Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 10 серпня 2002 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №38. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . З часом сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначила, що на розгляді Корольовського районного суду м.Житомира перебуває справа щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. За час шлюбу відповідач одержав із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації земельну ділянку, що знаходиться на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ( [ADDRESS] ), з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 11 грудня 2008 року на вищевказану земельну ділянку видано державний акт на право власності на землю ЯЕ №734032. Після отримання земельної ділянки сторони почали будівництво житлового будинку, яке на час розгляду справи судом не завершено. Для будівництва будинку позивачем оформлено договір № 0690/04/2016/0023 на приєднання до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в АБ «Укргазбанк» на придбання обладнання і матеріалів для проведення робіт із теплоізоляції зовнішніх стін, підвальних приміщень, горищ, покрівель та фундаментів. Станом на момент розгляду справи судом житловий будинок в експлуатацію не введений та державної реєстрації права власності щодо нього не здійснено. Згоди щодо поділу спільного майна сторони не досягли, будь-яких домовленостей, щодо розпорядження спільним майном не укладалось. Спірний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка належить відповідачу [PERSON] , яка не являється спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи викладене, позивач просить розділити матеріали, обладнання, які були використані в процесі його будівництва, залишивши їх відповідачу та стягнути з останнього на її користь грошову компенсацію у розмірі половини вартості матеріалів. Ухвалою від 23 березня 2017 року відстрочено позивачу [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі, вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1822085600:03:001:0254, яка розташована на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яка на праві приватної власності належить відповідачу. Ухвалою суду від 23 січня 2018 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про призначення оціночно-будівельної експертизи. Представники відповідача в судовому засіданні зазначили, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, проте розмір вартості спільного майна визначений висновком експерта Свериди О.М. є завищеним, просили призначити повторну судову оціночну експертизу та просили долучити до матеріалів справи Звіт №191101-М про проведення незалежної оцінки по визначенню вартості використаних будівельних матеріалів, виробів та конструкцій при будівництві житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року відмовлено в призначенні повторної експертизи. Заслухавши позицію представника позивача, представників відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи, докази, суд приходить до наступного висновку. 10 серпня 2002 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №38 (а. с. 16). За час шлюбу відповідачем одержано із земель комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації, земельну ділянку 0,122 га, що знаходиться на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ( [ADDRESS] ), що не заперечувалось сторонами по справі та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 38), та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №734032 (а. с. 83). 23 січня 2008 року за відповідачем зареєстровано будівельний паспорт під №33, щодо забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (а. с. 84-90). 06 квітня 2016 року позивачем оформлено договір № 0690/04/2016/0023 на приєднання до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в АБ «Укргазбанк» на придбання обладнання і матеріалів для проведення робіт із теплоізоляції зовнішніх стін, підвальних приміщень, горищ, покрівель та фундаментів на суму 34100,00 грн. (а. с. 18). Зі змісту висновку експерта Свериди О.М. №03/01-2019 від 16.01.2019 року вбачається, що вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій використаних при будівництві житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , визначена за укрупненими показниками відновної вартості, станом на дату проведення дослідження, становить (із заокругленням до цілих одиниць): 823 151,00 грн. без урахування ПДВ або 987 781,00 грн. з урахуванням ПДВ (а. с. 98-113). За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з положеннями статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Будівельні матеріали, обладнання та конструкції, які були використані в процесі будівництва будинків, господарських будівель і споруд, є майном, набутим сторонами під час шлюбу, тобто сукупністю речей, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно із статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до іх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 зроблено висновок, що новостворене нерухоме майно набуває правового режиму житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сторони за період шлюбу набули у спільну сумісну власність будівельні матеріали, вироби та конструкції, які використані при будівництві будинку за адресою: [ADDRESS] , вартість яких становить 987 781,00 грн. з ПДВ, відповідач не спростував вказану суму належними та допустимими доказами, не довів що висновок експерта є необґрунтованим, не мотивованим, чи суперечить нормам чинного законодавства, позивач не заперечує щодо отримання компенсації половини вартості майна, за таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості будівельних матеріалів, що становить 493890,50 грн. та залишає на праві особистої власності відповідача спірне майно. Відповідно до статті 141 ЦПК судові витрати покладають на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вартість спірного майна становить 493890,50 грн. Один відсоток від ціни позову становить 4938,91 грн. Під час розгляду справи позивач понесла судові витрати, які складаються судового збору в розмірі 640,00 грн. (а.с.27) та витрат на проведення експертизи в розмірі 5005,00 грн. (а.с.97). З урахуванням викладеного з відповідача підлягає до стягнення 640,00 грн. судового збору та 5005,00 грн. витрат на проведення експертизи на користь позивача та 4298,91 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved