Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом в якому вказує, що 11 вересня 2007 року між нею та [PERSON] Було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у селищі міського типу [PERSON], Голованівського району Кіровоградської області. На момент укладання договору у квартирі [ADDRESS], була зареєстрована одна особа : власник [PERSON]. Увказаній квартирі позивач та її родина проживають з вересня 2007 року, коли було досягнуто основних домовленостей щодо умов договору купівлі-продажу. [PERSON] селищної ради встановлено, що відповідач не проживає в квартирі з 2009 року. Крім того він втратив право на кристування квартирою відповідно до договору купівлі-продажу. Вважає, що діями відповідача [PERSON] порушуються права позивача як власника квартири та членів її родини, тому просить суд визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] у житловому будинку № 16 у селищі міського типу [PERSON], Голованівського району Кіровоградської області [PERSON]; зобов'язати Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області зняти [PERSON] з реєстрації у вказаному житлі : квартира [ADDRESS], селищі міського типу [PERSON], Голованівського району Кіровоградської області, як такого що втратив право користування житлом. Позивач в судове засідання не з'явилась була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи та надала до суду заяву про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та надав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, врахувавши заяви сторін, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 11.09.2007 року придбала у [PERSON] та [PERSON] житлову квартиру [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно копії домової книги в житловій квартирі [ADDRESS] прописаний [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зобов'язання Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області зняти [PERSON] з реєстрації позивач посилається на ст.ст. 383, 391 ЦК України, ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення можливе лише у відношенні до тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку в якості члена сім'ї наймала, члена ЖБК або члена сім'ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на то причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання. В розумінні ст. 71 ЖК України відповідач не є наймачем або членом сім'ї наймача, а від так посилання позивача на зазначені норми Закону в обґрунтування позовних вимог є безпідставним. З укладанням договору купівлі-продажу право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] припинилось, від так він втратив право користування, володіння та розпорядження зазначеною квартирою з моменту укладення такого договору. Саме тому не потребує додаткового визнання в судовому порядку відповідача таким, що втратив право користування. Що стосується вимоги про зобов'язання Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області зняти [PERSON] з реєстрації, то, на думку суду, вона не підлягає задоволенню, оскільки Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області по справі є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, зобов'язання якої до вчинення певних дій процесуальним законодавством не передбачене. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту цивільного права, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed