Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме: частка квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.09.1997 року Відділом комунальної власності та приватизації Михайлівської держадміністрації. Співвласниками на праві спільної сумісної власності на квартиру були дружина померлого та мати позивача та відповідача - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданого 05 лютого 2020 р. Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №43. Після її смерті відкрилась спадщина на ј частку квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках були чоловік померлої [PERSON] , позивач та відповідач [PERSON] . Чоловік померлої [PERSON] та відповідач [PERSON] фактично прийняли спадщину , так як були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем на день його смерті. [PERSON] не встиг оформити своє право на спадкове майно, так як помер [INFO] до спливу шестимісячного строку. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивач та відповідач [PERSON] . Позивач постійно проживає та працює в Польщі, а через світову пандемію СОVID-19 кордони країн тривалий час були зачинені. Польська влада заборонила в`їзд та виїзд за межі держави, тому вона не мала змоги залишити територію Польщі. Через напружені стосунки з відповідачем вони не спілкуються. Позивач вважала, що за заявою відповідача [PERSON] відкрито спадкову справу, адже він має всі правовстановлюючі документи на майно. Однак, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вище вказану квартиру не реєструвалось. З метою оформлення своїх спадкових прав 01.12.2020 р. позивач передала до України листа з заявою про прийняття спадщини, де в подальшому його було направлено до Михайлівської державної нотаріальної контори. Проте, листом вих. № 702/02-14 від 08.12.2020 р. позивачу роз`яснено, що нею пропущено строк, встановлений законодавством для прийняття спадщини. У зв`язку з чим позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , крім того, визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з підстав, які викладені в ньому. Просила задовольнити позов повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову. Просила відмовити у його задоволенні за недоведеністю. Представник третьої особи Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників справи про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши учасників цивільного процесу, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить до наступного. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з пп. 2.1 п. 2 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затв. Наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5) (в редакції, яка була чинною в період з 08 травня по 08 листопада 2020 р) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до пп. 3.5 п. 3 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затв. Наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5) (в редакції, яка була чинною в період з 08 травня по 08 листопада 2020 р) якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (про що свідчить лист № 401/21.6-04-05 від 06.04.2021 р. Михайлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Дніпро)). Таким чином після смерті [PERSON] спадщина відкрилась [INFO] . Відповідно строк для прийняття спадщини сплив 08 листопада 2020 р. [PERSON] є батьком позивача (що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 1969 року, актовий запис № 36; свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 2003 року; свідоцтвом про зміну імені Серії [NUMBER] , виданого 31 липня 2013 року). У зв`язку з цим [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька - [PERSON] . З метою прийняття спадщини після померлого батька та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно позивач звернулася до державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 01.12.2020 р. (а.с. 18). В цій заяві позивач просила державного нотаріуса прийняти її заяву та видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Заяву про прийняття спадщини від 01.12.2020 р. позивач до державного нотаріуса направила поштою 01.12.2020 р. (про що свідчить фіскальний чек від 01.12.2020 р. АТ «Укрпошта» (а.с. 18)). Заява позивача про прийняття спадщини від 01.12.2020 р. після смерті батька отримана Михайлівською державною нотаріальною конторою 08.12.2020 р. (а.с. 85), зареєстрована за № 368 та на підставі цієї заяви заведена спадкова справа № 140/2020. Державний нотаріус Михайлівської державної нотаріальної контори листом № 702/02-14 від 08.12.2020 р. повідомив позивача про отримання її заяви про прийняття спадщини від 01.12.2020 р., але вказав, що ця заява надійшла після спливу шестимісячного строку, достатнього для прийняття спадщини, а тому не може бути врахована як факт прийняття позивачем спадщини (а.с. 86). Таким чином позивач пропустив встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини на один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ГК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 р. у справі № 314/2550/17, Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 р. у справі № 314/2550/17. З паспорту громадянина України для виїзду за кордон Серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2017 р, вбачається, що позивач неодноразово в`їжджала на територію Польщі та виїжджала з неї. Остання відмітка про в`їзд на територію Польщі датована 10.02.2020 р. (а.с. 22). 13.10.2020 р. позивач отримала карту побуту [NUMBER] (а.с. 24). З підрядних договорів №№ 10/U/2020 від 16.01.2020 р., 10А/U/2020 від 12.04.2020 р., 10АВ/U/2020 від 05.08.2020 р. вбачається, що позивач в період з 16.01.2020 р. по 31.07.2021 р. була працевлаштована на території Польщі. Обґрунтовуючи пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що вона постійно проживала та працювала в Польщі, а тому не мала можливості приїхати в Україну. Вона лише побувала на похованні батька і одразу повернулася до Польщі. Також позивач посилалась на те, що через світову пандемію СОVID-19 тривалий час кордони країн були зачинені, польська влада заборонила в`їзд та виїзд за межі держави тому вона не мала змоги залишити територію Польщі. Окрім того позивач намагалася отримати карту побуту для офіційного перебування та працевлаштування у Польщі для цього вона повинна була постійно перебувати на території Польщі, а тому позивач не могла виїхати в Україну. Таким чином позивач єдиною підставою, яка перешкоджала їй прийняти своєчасно спадщину вважала те, що в період шестимісячного строку для прийняття спадщини вона знаходилася у Польщі та через карантинні обмеження і необхідність отримання карти побуту особисто не могла приїхати до державного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька. Однак, відповідно до приписів пп. 2.1 п. 2 та пп. 3.5 п. 3 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затв. Наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5) (в редакції, яка була чинною в період з 08 травня по 08 листопада 2020 р.) для прийняття спадщини не обов`язково спадкоємцю особисто з`являтися до нотаріуса. Для прийняття спадщини достатньо направити відповідну заяву поштою. Позивач саме таким чином (поштою) направив до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після померлого батька, однак зроблено це було після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому позивачем не надано жодного доказу неможливості в період з 08 травня по 08 листопада 2020 р. направити з території Польщі до державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори поштою заяви про прийняття спадщини після померлого батька. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем не доведені поважні причини пропуску строку прийняття нею спадщини після померлого батька, а тому вимога позивача про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягає. Позивач також просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець може звернутися до суду за правилами позовного провадження з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Зверненню до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно має передувати звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, поданою впродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини (такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 р. у справі № 237/2312/17). Позивач у цій справі впродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після померлого батька до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, тобто позивач не прийняла спадщину. Оскільки позивач не прийняла спадщину, то відсутні правові підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] .. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed