Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 11.04.2016 року мотивуючи тим, що вона, [PERSON], [INFO], є бабусею малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. ЇЇ донька, [PERSON],[INFO], яка фактично проживає за адресою: [ADDRESS], зі своїми дітьми не спілкується, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на розвиток малолітніх [PERSON] та [PERSON]; матеріальної допомоги на утримання дітей не надає; по відношенню до дітей являється одинокою матір'ю. Їхнім утриманням та вихованням займається вона, [PERSON], яка створила сприятливі умови для повноцінного та гармонійного розвитку малолітніх дітей, санітарно - гігієнічні умови проживання відповідають встановленим нормам; вона займається вихованням дітей, утримує їх за власні кошти, але не може визначити їх правовий статус, тобто встановити над ними опіку, оскільки це можливо лише зробити після позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON],[INFO], батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; встановити опіку над малолітніми дітьми призначивши їх опікуном та стягнути з [PERSON],[INFO], на свою користь аліменти на дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/6 частині від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити вимоги в повному обсязі, судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та подала до суду відповідну заяву, просила задовольнити вимоги позивача, мотивуючи тим, що вона не має можливості створити для дітей усі необхідні умови для їх повноцінного розвитку, а дітям з бабусею краще. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають разом із бабусею [PERSON], [INFO] та дідусем [PERSON],[INFO], за адресою: [ADDRESS]. Їх мати, відповідач у справі, [PERSON],[INFO], зареєстрвоана за вказаною адресою, однак з 2015 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, зі слів матері, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.4-10, 12-19,21-23) та визнається сторонами. З висновку комісії Білоцерківської ЗОШ І- ІІІ ступенів № 20 Білоцерківської міської ради Київської області та інформації адміністрації школи ( а.с. 12 - 15) вбачається, що відповідач не бере участі у вихованні своїх дітей [PERSON], [INFO], учня 6-б класу та [PERSON], [INFO], учня 3-в класу, не відвідує школу, не цікавиться їх станом здоров'я, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому адміністрація школи вважає доцільним позбавити [PERSON],[INFO], батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Згідно із психолого - педагогічних характеристик [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від 16.05.2016 року ( а.с.40,41) вбачається, що під час бесід із психологом та соціальним педагогом з'ясувалось, що діти підтримують думку бабусі про позбавлення батьківських прав їх матері і вважають, що опікуном повинна бути бабуся [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази про те, що вона, як фахівець із соціальної роботи, працює із сім'єю з 2015 року, відповідач перебувала під супроводом центру, під час вагітності третьою дитиною вживала алкогольні напої, зі школи, яку відвідують хлопчики, надходили листи про те, що відповідач не займається вихованням та лікуванням синів. Діти під час бесід зазначали, що вони не бажають проживати із мамою, оскільки немає побутових умов, не можуть знайти спільну мову з новим чоловіком матері, який разом з нею вживає алкогольні напої. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини ( ст.151 СК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON],[INFO], свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків в повній мірі щодо виховання синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. З матеріалів справи ( 11-14, 40-41), показів свідка та пояснень сторін вбачається, що вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] займається їх бабуся [PERSON], [INFO], яка забезпечує дітей харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, створює умови для отримання ними освіти, піклується про фізичний розвиток, саме вона створила умови для розвитку особистості дітей, їх самоусвідомлення та поглядів на життя. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, враховуючи висновок виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12.03.2016 року за № 710/1-7, визнання відповідачем позову та діючи в інтересах дітей, приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON],[INFO], щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, судом визначається розмір аліментів у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Законів України «Про державний бюджет України» на 2016 рік прожитковий мінімум становить: на дитину до 6 років - з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1167 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1228 грн., з 01 грудня - 1313 грн., від 6 до 18 років - з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1455 грн., с 01 травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1637 грн. Судом встановлено, що малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебувають на утриманні бабусі, їх мати, отримуючи допомогу на дітей, кошти в добровільному порядку позивачу надає, однак не в повній мірі і лише після подання позову до суду, відповідач проти стягнення з неї аліментів не заперечує та зазначила в судовому засіданні, що має намір виходити на роботу та сплачувати аліменти на дітей на користь позивача. Згідно із довідкою управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області від 18.03.2016 року ( а.с.25) вбачається, що позивач являється пенсіонеркою і отримує пенсію в розмірі 1301,80 грн., її чоловік [PERSON],[INFO], також, являється пенсіонером і отримує пенсію в розмірі 949,00 грн. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи інтереси дітей, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання аліменти на дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частина від усіх видів її заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.04.2016 року до повноліття дітей. Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], позбавлені батьківського піклування, проживають разом з бабусею - [PERSON], [INFO], уродженкою с. Залізниця, Любешівського району Волинської області, яка дбає про них, створює всі необхідні побутові умови, забезпечує їх доглядом та лікуванням, займається вихованням, навчанням та розвитком їх здібностей, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.12-14,20,40-41), показами свідка та визнається відповідачем. Згідно із висновком від 19.05.2016 року за № 801 ( а.с.38), Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, встановлення опіки над малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з боку їх бабусі [PERSON], [INFO]. Отже, суд приходить до висновку, про доцільність встановлення опіки над малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначивши їх опікуном [PERSON], [INFO], уроджену с. Залізниця, Любешівського району Волинської області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 551грн. 20 коп. (а.с.1), однак просить залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved