Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що їй та [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Андріївні), [PERSON], який помер 24 січня 2014 року, на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Вказана вище квартира складається з 4-х кімнат житловою площею 48,8 кв.м. в тому числі: 1-а кімната 8,0 кв.м., 2-а кімната 9,2 кв.м., 3-я кімната 11,5 кв.м., 4-а кімната 20,1 кв.м., а також кухні площею 7,4 кв.м., вбиральні площею 1,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,9 кв.м., коридору площею 7,1 та 5,7 кв.м., комори площею 0,6 і 0,6 та 2,8 кв.м., лоджії площею 1,8 кв.м., а всього загальною площею 79,2 кв.м. Позивач вказує, що між сторонами, як співвласниками, виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Зважаючи на те, що після приватизації даної квартири її співвласниками стало 5 осіб, частка позивача складає 1/5 частини всієї квартири. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із вказаним позовом, в якому позивач, із врахування заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на 1/5 частини спірної квартири, припинивши право спільної сумісної власності, встановити порядок користування спірним нерухомим майном. Позивач в судове засідання не зявилась. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового розгляду повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. За згодою представника позивача та відповідача [PERSON] суд ухвалив провести судовий розгляд без участі відповідача [PERSON] та [PERSON]. Заслухавши думку та пояснення представника позивача, та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає, що позові підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 12 травня 1994 року, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна площа квартири становить 79,20 кв.м. (а.с.7). Згідно листа № 899 від 20.12.2016 виданого КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», нумерація будинку по вул. 8 березня, 16 змінилась на вул. 8 березня, 12 згідно книги нумерації складеної в 1997 році (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 290529, [PERSON] помер 24 січня 2014 року (а.с.8). Згідно положень ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1, 2 ст. 368 ЦК України, \~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як слідує з матеріалів справи та пояснень представника позивача та відповідача [PERSON], співвласниками спірного майна не досягнуто згоди з приводу розміру їх часток в праві спільної сумісної власності. Зважаючи на положення вказаних вище норм та встановлених обставин суд вважає, що позивачу належить 1/5 частина спірного майна. Крім того, щодо позовної вимоги про встановлення порядку користування квартирою № 78 в будинку № 12 по вул. 8 Березня в м. Могилів-Подільський суд зазначає таке. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Крім того, пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жили та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно технічного паспорту на квартиру № 78 у житловому будинку № 12 по вул. 8 березня в м. Могилів-Подільський Вінницької області, дана квартира складається з 4-х кімнат житловою площею 48,8 кв.м. в тому числі: 1-а кімната літ. «7» площею 8,0 кв.м., 2-а кімната літ. «8» площею 9,2 кв.м., 3-я кімната літ. «10» площею 11,5 кв.м., 4-а кімната літ. «11» площею 20,1 кв.м., а також кухні літ. «12» площею 7,4 кв.м., вбиральні літ. «5» площею 1,5 кв.м., ванної кімнати літ. «6» площею 2,9 кв.м., коридору літ. «1» площею 7,1 та літ. «4» площею 5,7 кв.м., комори літ. «3» площею 0,6 і 9 площею 0,6 та літ. «2» площею 2,8 кв.м., лоджії літ. «13» площею 1,8 кв.м., а всього загальною площею 79,2 кв.м. Доказів того, що можливо провести виділ часток співвласників даного нерухомого майна в натурі суду не надано і таких вимог не заявлено. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, зважаючи на те, що [PERSON], який був одним із співвласників, помер і доказів того, що будь хто з його спадкоємців оформив право на таке спадкове майно вважає, за можливе встановити порядок користування спірною квартирою у спосіб, запропонований позивачем, а саме позивач користується житловою кімнатою літ. «8» площею 9,2 кв.м. та шафою літ. «9» площею 0,6 кв.м., а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] користуються житловою кімнатою 7 площею 8,0 кв.м., житловою кімнатою 10 площею 11,5 кв.м., житловою кімнату 11 площею 20,1 кв.м., коморою 3 площею 0,6 кв.м. та коморою 12 площею 2,8 кв.м. Кухня 12 площею 7,4 кв.м., вбиральня 5 площею 1,5 кв.м., ванна 6 площею 2,9 кв.м., коридор 1 площею 7,1 кв.м. та коридор 4 площею 5,7 лоджія 13 площею 1,8 кв.м., залишаються в спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на день звернення до суду № 1774-VIII від 06.12.2016), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а саме 551 грн. 20 коп. Згідно п.1.1 ч. 2 ст. 4 Закону № 1774-VIII, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірі мінімальної заробітної плати. Зважаючи на положення вказаної норми, а також те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за предявлення до суду даного позову, оскільки вона є інвалідом другої групи суд вважає, що судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, а саме встановлення порядку користування нерухомим майно та за другу вимогу майнового характеру, а саме за визнання права власності на частину нерухомого майна слід стягнути з відповідачів в рівних частках. Враховуючи те, що позивач просила визнати за нею право власності лише на 1/5 частину нерухомого майна та зважаючи на вартість такого майна судовий збір за вимогу майнового характеру суд визначає в розмірі 1\~688,80 грн. На підставі викладеного вище та ст. 92 Конституції України, ст. 319, 321, 358, 367, 368, 369, 372 ЦК України,

Outcome: approved