Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 13.04.2016 року мотивуючи тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] в якій зареєстровані та проживають: вона [PERSON] та її малолітня донька [PERSON]»яна Миколаївна. [INFO]. Відповідач [PERSON] у вказаній квартирі зареєстрована, однак з 01.01.2015 року в ній не проживає, не бере участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг, житлом не цікавиться, виїхала із житлового приміщення повідомивши, що виходить заміж та переїжджає до м. Києва із своїм чоловіком та не повідомила про місце знаходження. Вона, [PERSON], перешкод у користуванні квартирою донці, [PERSON], не чинить, відповідач має ключі від житлового приміщення, з вимогами про вселення не зверталась. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись житловим приміщенням, їй важко самій утримувати квартиру, сплачувати комунальні послуги, а реєстрація відповідача перешкоджає в оформленні субсидії. Позивач просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою № 66 в будинку № 44 по вулиці Леваневського в місті Біла Церква Київської області, шляхом зняття [PERSON],[INFO], з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В судовому засіданні позивач [PERSON] обставини зазначені в позові підтримала в повному обсязі, уточнила позовні вимоги та подала до суду відповідну заяву в якій просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи належним чином повідомлена, в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову до суду не надала. В порядку ст.ст.224 - 226 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що житлове приміщення квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири від 17.06.2010 року та витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.06.2010 року (а.с. 4,5). Відповідач [PERSON], [INFO] була зареєстрована 13.07.2010 року в квартирі [ADDRESS], як член сімї власника квартири, без реєстрації договору найму, але не проживає в житловому приміщенні даної квартири з 01.01.2015 року, що підтверджено довідкою Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 06.04.2016 року за № 46 та актом № 747 від 08.04.2016 року ( а.с.9,10). Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 06.04.2016 року за № 46 та акту № 747 від 08.04.2016 року, які узгоджуються з показами свідків: [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON], [INFO] не проживає в житловому приміщенні спірної квартири з 01.01.2015 року і поданий час, місце її перебування невідоме. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше року без поважних причин, даним житлом не цікавиться, своїми діями перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися власним житлом, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надала до суду належних та допустимих доказів того, що вона відсутня за зареєстрованим місцем проживання з поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житловий будинок,квартира,інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції ( ст.3 цього Закону). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, тому визнає [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 551,20 грн. (а.с.3), однак просила залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved