Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 01.06.2013 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кегичівського РУЮ у Харківській області, актовий запис №15, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зараз вони проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сімейне життя не склалось, не зійшлись характерами, проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Строк на примирення позивач просить не надавати. Спільного майна не мають. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з позивачем. Прізвище змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Судові витрати просить покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Повідомила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Спору щодо спільного майна немає. Прізвище просить залишити дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує, повідомив, що шлюб дійсно розпався, діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з позивачем, строк для примирення не потрібен. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 15. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сумісне життя сторін не склалося через різний склад характерів, подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище « [PERSON] ». Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved