overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в реалізації права власності та вселення в квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідачі є співвласниками спірного жилого приміщення, але відповідачі перешкоджають їй у вільному користуванні спільним майном, що змушує позивача звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. На підставі ст..224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], крім того вона зареєстрована в зазначеному приміщенні, які є єдиним місцем її проживання. Отже, спірна квартира [ADDRESS]. належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилалась на те, що вона не може вільно користуватись належною їй власністю, оскільки мати [PERSON], яка була позбавлена батьківських прав відносно неї, не пускає її до квартири, поселила співмешканця. З приводу перешкоджання користування квартирою позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів, які проводили перевірки зазначених фактів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1 ст. 317 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач [PERSON]. як співвласник спірної квартири має право на користування нею і тому її позовні вимоги про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою та її вселення в спірне жиле приміщення підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом посилаючись на те, що 21 червня 2017 року вона з відповідачами уклала договір - купівлі продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Фактично відповідачі в квартирі не проживають з червня 2017 року, їх речі в квартирі відсутні, відповідачі знятися з місця реєстрації у добровільному порядку не бажають. Все викладене вище і змусило [PERSON] звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили, за таких обставин суд не має відомостей про причини їх неявки, тому, суд, отримавши згоду позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, неявку належно повідомлених про час, місце та дату розгляду справи учасників цивільного процесу, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 21.06.2017 року, згідно цього договору продавці зобов'язалися до 22 червня 2017 року знятися з реєстрації у вказаній квартирі, однак до вказаного часу з реєстрації не знялися (а.с. 13-14). З довідки АДП ГУДМС УДМС України у Харківській області, вбачається, що відповідачі по справі дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24,25). Згідно акта обстеження житлового приміщення № 1199 від 26.06.2017 року відповідачі по справі за зазначеною вище адресою не мешкають (а.с. 20). Згідно довідки № 828 від 17.06.2017 року виданої Відділом ЖКГ ВК Первомайської міської ради Харківської області [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою : [ADDRESS] ( а.с.18). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна, припинення права власності на майно. Тобто із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивачзвернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та з урахуванням уточнень наданих у судовому засіданні, просила визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 4 по провулку Учбовому у м.Херсоні. Під час судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі\~в судове засідання не зявилися, про місце, день і час розгляду справи повідомленні належним чином. Згідно із ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, заслухавши пояснення свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: м. Херсон, провулок Учбовий, 4. У вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. При цьому, як вбачається з пояснень позивача та показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживали за вказаною адресою, витрат по утриманню домоволодіння не несли. Відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 2\~статті 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлені обставини справи, відповідно до яких відповідачі у домоволодінні ніколи не проживали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо наявності підстав для визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 4 по провулку Учбовому в м. Херсоні. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], який в подальшому уточнила та в якому зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу вона є власником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Комуністична, 33/43, в якій, також зареєстровані відповідачі, які з травня 2015 року у вказаній квартирі не проживають, добровільно з реєстраційної обліку не знялися, проживають в іншому місті, що обмежує права позивача розпоряджатися своєю власністю, тому просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Комуністична, 33/43. У судове засідання позивач не зявилась, про час розгляду справи була повідомлена відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглянути у її відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. У судове засідання відповідачі не зявилися, про час розгляду справи були повідомлені відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надали суду заяви, в яких не заперечують проти задоволення позовних вимог та просять розглянути справу у їх відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів. \~ \~ \~Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що вимоги\~позивача підлягають\~задоволенню повністю\~з наступних\~підстав. \~Так, у судовому засіданні встановлено той факт, що [PERSON] є власником квартири за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Комуністична, 33/43 (а.с.9). \~ Відповідно до акту КП ЖКП №2 від 01.08.2018р., за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Комуністична, 33/43, зареєстровані, у тому числі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які з травня 2015 року не проживають за вказаною адресою (а.с.15). \~ \~ \~ Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Та обставина,\~що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не зняті з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику квартири, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, є всі підстави для визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Комуністична, 33/43, оскільки, вони користуються лише правом реєстрації. На підставі ч.1\~ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~з наступними змінами, у звязку з визнанням позову відповідачами, позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, іншу частину витрат стягнути з відповідачів на користь позивача. \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] Альгірдас про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 05 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, запис за № 807. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалось, через те, що кожен веде своє особисте життя. Подружні відносини припинені. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила розірвати шлюб у її відсутність, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, поштовими повідомленнями. За таких обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Матеріалами справи встановлено, що 05 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, запис за № 807 (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалось, через те, що кожен веде своє особисте життя. Подружні відносини припинені. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], вказуючи, що 20.11.2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з нею. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно в достатньому обсязі не надає, та оскільки позивач бажає, щоб сплата аліментів на утримання дитини була офіційно зафіксована просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач звернулась до суду з заявою про підтримку позовних вимог в повному обсязі та просила їх задовольнити, а судове засідання провести на підставі заяви. Відповідач також звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог в повному обсязі та просив провести засідання на підстав заяви. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що проживає з позивачем. (а с.4) Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Сторони сумісне господарство не ведуть, дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоровя дитини, їх батьків, тієї обставини, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.08.2015р. до досягнення повноліття дитиною, тобто до 08.11.2028р. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], вказуючи, що 23.02.2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], який проживає спільно з нею. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно в достатньому обсязі не надає, а на прохання та вимоги не реагує тому позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач надала суду заяву про підтримку позовних вимог в повному обсязі та просила його задовольнити, судове засідання провести у її відсутність.. Відповідач позов визнав про, що надав відповідну заяву, засідання просив провести у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], що проживає з позивачем. (а с. 3, 5) Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Сторони сумісне господарство не ведуть, дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дитини, їх батьків, тієї обставини, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2014р. до досягнення повноліття дитиною, тобто до 30.07.2031р. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] вказуючи, що 23.08.2008 року вони уклали шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини припинені по причині різних поглядів на сімейне життя, спільного господарства не ведуть та разом не проживають з травня 2013 року. Подальше сумісне життя не можливе, строк на примирення не потрібен. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав, просив шлюб розірвати. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв»язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, 23.08. 2008 року сторони уклали шлюб у Черкаському міському і реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 1251. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, сімейні та шлюбні відносини припинені з травня 2013 року. Наміру до примирення з сторони не мають, шлюб носить формальний характер, а тому на розірванні шлюбу наполягають. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім'ї і є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], вказуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що проживає спільно з нею. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно в достатньому обсязі не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач до суду не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду повідомлені не були. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення; відповідно до вимог статті 183 СК України судом визначається частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоровя дитини, їх батьків, підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2015р. до 06.11.2030р. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial