Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги, тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, з причин емоційного насилля над нею. Позивач вказала, що її стан здоров'я значно погіршився через постійний психологічний тиск з боку відповідача. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначила також про те, що з серпня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу спільне господарство не ведуть. Крім того, позивач вказала, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Позивач наголосила на тому, що спору про поділ майна між сторонами не існує, а також те, що між сторонами досягнуто згоди щодо утримання дітей та їх проживання із матір'ю. Позивач зазначила, що шлюб зберегти неможливо, тому і просить його розірвати, та залишити їй прізвище [PERSON]. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій просила позов розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки доказів, що є в справі, достатньо для розгляду позову по суті, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про одруження (а.с. 6). Відповідно до даних свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 530 (а.с. 7). Із серпня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу спільне господарство не ведуть, майнових та житлових спорів на час звернення до суду не мають, сім'я сторін існує формально. Підставами для припинення шлюбно-сімейних стосунків було те, що сторони мають різні погляди на подружні обов'язки та сім'ю, не можуть прийти однієї думки при вирішенні сімейних проблем, а також сварки, які відбувались між сторонами з цього приводу. За цей час примирення сторони не досягли. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім'ю сторін зберегти міцною та здоровою, подальше спільне життя може суперечити інтересам сторін та вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, позивач просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 109 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, враховуючи виконання заявниками вимог ст. 109 СК України, а також те, що це дійсна воля подружжя, права жодної із сторін, включаючи малолітнього сина не будуть порушені, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася та не може бути збережена, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved