Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, який, після уточнень обґрунтовує тим, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], яка розташована в будинку ЖБК №279 «Метизник-5». Відповідач [PERSON] є членом кооперативу, вона є донькою [PERSON], тобто членом сімї члена кооперативу. 19.02.1992р. було повністю сплачено вартість (пай) за квартиру в сумі 12033,00 крб. 21.02.2008р. головою Хортицької районної адміністрації [PERSON] міської ради було винесено розпорядження №396р, яким відповідачу [PERSON] було оформлено право приватної власності на спірну квартиру та видано свідоцтво про право власності. Вважає розпорядження голови Хортицької районної адміністрації [PERSON] міської ради №396р від 21.02.2008 року та свідоцтво про право власності на спірну квартиру незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки в 1992 році, на час сплати паєнагромадження, їй було повних 14 років, вона мала власні кошті, які заробила у колгоспах Запорізької області протягом літа 1990-1991 років та внесла ці кошти у вартість спірної квартири в розмірі, яка дорівнює приблизно 1/3 частини вартості квартири. Таким чином вважає, що їй повинно належати, щонайменше, на праві приватної власності 1/3 частина паєнагромадження, а відповідно і 1/3 частина спірної квартири. Про оспорюване розпорядження та свідоцтво про право власності на спірну кварту вона дізналась в червні 2014 року, коли випадково побачила вказані документи, до цього вважала, що право власності взагалі не оформлено. Просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Голови Хортицької районної адміністрації [PERSON] міської ради №396р від 21.02.2008 року та свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 24.03.2008р. та визнати за нею право власності на 1/3 частину вказаної квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просили визнати протиправним та скасувати розпорядження Голови Хортицької районної адміністрації [PERSON] міської ради №396р від 21.02.2008 року та свідоцтво про право власності на спірну квартиру, визнати за позивачем право власності на 1/3 частину спірної квартири. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила в задоволенні позову відмовити через безпідставність та необґрунтованість. Пояснила, що оформлення права власності на спірну кооперативну квартиру було проведено відповідно до вимог законодавства України, повноважним органом, на імя члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю виплатив пай, про що надав відповідні документи, зокрема, довідку ЖБК про сплату паю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити, вважає, що донька [PERSON] має право на 1/3 частину спірної квартири, оскільки квартира надавалась для родини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надав письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представники третьої особи ЖБК №279 «Метизник-15», ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] та третіх осіб: ЖБК №279 «Метизник-15», ПАТ «УкрСиббанк». Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача [PERSON] міської ради, третьої особи - [PERSON], дослідивши надані докази, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню через наступне. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 384 ч.3 ЦК України\~при викупі квартири, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991р. (втратив чинність 20.06.2007р.), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність», майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до роз'яснень\~постанови Пленуму ВСУ від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»\~член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом (п.5-1 постанови Пленуму). При\~внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не\~було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть\~\~претендувати\~\~лише\~\~на\~\~відшкодування\~\~членом\~\~кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю (п.6-1 постанови Пленуму). Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності під час надбання майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 р. № 20). Пунктом 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування, членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Згідно положень ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі ордеру № 555 серії А-VІ-ЖСК від 26.07.1984 року, який\~\~був виданий виконавчим комітетом [PERSON] міської ради народних депутатів, була надана квартира [ADDRESS] на склад сім'ї, яка складалась з трьох чоловік: [PERSON] (основний наймач), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (донька) (а.с. 10). 27.11.2004р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище [PERSON]. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Метизник-5» №5/1 від 16.01.2008р., членом вказаного ЖБК є [PERSON], спірна квартира була кооперативна, вартість квартири 12033 крб. Пай виплачений членом ЖБК [PERSON] повністю 19.02.1992 р. (а.с.9). 12.02.2008 року [PERSON] звернувся до Хортицької районної адміністрації [PERSON] міської ради з заявою про оформлення права приватної власності на квартиру №235, яка розташована в будинку №5 по вул.14 Жовтня ЖБК №279 «Метизник-5», яка виплачена ним в 1992 році в сумі 12033 крб. (а.с.60). На підставі особистої заяви [PERSON] та довідки ЖБК №5/1 від 16.01.2008р., розпорядженням голови Хортицької районної адміністрації [PERSON] міської ради №396р від 21.02.2008р., вирішено оформити за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] ЖБК №279 «Метизник-5» в м.Запоріжжя (а.с.5). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.03.2008р., виданого Управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради, спірна квартира на праві власності належить [PERSON] на підставі розпорядження голови Хортицької районної адміністрації [PERSON] міської ради №396р від 21.02.2008р (а.с.6). Право власності за [PERSON] зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.03.2008р. Згідно довідки про склад сімї №67 від 22.06.2015р., виданої ЖБК №279 «Метизник-5» в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON]О.(онук) (а.с.8). Із змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №52589804 від 04.02.2016р. вбачається, що квартира [ADDRESS] є предметом іпотеки та на неї накладено заборону відчуження на підставі договору іпотеки №11356719000/З від 09.06.2008р., укладеного [PERSON] з АКІБ «УкрСиббанк». Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про визнання протиправними та скасування розпорядження голови Хортицької районної адміністрації [PERSON] міської ради №396р від 21.02.2008 року та свідоцтва про право власності на спірну квартиру від 24.03.2008р. є необґрунтованими та безпідставними. При ухваленні рішення суд враховує, що підставами для визнання незаконним і скасування актупосадової особи або органу місцевого самоврядування, є його невідповідність вимогам чинного законодавства України або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Судуне надано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що під час оформлення права власності на спірну квартиру [PERSON] міською радою було порушено вимоги законодавства, яке діяло на час оформлення права власності на житло. Спірні розпорядження та свідоцтво про право власності на квартиру видані\~\~компетентними органами, в межах наданих їм повноважень, на підставі особистої заяви члена житлово-будівельного кооперативу та довідки кооперативу про повну сплату пайового внеску за квартиру членом кооперативу,\~\~тому вимоги про визнання розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру протиправними та їх скасування задоволенню не підлягають. Крім того, суд вважає, що з аналізу ст.15 Закону України «Про власність»\~випливає, що момент виникнення права\~власності пов'язаний з моментом повної\~виплати пайового внеску, а не з одержанням свідоцтва про право власності чи зверненням з цього питання до компетентного органу. При цьому видача\~свідоцтва не пов'язана з наданням цього права, а має лише реєстраційний характер та здійснювалася на підставі особистої заяви члена кооперативу, довідки\~кооперативу та вказаних в неї відомостей відносно пайовика. При цьому, суд вважає, що позовні вимоги в частині викупу спірної квартири внаслідок спільної праці членів сімї члена кооперативу, позивачка не довела. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її праці в неповнолітньому віці, отримання нею самостійного доходу та, як наслідок, участь в придбанні спірного майна шляхом внесення грошових коштів до паєнагромадження, ступеню своєї участі, в придбанні спірного майна не надала. За правилами ч.4\~ст.60 ЦПК України\~рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом достовірно встановлено, що пайовий внесок за квартиру був виплачений членом житлово-будівельного кооперативу [PERSON], в звязку з чим він набув право власності на цю квартиру, яке було оформлено відповідно до вимог діючого на той час законодавства. Жодних доказів того, що частина внесків була виплачена позивачкою та квартира є спільним майном відповідача [PERSON] та його доньки позивачки [PERSON], в зв'язку з чим за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/3 частину спірної квартири,\~відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суду не надано і внаслідок цього, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити. При ухваленні рішення суд не приймає визнання позову відповідачем [PERSON], оскільки таке визнання не відповідає обставинам справи, суперечить закону та інтересам інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed