Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] та [PERSON], та після уточнення позовних вимог просила : визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля CHEVROLET Lacetti NF 196, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], укладеного між [PERSON] та [PERSON] 15.03.2013року (а.с.83). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що під час шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач-1), 28.08.2008. року було придбано автомобіль CHEVROLET Lacetti NF 196, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Право власності на автомобіль зареєстровано за цим відповідачем. На даний час позивач та відповідач-1 припинили сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, тому позивач має право на ? частину вказаного автомобіля. В березні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на ? частину автомобіля. Під час розгляду вказаної справи з'ясувалося, що відповіда-1 без згоди позивача відчужив автомобіль іншій особі - [PERSON] (далі - відповідач-2), шляхом укладання договору купівлі-продажу. Таким чином, за зазначених обставин даний договір має бути визнаний судом недійсним. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково зазначали, що правочин по відчуженню автомобіля відбувся про людське око, оскільки [PERSON] продовжує ним користуватись. Також, в суді апеляційної інстанції зупинено провадження у справі № 404/2886/13ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частку автомобіля в порядку поділу майна подружжя, до розгляду даної справи. Представник відповідача [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що заявлені вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник вказав, що спірний автомобіль був проданий за час перебування сторін у шлюбі, а кошти отримані від його продажу витрачені в інтересах сім'ї та розподілені між подружжям. Відсутність згоди позивача на укладання оспорюваного правочину матеріалами справи не доведено. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 65 СК України вважається, що договір укладений за згодою іншого подружжя. З вищевикладеного слідує, що відсутні правові підстави для визначення договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Крім того, письмової форми договору не існує, а тому не можна дослідити вимоги недійсності договору, якого взагалі не має на папері. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно та вчасно. Надав до суду письмове заперечення, в якому зазначив, що вимоги позову є недоведеними, не відповідають закону, а тому не підлягають задоволенню. Під час оформлення документів на автомобіль позивач була присутня при продажі. На неодноразові запитання, чи не проти [PERSON] проти продажу автомобіля, вона не заперечувала. Кошти за продаж автомобіля були розподілені між позивачем та [PERSON] в присутності [PERSON] (а.с. 81-82). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Позивач, [PERSON], перебували з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2006 року, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.06.2013 року розірвано (а.с. 54,57). Під час шлюбу 28.08.2008 року позивачем та відповідачем-1 придбано автомобіль CHEVROLET Lacetti NF 196, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. З метою придбання вказаного автомобіля між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 420/400-ФО1 від 28.08.2008 року та договір відновлювальної кредитної лінії № 420-400-ФО1/1 від 28.08.2002 року. Кредитні зобов'язання перед банком були виконані в повному обсязі. Дозвіл на укладення кредитного договору між банком та [PERSON] позивачем було надано письмово (а.с. 6-9). Згідно відповіді ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району № 304 від 21.03.2013 року встановлено, що згідно обліково-реєстраційних даних відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району та НАІС ДДАІ, автомобіль CHEVROLET Lacetti NF 196, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 28.08.2008 року, який належав [PERSON] 14.03.2013 року знято з обліку (а.с. 10). На запит Кіровського районного суду м. Кіровограда № 53067 від 01.11.2013 року Управлінням ДАІ УМВС України в Кіровоградській області повідомлено, що за даними НАІС ДДАІ та НБД «Автомобіль» за гр.. [PERSON], [INFO], станом на 05.11.2013 року зареєстровано на праві власності легковий автомобіль марки CHEVROLET Lacetti, 2008 року випуску, червоного кольору, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 16.03.2013 року (підстава для реєстрації: довідка-рахунок ААА052140 від 15.03.2013 року ВАТ «Кіровоградська СТО вантажних і легкових автомобілів» а.с. 46). З показів свідків, [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні встановлено наступне. Так, [PERSON], показала, що мешкає по сусідству з позивачем. Сторони вже рік разом не проживають, станом на 14.03.2013року [PERSON] фактично вже мешкав у іншої жінки, хоча час від часу повертався до квартири позивача. 08.03.2013 року за наслідками сварки між [PERSON] та позивачем, остання отримала тілесні ушкодження, а 14.03.2013року була свідком сварки між ними з приводу заміни номерів автомобіля на тимчасові червоного кольору, тоді ж відповідач повідомив, що автомобіль ним продано. Також, свідок показала, що [PERSON] досі користується цим автомобілем. Свідок [PERSON], що є подругою позивача, показала, що на Маковею у серпні 2013року перебуваючи на квартирі [PERSON] була свідком сварки позивача з [PERSON], який прийшов забрати речі, і коли мова зайшла за автомобіль , він сказав, що машина його та з неї позивач не отримає ні копійки. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи заперечення проти позову представник відповідача посилався, що позивачем не надано суду договору купівлі-продажу транспортного засобу, що є предметом спору та те, що вказаний транспортний засіб вибув з володіння подружжя за обоюдною згодою. Відповідно до частин 3, 4 статті 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено Договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Сторони не заперечували та підтверджено матеріалами справи, що автомобіль CHEVROLET Lacetti NF 196, 2008 року випуску було придбано під час шлюбу, тобто належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Як вже зазначалось та визнається представником [PERSON], що 14.03.2014року той зняв транспортний засіб CHEVROLET Lacetti NF 196, 2008 року випуску з реєстрації у ДАІ та в подальшому продав цей автомобіль [PERSON] (а.с.10,46). Правочин відчуження автомобіля виходить за межі дрібного побутового. Сторонами не надано доказів існування письмової згоди наданої позивачем на відчуження транспортного засобу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що на час вчинення оспорюваного правочину [PERSON] фактично розірвав подружні стосунки з позивачем, зустрічаючись з іншою жінкою. Таким чином, відповідач-1 розпорядилася спірними автомобілем без належної згоди другого з подружжя, як то визначено ч.3 ст. 65 СК України, протилежного суду не доведено. У відповідності до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Таким чином, за наявності довідки-рахунку можна вважати правочин таким, що відбувся, оскільки цього документу було достатньо для перереєстрації транспортного засобу на іншого власника в ДАІ. Відповідно до вимог ст.ст. 215, 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи наведене вище, а також те, що правочин щодо купівлі-продажу вищезазначеного транспортного засобу є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка оформлено з порушенням вимог ч.3 ст. 65 СК України, оскільки продаж спільного автомобіля відбувся без письмової згоди позивача, яка є його співвласником, у відповідності до ст.. 215 ЦК України є недодержанням стороною вимог, встановлених ч.1 ст. 203 ЦК України, вказаний правочин не може вважатися правомірним, а тому позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу укладений між [PERSON] та [PERSON] транспортного засобу CHEVROLET Lacetti NF 196, 2008 року випуску, оформлений довідкою - рахунком серія ААА №052140 від 15.03.2013 року ВАТ «Кіровоградська СТО вантажних і легкових автомобілів», підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved