Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку у розмірі 500 гривень щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є її батьком, який проживав з її матірю без реєстрації шлюбу. На даний час вона є студенткою державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж технологій та дизайну», навчається на денній формі навчання, не працює, не заміжня, проживає з мамою [PERSON], яка працює швачкою в ТОВ «Техномедтехніка» та знаходиться на її утриманні, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивачка посилається на те, що відповідач добровільно не приймає участі в наданні матеріальної допомоги на її утримання, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, оскільки є працездатною особою, тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду. Прохала стягнути з відповідача аліменти на її утримання на період її навчання у розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно, оскільки обовязки батьків по утриманню повнолітньої дитини є рівними за законом, але відповідач без судового рішення цього не робить, хоча і має таку можливість. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.13), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву, за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.15). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи згідно розписки про вручення судової повістки про виклик до суду (а.с.13 зворот, 14), у судове засідання не зявився, згідно заяви просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в розмірі 500 гривень (а.с.20). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст.201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка народилася у [PERSON] в період її спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу. Також судом встановлено, що позивачка є студенткою державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж технологій та дизайну» з 01 вересня 2015 року по теперішній час, знаходиться на повному державному забезпеченні, форма навчання денна-бюджетна, закінчує навчання 28 червня 2019 року (а.с.6), у звязку з чим потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням її віку, стану здоровя, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше, а відповідач має можливість надавати повнолітній доньці, яка навчається, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою, але офіційно не працює. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення донькою віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.3,4); продовження нею навчання (а.с.6); наявність потреби у звязку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; наявність у батька можливості надавати таку допомогу, про що свідчить письмова заява відповідача про визнання позову про стягнення аліментів у розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно (а.с.190), а також стан здоровя та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка має можливість також отримувати певне матеріальне забезпечення у вигляді стипендії за місцем навчання, де знаходиться на державному утриманні. Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст.ст. 199-200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, а фактично участь в утриманні повнолітньої дитини на день розгляду справи судом приймає лише її мати [PERSON], з якою проживає позивачка та яка працює швачкою в ТОВ «ТЕХНОМЕДИКА» (а.с.7,8). В той же час, повнолітня донька відповідача, що навчається, потребує витрат на забезпечення харчування, одягу, фізичного та духовного розвитку, проїзду до місця проживання та матеріально-побутових умов, в тому числі поза межами навчального закладу, де вона навчається за державним замовленням, а встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для особи працездатного віку згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року становить 1600 гривень, а з 01 травня 2017 року - 1684 гривні, при цьому відповідно до ч.2 ст.200 СК України судом враховується обовязок та можливість утримання позивачки її матірю - [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею 23 років, підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень 00 копійок щомісячно, а визнання відповідачем позову є самостійною підставою для його задоволення. Крім цього, у звязку із задоволенням позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, який підлягає сплаті при зверненні з даним позовом до суду, оскільки позивачка звільнена від сплати цих витрат відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст.182, 187, 189-192, 199-201 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved