Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати договір купівлі-продажу 1/3 житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по вул.Чкалова №10 в смт.Криве Озеро Миколаївської області,\~укладеним між нею та [PERSON] дійсним та визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно. В своїх вимогах позивач посилається на те, що 15 січня 2013 року придбала вказану частину будинку у [PERSON] за 7000 грн., про що було складено розписку. Зазначена 1/3 частина будинку належала останній на праві власності, договір купівлі-продажу будинку не був нотаріально оформлений, а 15 вересня 2013 року [PERSON] померла. В звязку з чим, на даний час втрачена можливість нотаріального оформлення угоди та оформлення права власності на придбане нею майно. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу 1/3 частини будинку, який укладений між нею та [PERSON], є законним, по-скільки при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна між нею як покупцем та покійною [PERSON] як продавцем будинку було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та відбулось повне його виконання. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву, відповідно до якої просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала, заявлені вимоги просила задовольнити. \~ Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу слухати за відсутності представника Кривоозерської селищної ради Миколаївської області, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на 1/3 житлового будинку за позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~ Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, є договори та інші правочини. \~ Згідно положень ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до положень ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Положеннями п.2 цієї ж статті передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень п.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст.ст.208, 209, 210 та 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу житлового будинку(квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до положень ч.2 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом (або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії) у відповідності до закону України Про нотаріат шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Державна реєстрація прав на нерухоме майно відповідно до положень ст.210 ЦК України проводиться згідно з законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Невиконання цих умов відповідно до положень ч.1 ст.220 ЦК України може бути підставою для визнання договору нікчемним. Проте, відповідно до положень ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~ \~ \~ Відповідно до положень ст.658 ЦК України, право продажу майна належить його власнику. Судом встановлено, що 15 січня 2013 року [PERSON] домовились про купівлю-продаж з [PERSON] про належну останній 1/3 житлового будинку, який розташований по вул.Чкалова №10 в смт.Криве Озеро Миколаївської області. На підтвердження вказаної угоди сторони у простій письмовій формі уклали угоду (розписку), домовившись у подальшому укласти письмовий договір купівлі-продажу, та нотаріально посвідчити його. На виконання вказаного правочину позивач сплатила продавцеві обумовлену вартість будинку в сумі 7000 гривень, а [PERSON] у свою чергу, прийняла гроші та передала позивачу будинок і документи на нього, які позивач також прийняла. 15 вересня 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №349258, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 16 вересня 2013 року(а.с.10), при цьому договір купівлі-продажу 1/3 житлового будинку оформлено не було. \~ Померла [PERSON] була власником 1/3 житлового будинку, який розташований по вул.Чкалова №10 смт.Криве Озеро Миколаївської області, що підтверджено даними копії технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок(а.с.5-7). Отже, на підставі вказаних відомостей суд приходить до висновку про наявність у продавця як у власника 1/3 житлового будинку, на момент укладення даного правочину, права його відчуження. \~ \~ Судом встановлено, що сторони правочину - продавець і покупець - досягли згоди з усіх істотних умов купівлі-продажу вказаної частини будинку, зокрема погодили сам факт купівлі-продажу 1/3 житлового будинку, визначили його ціну, позивач передав продавцеві грошові кошти в сумі 7000 грн., що підтверджується письмовою розпискою, наявною у справі(а.с.11) та прийняла майно у своє володіння, а продавець прийняла грошові кошти за вказану частину будинку, що свідчить про виконання сторонами вказаного правочину. \~ \~ Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними при розгляді справ такої категорії суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Встановивши законні підстави придбання позивачем [PERSON] вказаної 1/3 житлового будинку з надвірними спорудами, суд приходить до висновку про необхідність визнання за останньою права власності на нерухомість. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved