Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначивши, що постановою апеляційного суду Житомирської області по справі про адміністративне правопорушення відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення за ст.173 КУпАП, яке він вчинив відносно неї 30.04.2017 року на подвірї будинку №7а по вулиці Заводській в м.Коростені, де умисно, ціленаправлено, примінив відносно неї газ нервово-паралітичної дії розбризкавши його з газового балончика прямо в очі, внаслідок чого вона отримала хімічний опік очей та на ґрунті чого у неї виник гіпертонічний криз. При цьому, у неї значно погіршився зір, вона отримала психічне потрясіння, тому була вимушена лікуватися значний час та продовжує лікуватися й досі. Всі неправомірні дії відповідача відносно неї супроводжувались нецензурною лайкою. На лікування нею було витрачено 1250,00 гривень. Крім того, діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась в приниженні її як людини, вона перебуває в стані стресу та постійного нервового напруження, що порушило її нормальне життя, вимушена була проходити лікування, витрачати власні кошти на купівлю ліків. Все це негативно впливає на стан її здоровя та потребу від неї додаткових фізичних та моральних зусиль. Розмір заподіяної їй моральної шкоди вона оцінює в розмірі 20000 гривень. Відповідач добровільно не відшкодував нанесені їй збитки та моральну шкоду, навіть до цього часу не вибачився за скоєне. Просила стягнути з відповідача на її користь заподіяну вищевказану матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові та просила їх задовольнити в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Крім того, зазначила, що поведінка відповідача негативно впливає на фізичний та психологічний стан її здоровя, весь час вона перебуває в постійному нервовому стані, відчуває негативні емоції та душевні хвилювання, продовжує лікуватися й до теперішнього часу, потребує операційного втручання. За допомогою до лікарів вона звернулась лише 04.05.2017 року, оскільки були травневі свята та вихідні дні. Лікування проходила за призначенням лікарів з 04.05.2017 року, 10.05.2017 року та з 08.12.2017 року - у звязку з опіком очей, ці обставини підтверджено відповідними довідками та стверджується медичною карткою. Інвалідність їй була встановлена в звязку із хворобою лівого ока. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, позов вважають безпідставним та побудованим на надуманих позивачем доказах, нічим не підтвердженим. Просили в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю. Крім того, вважають, що позивачем не підтверджено заподіяння відповідачем моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою апеляційного суду Житомирської області від 02.08.2017 року постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2017 року у справі №279/1851/17 щодо [PERSON] за ст.173 КУпАП за якою, провадження у справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення скасовано, та ухвалено нову постанову про визнання винуватим [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.3,4). Як зазначено в постанові суду від 02.08.2017 року, що 30 квітня 2017 року близько 14 години [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою щодо [PERSON], на зауваження не реагував, поводив себе зухвало, образливо, чіплявся до громадян. При цьому, судом було встановлено, що [PERSON] розприскав по подвірї невідому сльозоточиву речовину, від якої постраждала [PERSON], отримавши опік очей. На час розгляду справи дане судове рішення є чинним. Крім того, вказані обставини та докази відповідачем в судовому засіданні не спростовано. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.23 ЦК України, особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З матеріалів справи слідує, що згідно висновку від 06.05.2017 року, затвердженого начальником Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, зробленого на підставі проведеної перевірки по заяві [PERSON], було прийнято рішення про наявність підстав для складання відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП (а.с.6,7). Зі змісту довідки завідувача Коростенської підстанції КУ «ЦЕМД та МК» Житомирської обласної ради за №53 від 13.06.2017 року, слідує, що [PERSON] - 30.04.2017 року зверталась за медичною допомогою до даного закладу, де їй було поставлено діагноз - гіпертонічний криз та хімічний опік очей (а.с.11). З даних інших медичних документів, довідок лікарів (оригінали яких оглянуто в судовому засіданні) слідує, що позивачу - рекомендовано заходи по відновленню працездатності - лікування у окуліста та призначено відповідне лікування від хімічного опіку очей (а.с.10,12). Призначення: корнігель №1, мазь левомецитін, пентоксефелін, натрій хлор, метонат, емокселин каплі, вітаміни В6, метанат, корнегель, УЗД, візілотон, ромашку. Судом оглянуто медичну картку амбулаторного хворого на імя [PERSON], [INFO] за №062501090534, з якої слідує, що [PERSON] зверталась за медичною допомогою до лікаря терапевта та окуліста, неодноразово проходила лікування - з 04.05.2017 року, 10.05.2017 року та 08.12.2017 року у звязку із гіпертонічним кризом та хімічним опіком очей. Дані обставини стороною відповідача спростовано не було. При цьому, позивач зазначила, що витрати понесені нею на лікування складають 1250,00 гривень (придбання ліків та медичних препаратів), однак належних доказів, які б могли свідчити про понесення витрат на вказану суму та придбання всіх медичних препаратів, призначених лікарем, суду надано не було. Згідно поданих позивачем квитанцій, які можливо прочитати, дати оцінку і визнати належними та допустимими доказами, сума витрат складає - 235 гривень 33 копійки. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнала позивач внаслідок неправомірних дій відповідача та заподіяння їй ушкоджень здоровю, тривалість цих негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткових зусиль для можливості відновлення порушеного права, її вік, стан здоровя, що вона є інвалідом 2 групи і оцінює заподіяну шкоду в розмірі 3500 гривень, що є достатнім, розумним та справедливим для відшкодування заподіяного виду шкоди, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з врахуванням сімейного та майнового стану відповідача. Відповідно до змісту вимог ст.ст.12,13,76-81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Що стосується стягнення судових витрат, то вони підлягають стягненню з відповідача у відповідності до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial