,за рахунок земель приватної власності Орендодавця, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за№ І-ВН 044233: № 238, 11.03.2002 року». В пункті 4 вказаного розділу договору оренди зазначено, що: «Право користування земельною ділянкою ОРЕНДАР набуває з моменту державної реєстрації даного договору». Згідно п. 7 розділу «[PERSON] дії договору» договору оренди землі зазначено, що: «Договір укладено на термін десять років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію». Відповідно до п. 8 розділу «Орендна плата» договору оренди землі зазначено, що: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі. За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 831,93 грн. за мінусом прибуткового податку в грошовому або натуральному виразі. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між Сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством…». Відповідно до додатку до договору оренди земельної ділянки від 29.09.2006 року орендна плата виплачується у гривнях або натурою на належну суму; річний розмір платежу за повний пай 831,93 грн.; період виплати після збирання урожаю зернових (а.с. 12 зі звороту). Згідно пункту 10 розділу «Орендна плата» договору оренди землі: «Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору не пізніш як у термін від 01.08 кожного року…». Пунктом 18 розділу «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» договору оренди землі визначено, що: «Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі». Відповідно до п. 19 розділу «Умови повернення земельної ділянки» Договору: «Після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду». Згідно п. 32 розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» договору оренди землі: «Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи Орендаря; договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом». Згідно п. 32 розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» Договору: «Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин, що не залежать від Орендаря/Орендодавця (у разі зміни умов господарювання внаслідок змін у чинному законодавстві України); у разі недосягнення згоди між сторонами по внесенню змін до істотних умов договору в разі настання обставин, передбачених даним договором (скасувальна умова); у разі ліквідації Орендаря». Відповідно до п. 38 «Прикінцеві положення» договору оренди землі: «Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації». Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 21 березня 2011 року було надано висновок № 226 «Про державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між гр. [PERSON] та приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма Батьківщина» на території Стрижавської селищної ради, за межами населеного пункту», відповідно до якого: «…Управління Держкомзему у Вінницькому районі відмічає, що договір оренди землі відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі» та підлягає подальшій державній реєстрації», що підтверджується ксерокопією вказаного висновку (а.с. 10). 29 вересня 2006 року між сторонами по договору оренди землі,- [PERSON] та ПСП «Агрофірма Батьківщина» в особі директора [PERSON] було вчинено акт прийому-передачі до Договору оренди землі від 29 вересня 2006 року, відповідно до якого Орендодавець передав у користування та володіння представнику Орендаря земельну ділянку розміром 1,8200 га, яка знаходиться на території Стрижавської селищної ради Вінницького району, згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку серії І-ВН № 044233, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 238 від 11.03.2002 року (п. 1); земельна ділянка, яка передана в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню - немає (п. 1.2); представник Орендаря прийняв у користування та володіння земельну ділянку (п. 1.3); з приводу прийому-передачі Сторони один до одного претензій не мають (п. 1.4), що підтверджується ксерокопією вказаного акта (а.с. 13). Відповідно до ксерокопії [PERSON] погодження та закріплення меж земельної ділянки від 03.2010 року, [PERSON] складений про те, що в присутності орендаря [PERSON] та орендодавця [PERSON] проведено встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки [PERSON], на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області загальною площею 1,8180 га. (а.с. 12). З ксерокопій видаткових накладних, відомості нарахування зерна за земельний пай та видаткових касових ордерів за період 2006-2014 років вбачається, що позивач отримувала від відповідача орендну плату за користування ним орендованою земельною ділянкою саме за період з 2006 року по 2014 рік (а.с. 14-21). Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 р.), ратифікованою\~Законом від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ч. 4\~ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України \~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно\~ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частинами 1,5 ст. 6, ст. 13, ст. 14 Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що орендарі набувають\~\~права\~\~оренди\~\~земельної\~\~ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України\~,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073, який діяв станом на дату укладення спірного договору оренду землі та втратив чинність 05.08.2011 року, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів. Для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди (у трьох примірниках); план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду (у трьох примірниках); рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності; результати конкурсу чи аукціону - у разі набуття права на оренду земельної ділянки на конкурентних засадах; копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб. Крім зазначених документів до заяви додаються: акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість - у разі невизначення їх у натурі; проект відведення земельної ділянки - у разі надання її в оренду із зміною цільового призначення. Договір оренди відповідно до законодавства повинен бути нотаріально посвідченим, а договір суборенди - може бути нотаріально посвідченим. Судом є встановленим, що 29 вересня 2006 року між (Орендодавцем) [PERSON] та (Орендарем) ПСП «Агрофірма Батьківщина» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди землі № 307. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, що ними не заперечується в судовому засіданні. Так, сторони домовились, що строк дії договору становить десять років та починається з дати його державної реєстрації (п. 7 розділу «[PERSON] дії договору» договору оренди землі). Також сторони домовились, що передача земельної ділянки Орендарю мала б відбутися після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 18 розділу «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» договору оренди землі) та дійшли згоди, що цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 38 «Прикінцеві положення» договору оренди землі). Як зазначено вище, згідно Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073, який діяв станом на дату укладення спірного договору оренду землі та втратив чинність 05.08.2011 року, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Судом є встановленим факт належної реєстрації спірного договору оренди земельної ділянки 05 травня 2011 року, тому саме з цієї дати, з огляду на вищезазначене, має рахуватись строк дії договору оренди, визначений терміном на десять років і спливає цей строк лише 06 травня 2021 року. Тому вимога позивача про визнання спірного договору оренди земельної ділянки припиненим у звязку з закінченням строку його дії є необґрунтованою і в звязку з цим не підлягає до задоволення. Вимога позивача про повернення спірної земельної ділянки є похідною від первісної, тому також не підлягає до задоволення. В звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати до стягнення з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed