Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 22 листопада 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають, останнім часом проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких стосунків, втрачено почуття любові та поваги. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся за місцем реєстрації, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України (а.с.12). Але направлена судом кореспонденція адресату не була вручена, оскільки конверт повернувся на адресу суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 26). У зв'язку з цим судову повістку-повідомлення про відкладення розгляду справи на 15.07.2016 направлено відповідачу, яка також повернулася до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 33). Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, створення судом належних умов розгляду справи у суді, неприпустимість зловживання процесуальними правам учасниками процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Право на оскарження ухваленого судового рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду урівноважує його права з позивачем. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено що [PERSON] та [PERSON] з 22 листопада 2003 року перебувають у шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого 22 листопада 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №122 (а.с.5). Шлюбні стосунки сторони припинили, протягом тривалого часу спільне господарство не ведуть, спору щодо майна у них немає. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що сторони не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, взявши до уваги фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 24, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved