Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що вона з 16.06.1988 року по 23.09.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Мають спільну доньку [PERSON], 04.03.1991 р. н. Під час спільного проживання вони за спільні кошти придбали у брата її чоловіка [PERSON] 68/100 частин домоволодіння № 102 по вул. Петренко в м. Херсоні за погоджену між сторонами ціною у сумі 9000 доларів США. На виконання умов договору вони склали розписку, за якою [PERSON] отримав вищевказану суму, та передав їм в користування вищезазначене житлове приміщення в якому вони проживали до 2002року. В 2014 році їй стало відомо, що її чоловік разом зі своїм братом [PERSON] під час купівлі-продажу домоволодіння 25.06.1996 року уклали між собою договір дарування та посвідчили його в Другій Херсонській державній нотаріальній конторі. Вважає, що уклавши договір дарування відповідач позбавив її права власності на 34/100 частин домоволодіння, що є спільною частковою власністю подружжя. Її право власності на 34/100 частин чоловік не визнає, переоформлювати документи в добровільному порядку не бажає. Просила визнати договір дарування 68/100 частин домоволодіння №102 по вул. Петренко в м. Херсоні, укладений 25.06.1996р. між [PERSON] та [PERSON] удаваним правочином; визнати фактично укладеним договір купівлі-продажу 68/100 частин домоволодіння №102 по вул. Петренко в м. Херсоні 25.06.1996 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати 68/100 частин домоволодіння №102 по вул. Петренко в м. Херсоні, придбаних 25.06.1996р. на ім'я [PERSON] у [PERSON], спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.1988 року по 23.09.2000 року. ( а.с.13). 25.06.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір дарування відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] 68/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Петренко, 102, який було посвідчено державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори.( а.с.14) Відповідно до розписки [PERSON] отримав від [PERSON] 9000 доларів США за продаж йому 68/100 частин домоволодіння по вул. Петренко, 102 в м. Херсоні.( а.с.16) 12.02.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] 32/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд і будівль під номером 102, що знаходиться в м. Херсоні по вул. Петренко на земельній ділянці площею 430 кв.м.(а.с.15). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він перебуває у дружніх стосунках з сімєю [PERSON]. Він був присутній при складенні розписки, за якою [PERSON] продав [PERSON] частину будинку, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Петренка, 102. Гроші [PERSON] отримав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він був присутній при складенні розписки, за якою [PERSON] продав [PERSON] частину будинку, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Петренка, 102, за що отримав грошові кошти. Статтею 224 ЦК УРСР 1963 року, (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин), визначено поняття договору купівлі-продажу, за яким продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 228 ЦК УРСР продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сімю (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Частиною 2 ст. 58 ЦК УРСР встановлено: якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, викладених в п.14 постанови №3 від 28.04.1978року (зі змінами та доповненнями) встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до вимог ч.2 ст.58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі. У тому разі, коли така угода суперечить законові, суд постановляє рішення про визнання недійсною укладеної сторонами угоди із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності угоди, яку вони мали на увазі. Суд вважає, що початок перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах, зважаючи, що відповідно до ст. 76 ЦК України, ст.11 КпШС України 1963року, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин згідно п.6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, починається з дня виникнення права на позов. Права на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення свого права. Враховуючи, що при розгляді справи не встановлені факти порушення права позивача щодо права користування та володіння спірним житловим будинком до моменту пред'явлення нею позову, як і не встановлення факту її обізнаності щодо оформлення договору купівлі - продажу житлового будинку, договором дарування, тому суд вважає, що право на позов виникло у [PERSON] в момент, коли вона дізналася про порушення свого права, тобто у 2014році. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що нотаріально посвідчений договір дарування між [PERSON] та [PERSON] було укладено з метою приховання фактично укладеного договору купівлі - продажу, виходячи з положень ст. 58, 224 ЦК УРСР 1963року, суд визнає, що між [PERSON] та [PERSON] фактично укладено договір купівлі - продажу. Спірний житловий будинок був придбаний [PERSON] у період шлюбу з [PERSON], а отже виходячи з положень ст.22КпШС України 1963року 68/100 частин домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя.

Outcome: approved