Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, відсутнє взаєморозуміння і взаємоповага однин до одного. Сторони мають двох спільних дітей, які є повнолітніми. Майновий спір відсутній. До суду позивач надала заяву і телефонограму про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі і просила задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судових засідань повідомлявся за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку та згідно ст. 74 ЦПК України вважається таким, що сповіщений належним чином, але до суду він не зявився, причин своїх неявок у судові засідання не повідомив, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти даного позову не надав. Фіксація судового процесу по даній справі технічними засобами не проводилася у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. На підставі викладеного вище, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Зясовано, що сторони знаходяться у шлюбі з 15 березня 1986 року, який зареєстровано Відділом ЗАГС Купянського міськвиконкому Харківської області, актовий запис за № 65, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії ІІ-ВЛ № 476075 (а.с.3), мають двох спільних дітей, які на час розгляду справи є повнолітніми. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і родина фактично розпалась. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, подружжя [PERSON] не відновили шлюбно-сімейні відносин, спільної згоди не досягли та не повідомили суд про можливе їх примирення. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст. 111 СК України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Виходячи з обставин справи і наданих документів, причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають спільне бажання зберегти родину, немає. Майновий спір між сторонами на час розгляду справи відсутні. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Отже, як було встановлено судом, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка просила про розірвання шлюбу. За таких обставин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки та перебування у шлюбі є добровільним волевиявленням громадян, але позивач не бажає зберегти родину, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. [PERSON] у тексті позову вказала, що просить залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved