Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/16/07-НВ від 19.06.2007 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], а саме коштів в розмірі 1 296 028,4 грн. Позов мотивує тим, що 19 червня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06/16/07-НВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 6 565 000,00 грн. з розрахунку 17,00 % річних, на строк з 19.06.2007 року по 16.06.2023 року. 27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Кредитпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема щодо спірного договору. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується поруками: відповідно до укладеного Договору поруки № 06/16/П01/07-НВ від 19.06.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанку» та [PERSON], відповідно до укладеного Договору поруки № 06/16/П02/07-НВ від 19.06.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПП «ТРАНСГАЛ» згідно з якими поручителі поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 06/16/07-НВ від 19.06.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. У звязку із наведеним за кредитним договором № 06/16/07-НВ утворилась заборгованість в розмірі 4 457 052,45 грн., з яких: тіло кредиту - 2 122 539,65 грн.; відсотки - 2 334 512,80 грн. Просить стягнути солідарно заборгованість із відповідачів. Представник позивача в останнє судове засідання за викликом не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується розпискою про вручення поштової кореспонденції (а.с.195 том 2). З врахуванням поданої позивачем заяви про розгляд справи без участі представника (а.с.137 том 2), суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без участі представника позивача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що з врахування закриття провадження у межах частини позовних вимог, відсутності уточнень позову, в якому позивач однозначно би виклав розмір заборгованості та спосіб розрахунку такого, зокрема нарахування відсотків, вважає, що позивачем, в супереч вимогам цивільного процесуального законодавства, належним чином не обґрунтовано позов. З представленого позову не можливо встановити спосіб та час нарахування заборгованості, частина якого вже стягнута рішенням суду у іншій справі. А тому просить в задоволенні позові відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судові засідання за викликом не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала. А тому, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача. Третя особа в судові засідання за викликом не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Подала до суду пояснення, в яких зазначає, що позов підтримують, оскільки уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо повернення заборгованості позивальників перед АТ «Дельта Банк». А тому, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача. Заслухавши думку представника відповідача [PERSON] [PERSON], оглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд у задоволенні позову відмовляє з таких підстав. Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Відповідно до положень ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст.10, ст.60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані таких сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач в 2015 році звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/16/07-НВ від 19.06.2007 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем [PERSON] в розмірі 4 457 052,45 грн., що складається із тіла кредиту 2 122 539,65 грн., відсотків 2 334 512,8 грн. В ході розгляду справи було встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.09.2012 року задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк» про стягнення заборгованість за кредитним договором №06/16/07-НВ від 19.06.2007 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] в розмірі 3 556 550,41 грн., що складається із заборгованості за кредитом 1\~771 695 грн., простроченої заборгованості за кредитом 350 844,65 грн., простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 1 038 484,4 грн., пені 395 526,36 грн. Оскільки частина заявлених позивачем вимог, а саме тіло кредиту в розмірі 2 122 539,65 грн. та відсотків в розмірі 1 038 484,4 грн. були задоволенні рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.09.2012 року в іншій справі, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, судом ухвалою від 25.04.2017 року було закрито провадження в цій частині. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позову розрахунок заборгованості не представлено. Даних про спосіб нарахування та розрахунку суду не надано. В ході розгляду справи позивачем було представлено розрахунок (а.с.153-154). Проте, з врахуванням закриття в подальшому провадження щодо частини розміру заборгованості, суд вважає, що вказаний розрахунок належним чином не доводить наявність заборгованості та його розмір. З розрахунку вбачається, що таким не взято до уваги стягнення заборгованості рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.09.2012 року. З врахуванням положень ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ч.4 ст.10 ЦПК України, суд неодноразово розяснював позивачу право на уточнення позовних вимог, представлення розрахунку заборгованості, визнав явку представника позивача обовязковою, проте такі дії суду були залишені позивачем без реагування. При цьому суд враховує, що двічі, відкладаючи розгляд справи суд розяснював позивачу право уточнити позовні вимоги і обґрунтувати їх з врахуванням винесеної ухвали суду про закриття провадження в частині вже вирішеного спору, але таке уточнення і розрахунок не представлено. Таким чином, оскільки суд позбавлений можливості перевірити обставини, на які посилається позивач щодо наявності заборгованості, її розміру, способу та строків нарахування, такі вимоги жодними належними доказами не підтверджені, з врахуванням принципу диспозитивної цивільного судочинства та недопустимості перебирання судом на себе обовязку доказування та збирання доказів, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed