Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] , що є її невісткою та [PERSON] . У 2018 році [PERSON] виїхав проживати до свого біологічного батька до Криму, де проживає до теперішнього часу невістка з 2019 році. У квартирі з 2019 року відповідачі не проживають, їх особистих речей у квартирі не має. Відповідачі не претендують на вказану вище квартиру, не сплачують комунальні платежі, місце проживання позивачу не відомо. В зв`язку з реєстрацією відповідача він не має можливості оформити житлову субсидію. Позивач у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, враховуючи приписи ст. 128-130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу від 20.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кібальнік О.Ф., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Зареєстровано в реєстрі за № 3238. Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.09.2020 року, посвідченої паспортистом [PERSON] , головою правління [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , власник, [PERSON] , син дружини, [INFO] , не проживає з 2018 року, [PERSON] , невістка, [INFO] , не проживає з жовтня 2019 року, [PERSON] , онук, [INFO] , [PERSON] , син, [INFO] . Згідно акту від 03.09.2020 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , з жовтня 2019 року, а [PERSON] , не проживає з 2018 року. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, власних речей не зберігають, обов`язки по утриманню житла не здійснюють, тому суд вважає, що реєстрація відповідачів в житловому приміщенні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також того, що відповідачі не надали суду доказів, які б вказували на те, що вони не проживають у зазначеному житлі або відсутній у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування спірним будинком. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved