Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що її батько [PERSON], який помер 11 лютого 2016 року, за життя сплатив в повному обсязі пай за квартиру [ADDRESS], проте зареєструвати право власності на вказану квартиру не встиг, у звязку з чим постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька на вказану квартиру через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру № 40 загальною площею 37,8 кв., житловою площею 18,9 кв.м, розташовану в будинку № 40 по проспекту Героїв в м. Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], 11 лютого 2016 року. Позивач надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, на задоволені позову наполягала. Представником відповідача суду були надані письмові заперечення, в яких остання просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їхню безпідставність, що полягає у відсутності належним чином зареєстрованого за [PERSON] права власності на спірну квартиру. Від голови ОК «Житлово-будівельний кооператив № 298» та від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд даної цивільної справи без їхньої участі, не заперечували проти позовних вимог. Від [PERSON] на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON], не заперечувала проти їх задоволення. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі протоколу засідання комісії з обміну жилою площею № 15 від 13 квітня 1988 року Бюро з обміну жилою площею виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів на імя [PERSON] 15 квітня 1988 був виданий ордер на житлове приміщення № 1853 (обмінний) на квартиру [ADDRESS] /а. с. 10/. [PERSON] помер 11 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 681589, копія якого наявна в матеріалах справи /а. с. 9/. З 06 травня 1988 року по 11 лютого 2016 року [PERSON] був зареєстрований та проживав в [INFO] /а. с. 49/. Інші особи в квартирі не зареєстровані та не проживають. Зі спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], наданої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на запит суду, вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріуса звернулись його доньки: [PERSON] Мілєна Володимирівна, [INFO], із заявами про прийняття спадщини після смерті батька, та [PERSON], [INFO] із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь сестри [PERSON] Мілєни Володимирівни /а. с. 44, 53, 56, 61, 62, 71/. Згідно з довідкою ОК «Житлово-будівельний кооператив № 298» № 3 від 14 вересня 2016 року [PERSON] належить в ЖБК-298 квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 36,5 кв.м, вартість квартири сплачена в повному обсязі /а. с. 11/, а відповідно до даних довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 12566 від 09 вересня 2016 року в матеріалах інвентаризаційної справи на вказану квартиру станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності на квартиру не проводилась /а. с. 77/. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] судом встановлено, що дана квартира має загальну площу 37,8 м2, житлову 18,9 м2, та складається з: 1-коридору площею 5,4м2, 2-житлової площею 18,9м2, 3-кухні площею 9,2м2, 4-савузла площею 3,3м2, І-балкону площею 1,0м2 /а. с. 34-39/. Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 11 жовтня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] у звязку з відсутністю зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на спадкове майно за спадкодавцем /а. с. 12-13/. Статтею 15 ЗУ «Про власність», який був чинним на момент сплати у повному обсязі [PERSON] паю за спірну квартиру, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (пункти 8 та 2 відповідно) у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкоємець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що на день смерті [PERSON] останньому на законних підставах у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про власність» та постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» належало право власності на квартиру [ADDRESS], приймаючи до уваги, що позивач у встановлені законом строки звернулась до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а інша спадкоємиця [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на користь сестри, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на квартиру [ADDRESS], задовольнивши таким чином позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved