Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів за період з 12.02.2016 року по 01.04.2018 року у розмірі 35987,75 грн., неустойку за не сплату аліментів у розмірі 10933,01 грн., заборгованість по сплаті додаткових витрат на дитину у розмірі 15600,00 грн., інфляційні втрати по додатковим витратам на дитину у розмірі 3283,45 грн., 3% річних у розмірі 485,91 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2016 року; та стягнуто додаткові витрати на дитину у розмірі 600,00 грн. щомісячно. Відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2018 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки BMW 520, 1999 року випуску, держ. номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] , заборонено його відчуження. 12 листопада 2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів за період з 12.02.2016 р. по 01.11.2018 р. у розмірі 23536,46 грн., неустойку за несплату аліментів у розмірі 119 552,92 грн., заборгованість по сплаті додаткових витрат на дитину у розмірі 18 000,00 грн., інфляційні втрати по додатковим витратам на дитину в розмірі 3 624,60 грн., 3% річних у розмірі 720,00 грн. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2018 року у зв`язку з тим, що суддя Гаврилов Д.В. не може продовжувати розгляд справи, через закінчення строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/5425/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2018 року, головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2018 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2019 року заяву представника відповідача відвід головуючого по справі судді Ус О.В. задоволено, справу передано для повторного перерозподілу автоматизованою системою документообігу суду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2019 року справу №766/5425/18 передано судді Майдан С.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 листопада 2019 року справу прийнято до провадження суддею Майдан С.І. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити в повному обсязі. Позивач та його представник в останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав Судом встановлено, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2016 року та до повноліття дитини; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , що пов`язані із розвитком здібностей у розмірі 600,00 грн. щомісяця, починаючи з 12.02.2016 року і до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 11.10.2016 року. На виконання вищевказаного рішення суду, Херсонським міським судом Херсонської області 24.10.2016 року видано два виконавчі листи. Постановою державного виконавця Корабельного РВ ДВС м.Херсона від 27.10.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №667/900/16-ц, виданого 24.10.2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Постановою державного виконавця Корабельного РВ ДВС м.Херсона від 27.10.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №667/900/16-ц виданого 24.10.2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , що пов`язані із розвитком здібностей у розмірі 600,00 грн. щомісяця. Відповідно до перерахунку заборгованості по аліментам Корабельного РВ ДВС м.Херсона АСВП №52731972 та АСВП №52731983, станом на 31.01.2018 року борг [PERSON] по аліментам становить 47383,32 грн. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Корабельного РВ ДВС м. Херсона АСВП №52731983 (щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку) борг [PERSON] по аліментам станом на 01.04.2018 року становить 35 987,36 грн. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Корабельного РВ ДВС м.Херсона АСВП №52731972 (щодо стягнення додаткових витрат у розмірі 600,00 грн.) борг [PERSON] по аліментам станом на 01.02.2018 року становить 14400,00 грн. Щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів суд вважає необхідним зазначити наступне. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частинами третьою та четвертою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення заборгованості за аліментами є передчасними, оскільки позивачем не доведено існування спору між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами. Щодо стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів суд вважає необхідним зазначити наступне. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц. Суд здійснює нарахування пені, розмір якої буде становити: 219051,51 грн. =(1127,50 грн.*1%*1024 дні)+(1127,50 грн.*1%*993 дні)+(1127,50 грн.*1%*963 дні)+(1127,50 грн.*1%*932 дні)*(1127,50 грн.*1%*902 дні)+(1127,50 грн.*1%*871 день)+(1127,50 грн.*1%*840 днів)+(1127,50 грн.*1%*810 днів)+(1127,50 грн.*1%*779 днів)+(1127,50 грн.*1%*749 днів)+(1127,50 грн.*1%*718 днів)+(1432,26 грн.*1%*687 днів)+(1432,26 грн.*1%*659 днів)+(1432,26 грн.*1%*628 днів)+(1577,45 грн.*1%*598 день)+(1577,45 грн.*1%*567 днів)+(1577,45 грн.*1%*537 днів)+(1619,91 грн.*1%*506 днів)+(1619,91 грн.*1%*475 день)+(1619,91 грн.*1%*445 днів)+(1616,00 грн.*1%*414 днів)+(1616,00 грн.*1%*384 дні)+(1616,00 грн.*1%*353 дні)+(1616,00 грн.*1%*322 дні)+(1616,00 грн.*1%*294 дні)+(1616,00 грн.*1%*263 дні). Суд при вирішенні справи враховує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, та дійшов висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів. Крім того, суд враховує, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції має зворотню дію в часі. Таким чином, оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути пеню у розмірі, який дорівнює 100 відсотків заборгованості, тобто 35987,36 грн., а відтак позов підлягає частковому задоволенню. Суд відхиляє викладені у відзиві на позовну заяву аргументи відповідача щодо необізнаності про виконавче провадження та відсутності вини у порушенні строку сплати аліментів стягнутих за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що відповідач особисто приймав участь у розгляді справи №667/900/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат, у судовому засіданні 18 липня 2016 року проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відкласти розгляд справи, в судове засідання 30 вересня 2016 року, в якому було ухвалене рішення, не з`явився, будь-яких письмових доказів поважності причин своє відсутності не надав, у зв`язку з цим судом визнано неявку відповідача в судове засідання з неповажних причин. Рішення суду, яким позов про стягнення аліментів та додаткових витрат задоволено частково, відповідач не оскаржив. Обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року по справі №362/4462/16-ц, відповідно до якого, оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву аргументи не свідчать про відсутність вини батька у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на дитину. Будь-яких належних і допустимих доказів на обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач не суду не надав. Доводи відповідача з приводу його незгоди з розрахунками сум, що підлягають стягненню суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні. Клопотання про зменшення розміру неустойки відповідач не заявляв. Підстав для зменшення розміру неустойки судом не вбачається. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За положеннями ч.1 ст.86 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по сплаті додаткових витрат, 3% річних, інфляційних втрат. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, який набрав чинності з 08 липня 2017 року, внесено зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України щодо удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів та запровадження відповідальності за прострочення оплати додаткових витрат на дитину. За змістом положень ч.4 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Тому суд не вбачає підстав для застосування до відповідача заходів відповідальності за прострочення оплати додаткових витрат на дитину за період з 12.02.2016 по 08.07.2017 (до набрання законної сили Законом № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Розрахунок 3% річних: тому кількість днів прострочення сплати аліментів за період з 08.07.2017 року по 01.01.2018 року - 177 днів, сума боргу 4800,00 грн., відповідно 3% річних 69,83 грн. (4800,00 * 3%/100%/365 *177), що дорівнює 69,83 грн. Інфляційні втрати суд розраховує за формулою: відсоток інфляційних втрат помножений на суму боргу за відрахуванням суми боргу. При цьому, загальний відсоток інфляції розраховує шляхом помноження усіх індексів інфляції за період прострочення платежу. Розрахунок інфляційних втрат: загальний відсоток інфляції, за період з липня 2017 року по січень 2018 року становить 1,068. Тому інфляційні втрати становлять 326,40 грн. (4800,00 * 1,068 - 4800,00). Суд, виходячи із розрахунку прострочення додаткових витрат, наданого до матеріалів справи, та враховуючи набрання чинності Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, згідно якого неустойка за несвоєчасну оплату додаткових витрат не була передбачена чинним законодавством до 08 липня 2017 року, вважає, що згідно ч.4 ст.196 Сімейного кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по сплаті додаткових витрат за період з 08.07.2017 р. по 01.01.2018 року, з урахуванням за вказаний період 3% річних та інфляційних втрат, що загалом становить 5196,23 грн. Крім того, в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн., оскільки позивач від сплати судового збору звільнена. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. За приписами ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч.8 ст.158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: partial