Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з [PERSON], на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2017 до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.07.1998, та рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 26.02.2018 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Між тим, вона та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання неповнолітнього сина. Добровільно відповідач аліменти не сплачує та матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Починаючи з вересня 2017 року відповідач припинив надавати їй допомогу на утриманні дітей та в грудні 2017 року звернувся з позовом про розірвання шлюбу. В грудні 2017 року відповідач обіцяв надавати допомогу дітям, але не виконав своєї обіцянки і вихав на роботу до [PERSON], де офіційно працевлаштувався отримавши робочу візу. Позивач намагалась вживати заходів, щодо одержання від нього аліментів, але він не повідомляв їй про місце свого проживання та роботи в [PERSON]. Доказами вживання нею заходів, щодо одержання аліментів є її листування з відповідачем та подання до суду заяви про видачу судового наказу. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області\~ від 16 листопада 2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами в цілому обсязі не згоден. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справ, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №193923, виданого 28 лютого 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Артемівського районного управління юстиції м. Луганська, актовий запис №135. 26 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 26.02.2018. Відповідно до довідки №2069 від 22.08.2018 виданої виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації за адресою: вул. Пархоменко,2, смт. Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, також разом з нею проживає син [PERSON], [INFO] (без реєстрації). 27 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та 03.10.2018 заявнику відмовлено у видачі судового наказу. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України\~ способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~\~ Відповідно до\~ч.1\~ст.182\~Сімейного Кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.\~2\~статті 182\~Сімейного Кодексу\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, те що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 27.08.2018, звернулась до суду з судовим наказом про стягнення аліментів, останнім не надано відзив на позову заяву, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2018 та до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до\~п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Тому за правилами ст.\~141\~ЦПК України при винесенні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial