Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 57 502,05 гривень у відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивує тим, що 15 червня 2015 року між ПАТ СК Українська страхова група та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1309-15-00200, предметом якого є страхування транспортного засобу Шевроле, державний №ВС 7245 ЕА. 07 листопада 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Шевроле під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Москвич під керуванням [PERSON]. Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем ПДР України. Покликаються на те, що до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернувся страхувальник і надав всі необхідні документи. Звертає увагу суду на те, що на підставі страхового акту та розрахунку до нього, звіту №1474/15 від 20.11.2015року та заяви від 24.11.2015 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 106 502 грн. 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням №21937 від 02.12.2015р. Зазначив, що згідно умов полісу розмір ліміту за заподіяння шкоди майну становить 50 000 грн., розмір франшизи 1000 грн., 49000грн було сплачено СК Європейський страховий союз на рахунки позивача. Вважає, що сума яку не покриває поліс становить 106 502 грн. 05 коп. 49000 = 57502 грн. 05 коп. Як на підставу задоволення позовних вимог позивач посилається на вимоги ст.ст. 22,993,1187,1188,1192,1194 ЦК України, статтю 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України Про страхування. В судові засідання представник позивача не зявився, подав заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі в заочному порядку ( а.с.53) Відповідач в судові засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, причин неявки суду не повідомив, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.52,60-61,62-63,70) Тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та [PERSON] 15 червня 2015 року було укладено договір обовязкового страхування наземних транспортних засобів №28-1309-15-00200, предметом страхування є транспортний засіб Шевроле, державний н.з. №ВС 7245 ЕА. (а.с.6) З постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 грудня 2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] 07 листопада 2015 року близько 20 год.10 хв. в м. Львів по вул. Шевченка, 296 керував транспортним засобом марки М-412 ІЄ, державний номерний знак [NUMBER] в стані алкогольного спяніння, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Богдан А-09202, державний номерний знак ВС 2546ЕВ та транспортним засобом марки SHEVROLET LACETTI, державний номерний знак ВС7245ЕА, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди. [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КупАП та визначено адміністративне стягнення (а.с.11) На час розгляду справи вищеназвана постанова суду не оскаржена та не скасована, а тому є чинною. Стаття 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалену постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до страхового акту № ЗСКА - 4813 від 01 грудня 2015 року розмір страхового відшкодування визначено в сумі 106 502 грн. 05 коп. (а.с. 35-36). Позивач здійснив виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 106502,05 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 21937 від 02 грудня 2015 року та страховим актом (а.с.35,37). Як вбачається із платіжних доручень: №16459_40028/153 від 19.04.2016р.; №16400_4F032/95 від 15.04.2016р.; №16373_4Е033/71 від 14.04.2016р.;№16333_4С032/109 від 12.04.2016р.; №16256_48032/15 від 08.04.2016р., СК Європейський страховий союз виплатив СК Українській страховій групі 49000 гривень, як страхове відшкодування за договором АЕ/5458165 від 21.08.2015р. (а.с.72-76). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст.1188 ЦК). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст. 1192ЦК) Відповідно до ст.993 ЦК до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п.22.1. ст.22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що шкода, заподіяна відповідачем, відшкодована позивачем в розмірі 106 502 гривень, частина з якої відшкодована позивачу СК Європейський страховий союз, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержали страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved