Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, вказуючи, що 03 квітня 2012 року між нею та [PERSON] було укладено угоду з приводу купівлі-продажу житлового будинку за [ADDRESS] та земельних ділянок, на яких розташоване домоволодіння; сторони домовились стосовно всіх суттєвих умов договору та вчинили дії, спрямовані на його виконання позивач передала продавцю суму грошових коштів в рахунок повної оплати за придбаний будинок, а той передав їй всі наявні у нього технічні та правовстановлюючі документи та ключі на зазначене вище домоволодіння та Державний акт на землю. Сторони домовились про нотаріальне оформлення договору після того, як продавець належним чином успадкує земельні ділянки після смерті своєї матері та звернеться до відповідних землевпорядних організацій з метою визначення кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння. З того часу позивач фактично проживає в спірному будинку. [INFO] року [PERSON] помер. В лютому 2014 року позивач дізналася про намір відповідача, який є сином продавця, прийняти спадщину, в тому числі і спірне домоволодіння, що й змусило її звернутися до суду з відповідним позовом. Просить суд визнати угоду з приводу купівлі-продажу спірного домоволодіння дійсною та визнати за собою право власності на вказане майно. Позивач в судове засідання не з'явилась; до суду звернулася з письмовим клопотанням про розгляд справи за її особистої відсутності та відсутності її представника, при цьому зазначила, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився; надав суду письмову заяву, відповідно до положень якої він підтверджує обставини, викладені в позові; проти доводів позовної заяви не заперечує; просить суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 03 квітня 2012 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, відбулася угода з приводу купівлі-продажу житлового будинку (з надвірними побудовами та господарськими спорудами) за [ADDRESS] та двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд - площею0,25га та для ведення особистого підсобного господарства - площею 0,065га. Сторони домовились стосовно всіх суттєвих умов договору та вчинили дії, спрямовані на повне виконання договору: позивач передала продавцю в рахунок повної оплати за договором суму грошових коштів в розмірі 5000 гривень (що підтверджується відповідною розпискою), а той, в свою чергу, передав позивачу всі наявні у нього технічні та правовстановлюючі документи на зазначене вище домоволодіння та Державний акт про право власності на землю. Судом встановлено, що в момент вчинення зазначеного правочину його не було нотаріально посвідчено з причин наявних розбіжностей в зазначенні місця розташування спірного домоволодіння та земельних ділянок під домоволодінням. Так, відповідно до положень правовстановлюючих документів спірне домоволодіння належало продавцю на підставі договору дарування жилого будинку, який було посвідчено 01.03.1999 року державним нотаріусом Олександрівської ДНК Звягіной А.Ф. за реєстровим номером 244. Право власності на зазначені вище земельні ділянки визначено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН за №031703, виданим Беззаботівською сільською радою 06.09.1999 року на ім'я матері продавця - [PERSON], яка померла [INFO] року. На стадії оформлення продавцем прийняття спадщини після смерті матері, а саме - спірних земельних ділянок (під домоволодінням та городом) було встановлено, що відповідно до наявних правовстановлюючих документів на житловий будинок адреса місця його розташування була зазначена як [ADDRESS]; адреса ж розташування спірних земельних ділянок була зазначена як [ADDRESS], що фактично унеможливлювало реалізацію продавцем свого законного право на спадкування спірних земельних ділянок до з'ясування причин таких розбіжностей та їх усунення. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, 17.06.2013 року виконкомом Беззаботівської сільської ради Олександрівського району Донецької області (актовий запис №5). Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1964 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті матері продавця в 2000 році, якщо спадкоємець на момент відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем і, таким чином, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Таким чином суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] після смерті своє матері - [PERSON] в 2000 році фактично прийняв спадщину у вигляді спірних земельних ділянок. Після звернення позивача до місцевого відділу Держземагенства та місцевих органів самоврядування за місцем розташування спірного домоволодіння було з'ясовано, що згідно з проектом формування територій та встановлення меж населених пунктів Беззаботівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, який було затверджено рішенням Олександрівської районної ради від 24.11.1993 року, жилі будинки з [ADDRESS]. За таких обставин суд вважає доведеним той факт, що 03.04.2012 року позивачем фактично було придбано у продавця за договором купівлі-продажу домоволодіння, яке розташоване саме за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки, які розташовані саме за місцем розташування спірного домоволодіння. Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає, що відповідач успадкував як права спадкодавця, так і його обов'язки, в тому числі й ті, які випливають з договору купівлі - продажу спірного домоволодіння та зазначених вище земельних ділянок. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Крім того, суд може визнати нікчемний правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає дійсній волі осіб, які його вчинили; сторони домовились стосовно всіх суттєвих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення. В такому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, відповідно до положень частини 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не витікає з положень закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Надавши юридичну оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] щодо визнання угоди купівлі-продажу спірного домоволодіння та прилеглих до нього земельних ділянок дійсним та визнання за нею права приватної власності на зазначене домоволодіння та земельні ділянки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки це буде спрямовано на захист інтересів позивача та не суперечить чинному законодавству. На підставі ст. 549 ЦК України в редакції 1964 року; ст.ст. 220, 328, 1218, 1268 ЦК України,

Outcome: approved