Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі станом на 01.08.2014 року у сумі 185172,63 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 1995 року працює у ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді головного інженера-першого заступника директора. З 2011 року на підприємстві не виплачується заробітна плата працівникам, вказана обставина порушує його конституційні права, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог, обставини викладені в позовній заяві не оспорював. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] наказом №06-7/53 від 04.10.2011 року був прийнятий на посаду головного інженера, наказом № 60-Д від 06.10.2011 року на нього покладено виконання обов'язків директора підприємтсва. Як вбачається з довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» №05-140 від 26.08.2014 року станом на 01.08.2013 року заборгованість ДП ЦКБ «Ізумруд» з заробітної плати перед позивачем складає 185172,63 грн., з якої заборгованість із виплати заробітної плати станом на 01.08.2014 року складає 173208, 40 грн., та заборгованість з виплати командировочних станом на 01.08.2014 року становить 11964,23. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. В зв'язку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з заробітної плати та компенсацію витрат у зв'язку з службовим відрядженням є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, оскільки позивач під час звернення до суду був звільнений від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved