Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цим позовом в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 серпня 2009 року виконавчим комітетом Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 9. Позов аргументувала тим, що з кінця грудня 2016 року вони разом з відповідачем майже не проживають, хоча знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Кожен із них має протилежний погляд на сім'ю, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, свідком яких є їхня дочка. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблеми, та ухиляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини. Спору про майно та виховання дитини між ними немає. Таким чином подальше спільне життя, примирення та збереження сім'ї є неможливим. Вважає, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, примирення неможливе, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому 30 серпня 2015 року виконавчим комітетом Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 9, шлюбі (а.с.4), проте як одна сім'я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved