Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів, в твердій грошовій сумі, на утримання їх неповнолітніх дітей, а саме на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно та [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно. Позов мотивує тим, що за час перебування в шлюбі з 30.10.2004 року у неї із відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. На даний час сторони проживають в одній квартирі, але в різних кімнатах. Діти також проживають у вказаній квартирі. Проте відповідач дітей не утримує, позивач 6 місяців сама несе витрати пов'язані із утриманням дітей. Оскільки відповідач не має постійного місця праці, доходи останнього є нерегулярними просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Із врахуванням прожиткового мінімуму та витрат на лікування сина [PERSON] вважає достатнім розмір аліментів: 1000 грн. щомісячно на утримання [PERSON] та 1500 грн. щомісячно на утримання [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні наведеним вище, просять позов задоволити. Позивач додатково зазначила, що не заперечує пояснення відповідача з приводу оплати відпочинку дітей та фінансування їх дозвілля, а також придбання їм одежі та інших речей. Однак вважає, що такі витрати відповідача не являються повноцінним утриманням дітей. Зазначила, що вони у добровільному порядку не досягли згоди з приводу спільного матеріального забезпечення дітей в зв'язку з чим просить винести рішення про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що на даний час між сторонами існує конфлікт, проте вони проживають в одній квартирі. Відповідач постійно забезпечує дітей, купує продукти харчування, оплачує додаткові уроки англійської та уроки гри на гітарі, оплатив відпочинок доньки. Від утримання дітей відповідач не ухиляється та бажає брати участь у житті дітей в подальшому. Окрім цього, вважає позов передчасним та безпідставним. Просить в задоволенні позову відмовити. При цьому зазначив, що матеріально спроможний щомісячно витрачати на утримання дій визначену в позові суму, вважає, що така є недостатньою для нормального забезпечення дітей і згідний нести витрати у більшому розмірі однак лише у добровільному порядку. Додатково зазначив, що не заперечує, що саме позивач безпосередньо займається доглядом за дітьми, однак вважає свою участь у їх виховання та утриманні цілком достатньою. Представник відповідача позовні вимоги заперечила, вважає, що у позивача відсутнє право на звернення із даним позовом, оскільки діти проживають спільно із сторонами в одному помешканні, а відповідач не ухиляється від їх утримання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд позов задовільняє з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у шлюбі у сторін народись донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], батьком яких являється [PERSON], що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.5-6). З довідки ДП «Добробут» МКП «Винниківське» від 30.07.2014 року №0476 (а.с.55) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з батьками за адресою: [ADDRESS]. Сторонами визнано, що відповідач дійсно проживає разом із позивачем та дітьми в одній квартирі. У відповідності до вимог ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Із змісту наведеної норми випливає, що для винесення рішення суду про стягнення аліментів, окреме проживання батьків, не є обов'язковою умовою, таке рішення може бути винесено за відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання дитини. В судовому засіданні встановлено, що домовленість сторін з приводу способу виконання батьківських обов'язків між ними не досягнута. Таким чином суд дійшов висновку про підставність вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд погоджується з думкою позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки в судовому засіданні встановлено та визнано відповідачем, що він офіційно не працює, має мінливий дохід і має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі, визначеному позивачем. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, виходячи із обов'язку батьків забезпечити належне утримання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі. Задовольняючи позов, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved