Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 26 червня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Тому, просила суд шлюб з відповідачем розірвати, а також стягнути з відповідача витрати пов'язані зі сплатою судового збору та суму витрат на правничу допомогу у розмірі 9500 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив розірвати шлюб із позивачем, стягнути з нього 50 відсотків судового збору на користь позивача. Та просив відмовити в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат пов'язаних із наданням правничої допомоги. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON], 26 червня 1999 року вступили в зареєстрований шлюб. (а. с. 9) Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., що підтверджується копіями свідоцтва про народження. (а. с. 10 - 11) Сімейне життя не склалось, стосунки у сторін погіршились. Як зазначає позивач, що примирення, а також подальше життя як подружжя і збереження шлюбу між сторонами вважає неможливим. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України) Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довіру та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 к. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд, дослідивши надані стороною позивача докази приходить до висновку про повну недоведеність заявленої вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем до матеріалів не додано жодного доказу на підтвердження факту оплати витрат на правничу допомогу. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку часткове задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial