Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,910 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району, що є спадковим майном, що залишилося після смерті [PERSON], який помер 16.01.2016 року і належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 601865. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Мартинівської територіальної громади Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без представника, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що копією свідоцтва про народження серії ІІІ-КЕ № 340617 від 01.06.1990 року підтверджується факт, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого повторно серії І-КЕ № 322909 від 06.07.2016 року, [PERSON] помер 16 січня 2016 року. Померлий [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав станом на 16 січня 2016 року за адресою: пров. Ветеранів, 6, с. Морозівщина Гадяцького району Полтавської області. На день смерті був зареєстрований і проживав один. Інших зареєстрованих осіб станом на 16.01.2016 року не значилось, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/439 від 06.07.2016 року. У довідці відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області № 31-28-99.4-516/21-16 від 09.08.2016 року зазначено, що [PERSON] (помер 16.01.2016 року) дійсно отримав державний акт на право приватної власності на землю на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії Р2 № 601865, який видавався на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 149 від 29.04.2002 року та зареєстрований 21.05.2002 року за № 620. Площа земельної ділянки становить 1,910 га. Даний факт підтверджується також копією відповідного державного акта. 18.08.2016 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому 16.01.2016 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. Із повідомлення приватного нотаріусу Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 23.11.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.11.2016 року вбачається, що 08 липня 2016 року нотаріусом заведено спадкову справу після смерті [PERSON], який помер 16 січня 2016 року. Заяву про прийняття спадщини подав [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ч. 1 ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.. За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, факт належності [PERSON] земельної ділянки площею 1,910 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району, підтверджено належними доказами у матеріалах справи. 16.01.2016 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті, до складу якої, зокрема, входить право власності на вищезазначену земельну ділянку, прийняв його син [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved