Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, додаткових витрат та аліментів за попередній період. Відповідно до поданої заяви, з урахуваннням уточнених позовних вимог, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON] , 1995 р.народження, в розмірі 1\\4 частина від усіх видів заробітку відповідача, додаткові витрати в розмірі 300 гривень, щомісяно, а також просила стягнути аліменти за попередній період - 2014-2016 роки із індексацією. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі з 1991 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо утримання сина; відповідач отримує значні доходи, однак, не зважаючи на усні обіцянки матеріально допомагати до закінчення наявання належної допомоги не надає. На час розгляду справи повнолітній [PERSON] навчається в магістратурі МАУП денно форми навчання,. В обгрнутування свого позову [PERSON] зазначає, що її доходів не вистачає для нормального утримання сина та оплати навчання, в зв`язку з чим вона звернулась до суду. Крім того, на підставі ст..194 СК України позивач просить стягнути з відповідача аліменти за попередній період, а саме за три роки. В ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст.280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [PERSON] з 1991 р. по 08.10.2012 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . На час звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів син є повнолітнім. Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу. В силу положень ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що відповідно до довідки форми № 3637, виданої Міжрегінальною академією у управління персоналом, [PERSON] є студентом контрактної форми навчання VI курсу Навчально-наукового інтитуту менеджменту, економіки та фінансів МАУП. Термін навчання становить з 01.09.2016 р по 31.08.2018 р. Станом на день розгляду справи [PERSON] закінчив навчання. Крім того, суд приймає до уваги, що Голосіївським районним судом м.Києва приймалось рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] до закінчення навчання. З врахуванням викладених судом обставин, оцінюючи всі досліджені докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення алімнетів. Також не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення додаткових витрат по оплаті навчання [PERSON] виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В силу положень глави 15 СК України стягнення додаткових витрат на дитину можливе у разі здійснення таких витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Положення ст.185 СК України не застосовуються до правовідносин з приводу утримання батьками їх повнолітніх дітей на час навчання, оскільки законом це не передбачено. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат по оплаті за навчання як понесених, так і на майбутнє не можуть бути задоволені. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони необґрунтовані і не є доведеними в ході судового розгляду. Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed