Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона згідно ст. 382 ЦК України є співвласником будинку, розташованого за адресою: Харківська область с. Купянськ смт. Ківшарівка, буд. 55. Право власності на квартиру № 75 у цьому будинку належить їй на підставі свідоцтва про право власності. Станом на 18 серпня 2017 року власники цього багатоквартирного будинку не прийняли рішення щодо створення ОСББ згідно Закону України від 14.05.2015 р. № 417-VІІІ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». \~Згідно типового договору постачання природного газу побутовим споживачам з ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та публічного типового договору розподілу природного газу з ПАТ «ХАРКІВГАЗ» позивач є споживачем природного газу за вищевказаною адресою. Газовий лічильник у кватирі відсутній. У 2017 році без відповідного попередження, співробітниками газової служби було виконано роботи по встановленню загально будинкового газового лічильника, а починаючи з квітня 2017 року стали приходити платіжки за газ , в яких розмір газу , за який призначалась оплата, вираховувався виходячи з показників загально будинкового вузлу обліку газу. На думку позивача, дії ПАТ «ХАРКІВГЗ» порушили її права як співвласника будинку. Позивач вважає, що встановлення загально будинкового лічильника газу ставить у нерівне становище побутових споживачів газу - мешканців будинку і порушує їх права. Таким чином, позивач переконана, що ПАТ «ХАРКІВГАЗ» зобовязане встановити безкоштовно індивідуальний газовий лічильник на межі балансової належності обєкту побутового споживання, тобто у квартирі, натомість у цьому було відмовлено. У звязку з викладеними вище обставинами, позивач просить суд прийняти рішення, яким визнати дії працівників ПАТ «Харківгаз» щодо встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу на буд. № 55 по смт. Ківшарівка, зобовязати ПАТ «Харківгаз» власними силами демонтувати загально будинковий вузол обліку природного газу та заборонити його встановлення, зобовязати ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» виконати перерахунок обсягів спожитого газу з квітня 2017 року по квартирі № 75 в будинку № 55 смт. Ківшарівка м. Купянська Харківської області, належній позивачу, відповідно до норм споживання природного газу споживачем уразі відсутності індивідуальних квартирних лічильників газу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203 до забезпечення вказаної квартири приладом обліку природного газу, а також зобовязати ПАТ «ХАРКІВГАЗ» відповідно до вимог ч.1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановити лічильник газу у зазначеній квартирі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання представник відповідача [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгялд справи без його участі. В раніше наданих письмових запереченнях заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що ПАТ «ХАРКІВГАЗ» здійснює свою діяльність відповідно до Статуту, згідно якого основним видом діяльності Товариства є, зокрема, надання послуг з розподілу природного газу, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ. Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання своїх функцій та обовязків, передбачених законодавством. За ініціативи балансоутримувача або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку або на групи будинків, мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загально будинкового балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол газу. Балансоутримувач не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальн будинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ. Тобто, отримання згоди окремого мешканця на встановлення загально будинкового приладу обліку чинним законодавством не передбачено. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ, фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, а саме: граничний обсяг споживання на 1 людину на місяць залежить від типу та комбінації обладнання і на сьогодні становить: 9,8 м. куб. за наявності плити газової та централізованого гарячого водопостачання; 18.3 м. куб. за наявності плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача; 23,6 м. куб. за наявності плити газової та водонагрівача. \~\~ Суд, заслухавши думку позивача, та перевіривши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] є співвласником квартири, розташованої за адресою: Харківська область, [ADDRESS], та значиться зареєстрованою за цією ж адресою (а.с.7-9, 11). \~За цією адресою їй надаються послуги з газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER]. \~\~\~\~\~\~\~\~ Як зазначено [PERSON] у позові , у 2017 році без відповідного попередження, співробітниками газової служби було виконано роботи по встановленню загально будинкового газового лічильника, а починаючи з квітня 2017 року стали приходити платіжки за газ, в яких розмір газу, за який призначалась оплата, вираховувався виходячи з показників загально будинкового вузлу обліку газу. \~\~\~\~\~\~\~\~Постановою Національної комісії № 2494 від 30.09.2015 р., що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затверджений Кодекс газорозподільних систем. \~\~\~\~\~\~Цим Кодексом визначено, що оператор газорозподільної системи це субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Публічне акціонерне товариство «ХАРКІВГАЗ» (місцезнаходження: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, код ЄДРПОУ 03359500) здійснює свою діяльність відповідно до Статуту, відповідно до якого основним видом діяльності Товариства, є, зокрема, надання послуг з розподілу природного газу, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вищезазначена діяльність Товариства здійснюється на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Ліцензії. \~\~\~\~\~\~\~\~ ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015р. здійснює господарську діяльність з : постачання природного газу на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, видана Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно рішення № 1588 від 21.05.2015р. (переоформлена на безстрокову рішенням від 08.09.2015р. № 2283). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» затверджено Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обовязки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. Так, на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «ХАРКІВГАЗ» постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям, визначено ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року №259-р «[PERSON] питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620 (далі - Тимчасове положення ), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зокрема, згідно п. 4-5 Тимчасового положення, ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу, визначаються: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. У відповідності до приписів статей 2-4, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011р. №3533, який набрав чинності з 09.07.2011р., постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 01 січня 2018 року. Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. \~\~\~\~ Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території та отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу. Суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України; б) для інших споживачів - до 1 липня 2011 року; 2) припинити розподіл природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку, у разі відмови таких споживачів від встановлення лічильників газу, а саме: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; б) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Відповідно до розпорядження КМУ від 25.04.2012 року №259-р «[PERSON] питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу» з метою забезпечення повного комерційного (приладового) обліку природного газу в побуті відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» було запропоновано Міністерству енергетики та вугільної промисловості разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями і суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території: 1) розробити та затвердити графіки оснащення квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу в розрізі територій, на яких провадять господарську діяльність зазначені суб'єкти, та до 1 липня 2012 р. подати їх Кабінетові Міністрів України; 2) вжити заходів до оснащення в повному обсязі квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу: до 1 січня 2016 р., - якщо природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; до 1 січня 2018 р., - якщо природний газ використовується тільки для приготування їжі; 3) провести із залученням загальнодержавних і місцевих засобів масової інформації роз'яснювальну роботу з питань доцільності та ефективності обліку використаного населенням природного газу із застосуванням лічильників газу. Як визначено у п. 37 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 р. № 329, який набрав чинності з 01.10.2015 р. (крім окремих його положень) споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Відповідно до ст. 11 цього Закону з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб'єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов'язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов'язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов'язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов'язки не можуть покладатися на споживачів. Визначення категорії споживачів, яких стосуються спеціальні обов'язки, відбувається за рішенням Кабінету міністрів України, який встановлює критерії для віднесення споживачів до категорії вразливих - побутових споживачів, які набувають право на державну допомогу в порядку встановленому КМУ (ст. ст.1,14,16 Закону). Питання прав та обов'язків споживача врегульовано ст. 13 названого Закону, де пунктом 1 перелічені права споживача, серед яких відсутнє право на безкоштовне встановлення приладу обліку в квартирах, будинках. Як передбачено у п. 3 ст. 18 цього Закону, постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». У разі не встановлення такого приладу обліку газу до 01 січня 2018 р. з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється. Аналіз викладених норм матеріального права дає підстави для висновку, що позивач, як споживач природного газу, має право на установку лічильника газу в квартирі за рахунок газопостачальної організації в порядку черговості згідно затверджених графіків оснащення квартир і приватних будинків у яких проживає населення, лічильниками газу в розрізі територій, на яких провадять господарську діяльність суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, до 01 січня 2018 року або оплатне встановлення газового обладнання у більш короткі строки за власні кошти. Водночас слід зазначити, згідно з ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. З аналізу викладеного вбачається, що обов'язковою підставою для задоволення позовних вимог є наявність на момент вирішення справи у позивача права, порушеного протиправними діями або бездіяльністю відповідача. Проте, пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов'язує відповідача встановити лічильник газу до 01 січня 2018 р., а відтак суд доходить висновку про відсутність протиправних дій або бездіяльності відповідача на момент розгляду справи судом. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed