Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі, від яких сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача, страждає хронічним захворюванням, у зв'язку з чим потребує постійного лікування. Крім того, дитина додатково займається англійською мовою та відвідує танцювальний гурток. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1200 гривень щомісячно починаючи з моменту звернення до суду до повноліття дитини, та додаткові витрати на дитину в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, до зміни стану здоров'я дитини, або до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що добровільно надає допомогу своїй дитині. Також не заперечував проти того, що окрім заробітної плати, на виробництві отримує премії, але наразі має заборгованість за 2 місяці. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні позивача. В добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає не регулярно. Відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов'язку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 21 листопада 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не довела суду належними та допустимими доказами можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі саме 1200 грн. та необхідність отримання аліментів саме в такому розмірі. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Проте суд вважає, що витрати позивача на відвідування доньки [PERSON] танцювального гуртка та приватного вчителя з англійської мови не викликані виникненням особливих обставин, що передбачені законом. Крім того, суд бере до уваги той факт, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено щомісячна необхідність понесення витрат на лікування доньки, тому суд вважає, що матеріальні витрати позивача на лікування доньки є ймовірними, а не фактичними, а суд не може ґрунтуватись при винесенні рішення на припущеннях. Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, належними та допустимими доказами суду не підтверджені, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial