Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, покликаючись на те, що у них з відповідачем є спільний син - [PERSON], [INFO], проте відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не дає, хоча його матеріальне становище дозволяє утримувати сина. Відповідач проживає в м.Рюнет, ФР Німеччина. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина за минулий період 8 років до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 28.07.2015 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог у якій просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через уповноважений орган, у відповідності до вимог Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року (а.с.16-18; 20). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління (а.с.4). Відповідач проживає та працює у ФР Німеччина. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина, від дня пред'явлення позову до досягнення ним повноліття, в частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру, визначеного ч.2 ст.183 СК України.

Outcome: approved