Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та пояснила суду, що проживає разом з відповідачем у цивільному шлюбі та вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання їх сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач по теперішній час проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності, та перешкоджає останній у користуванні власним майном. Оскільки добровільно звільнити вказане приміщення відповідач не погоджується, позивач просила суд усунити перешкоди у користуванні її власністю шляхом виселення відповідача. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про неможливість прибуття до суду у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, однак документів на підтвердження даного факту суду не надав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВАК№472817 від 08.05.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д. (а.с. 7). Відповідно до довідки Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 26.02.2019 [PERSON] зверталась в поліцію щодо неправомірних дій її цивільного чоловіка [PERSON] , який здійснює відносно неї психологічний тиск та відмовляється покинути квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить їй на праві приватної власності (а.с. 6). Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач і відповідач не перебувають у шлюбі, крім того спірна квартира набута позивачем до моменту спільного проживання з відповідачем, а також те, що відповідач не є членом сім`ї позивача, суд вважає, що позовні вимоги позивача, як власника майна, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення підлягають задоволенню.

Outcome: approved