Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить\~зняти арешт з житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Багряного І. будинок 31, накладений на підставі Постанови Франківського відділу Державної виконавчої служби міста Львова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.09.2014 року в межах виконавчого провадження № 44838433 від 24.09.2014 року, номер запису про обтяження: 7351222 (спеціальний розділ). Дане виконавче провадження було відкрите на підставі Судового наказу Господарського суду Львівської області від 24.09.2013 року № 0036683 про стягнення з [PERSON] «Біо [PERSON]» на користь ПП «Тайфун-Плюс» суми боргу у розмірі 32937, 11 грн. Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що 11\~січня 2017\~р.\~померла його\~бабця [PERSON],\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть,\~серія І-СГ\~№ 448575.За життя [PERSON] набула на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою : м. Львів, вул. Багряного І., буд 31 та земельну ділянку під даним будинком. Також, бабцею Позивача за життя, був складений заповіт. Згідно заповіту бабуся вищезгаданий будинок та земельну ділянку заповіла у рівних частках : [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті бабусі, Позивач з іншими спадкоємцями звернулися до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини. Нотаріус повідомила що на будинок накладено арешт на підставі постанови Франківського Відділу ДВС м. Львова. Після чого, Позивач звернувся в Франківський ВДВС, де йому пояснили, що в дійсності ними накладено арешт на житловий будинок на підставі Судового наказу Господарського суду Львівської області від 24.09.2013р. № 0036683. 11.12.2017 р. Позивач звернувся в Франківський ВДВС м. Львова із запитом, в якому просив надати інформацію про те на якій підставі накладено арешт на житловий будинок, а також копії постанов про відкриття провадження та накладення арешту. З відповіді ВДВС, Позивач довідався, що у них на виконанні, перебувало виконавче провадження № 44838433 про стягнення з [PERSON] «Біо [PERSON]» на користь ПП «Тайфун-Плюс» суми боргу у розмірі 32937,11 грн. 25.09.2014 р. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця Франківської ВДВС накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] «Біо [PERSON]». Після чого, Позивач звернувся в Франківський ВДВС, де йому пояснили, що в дійсності ними накладено арешт на житловий будинок на підставі Судового наказу Господарського суду Львівської області від 24.09.2013р. № 0036683. На момент винесення господарським судом Наказу, а також накладення арешту на житловий будинок, [PERSON] «Біо [PERSON]» була зареєстрована за адресою : [INFO] І., буд. 31. Однак з яких причин, дана фірма була зареєстрована за адресою будинку, котрий належав його бабусі Позивачу невідомо. Жодного відношення [PERSON] до даного товариства не мала. Враховуючи вищенаведене вважає, що арешт на житловий будинок накладено незаконно. А тому такий підлягає зняттю. Просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним в позовній заяві.Просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи та не подали відзивів, тому на підставі ст.ст.223,\~280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі в (постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив позивач та її представник. Представник зацікавленої\~особи - Франківський ВДВС м. Львів у судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача , представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~ст. 5 ЦПК України\~передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, 11 січня 2017 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-СГ № 448575, яка є бабцею Позивача. За життя вона набула на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою : м. Львів, вул. Багряного І., буд 31 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САМ № 076137) та земельну ділянку під даним будинком (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія СТА № 572574). [PERSON] за життя, склала заповіт, яким вищезгаданий будинок та земельну ділянку заповіла у рівних частках : [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті бабці Позивач разом з іншими спадкоємцями звернулися до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини. Нотаріус повідомив їх про те, що на житловому будинку накладений арешт на підставі постанови Франківського Відділу ДВС м. Львова. Як вбачається\~зі Свідоцтва\~про право\~власності серія\~САМ №\~076137\~власником будинку\~№ 31\~по вул.\~Багряного І.\~в м.\~Львові є\~[PERSON],\~а також\~відповідно до\~Свідоцтва про\~право власності серія СТА № 572574 вона є власником земельної ділянки за тією ж адресою. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 04.12.2017 року вбачається, що за записом №7351222 (спеціальний розділ) від 16.10.2014 року державним реєстратором Львівського міського управління юстиції [PERSON] накладено обтяження, а саме арешт нерухомого майна, та обтяжувачем є Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, а особою, майно/права якої обтяжуються Товариство з обмеженою відповідальністю «Біо [PERSON]». З відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що у відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження №44838433 на підставі наказі Господарського суду Львівської області №914/2778 від 24.09.2013 року про стягнення з [PERSON] «Біо [PERSON]» на користь ПП «Тайфун-Плюс» 32937,11 грн боргу. 24.09.2014 року в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Станом на 21.12.2017 року заборгованість на виконання наказу Господарського суду Львівської області № 914/2778/13 від 24.09.2013 року у розмірі 32937,11 грн. [PERSON] «Біо [PERSON]» не погашена згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Як вбачається з матеріалів справи, на момент накладення арешту будинок № 31 по вул. Багряного І. належав [PERSON], а отже можна зробити висновок, що виконавцем не було здійснено заходів передбачених вищевказаною нормою, щодо зясування належності майна боржникові. Згідно ч. 3 ст. 59 Закону України про «Виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до\~чч. 1, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,\~\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.\~\~У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною [PERSON] України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved