Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що 01.09.2014р. о 12 год. 00 хв. в м. Бердянську по Мелітопольському шосе відповідач [PERSON], починаючи рух на автомобілі ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], та виконуючи поворот ліворуч на вул. Таганрогська, не переконався, що це буде безпечним, не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, внаслідок чого змусив водія автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], який рухався на виїзд з міста по лівій смузі, різко гальмувати та змінювати напрямок руху, у звязку з чим останній наїхав на бордюр та перекинувся. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.09.2014р. [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вантажному фургону MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], на праві власності, було завдано технічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність позивача, як власника наземного транспортного засобу, а саме вантажного фургону MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Провідна». Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], [PERSON], на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія». 03.09.2014р. позивачем [PERSON], як потерпілою особою, було подано до АТ «УОСК» заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Вказана заява (повідомлення) була зареєстрована в АТ «УОСК» за вх. №11176 від 03.09.2014р. У звязку з тим, що АТ «УОСК» протягом 10 робочих днів з дня отримання заяви (повідомлення) [PERSON] не направило свого представника до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу для визначення розміру збитків, як того вимагає діюче законодавство, 29.09.2014р. позивачка звернулась до Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ «ПЕП «Стандарт-Сервіс» з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно звіту №33 по визначенню матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], складеного 21.10.2014 року, вартість матеріальної шкоди, за вирахуванням величини втрати товарної вартості, завданої власнику автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження останнього в дорожньо-транспортній пригоді, складає 59305,85 грн. За проведення ТОВ «ПЕП «Стандарт-Сервіс» автотоварознавчого дослідження позивачем були понесені витрати у розмірі 700,00 грн. Згідно страхового полісу АТ «УОСК» встановлена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000грн. 31.10.2014р. позивачкою у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було надіслано до АТ «УОСК» заяву про страхове відшкодування, до якої було додано копії всіх необхідних, передбачених Законом, документів, оформлені належним чином. У звязку з тим, що станом на 15.01.2015р. АТ «УОСК» не направило позивачу жодних повідомлень, щодо необхідності узгодження розміру страхового відшкодування, або про визнання АТ «УОСК» заявлених вимог обґрунтованими чи необгрутнованими та прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування чи, відповідно, про відмову у цьому, 15.01.2015р. позивачкою було направлено до АТ «УОСК» заяву, в якій вона просила повідомити їй про результати розгляду раніше поданих до АТ «УОСК» документів та заяв, щодо здійснення страхового відшкодування, яка була отримана адресатом 19.01.2015р. На день звернення до суду жодної письмової відповіді у відповідь на цю заяву АТ «УОСК» позивачу не надало, тому позивачка і звернулась до суду з відповідним позовом. Різниця між розміром страхового відшкодування, яке має бути сплачено позивачу АТ «УОСК» (за мінусом франшизи) в розмірі 49500 грн. та розміром матеріальної шкоди, завданої їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON], становить 9805,85 грн. Тому в своєму позові позивач [PERSON] просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (АТ «УОСК», ідентифікаційний код 23734213) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) матеріальну шкоду у розмірі 49500,00 грн.; стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) матеріальну шкоду у розмірі 9805,85 грн.; стягнути в солідарному порядку з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (АТ «УОСК», ідентифікаційний код 23734213) та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) витрати по сплаті судового збору в сумі 609,00 грн.; стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (АТ «УОСК», ідентифікаційний код 23734213) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) витрати за проведення ТОВ «ПЕП «Стандарт-Сервіс» автотоварознавчого дослідження в сумі 700,00 грн. До судового засідання представник позивача [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутністю її представника, позовні вимоги визнала частково в розмірі 49000 грн. відшкодування матеріальної шкоди (50000 грн. максимального відшкодування за договором (ліміту відповідальності) за мінусом франшизи в розмірі 1000 грн.), 700 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В частині стягнення 500 грн. матеріальної шкоди просила відмовити. Відповідач [PERSON] до судового засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що 01.09.2014р. о 12 год. 00 хв. в м. Бердянську по Мелітопольському шосе відповідач [PERSON], починаючи рух на автомобілі ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], та виконуючи поворот ліворуч на вул. Таганрогська, не переконався, що це буде безпечним, не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, внаслідок чого змусив водія автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], який рухався на виїзд з міста по лівій смузі, різко гальмувати та змінювати напрямок руху, у звязку з чим останній наїхав на бордюр та перекинувся. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10.09.2014р. [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вантажному фургону MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], на праві власності, було завдано технічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], [PERSON], на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідачем по справі). 03.09.2014р. позивачем [PERSON], як потерпілою особою, було подано до АТ «УОСК» заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Вказана заява (повідомлення) була зареєстрована в АТ «УОСК» за вх. №11176 від 03.09.2014р. У звязку з тим, що АТ «УОСК» протягом 10 робочих днів з дня отримання заяви (повідомлення) [PERSON] не направило свого представника до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу для визначення розміру збитків, як того вимагає діюче законодавство, 29.09.2014р. позивачка звернулась до Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ «ПЕП «Стандарт-Сервіс» з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно звіту №33 по визначенню матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], складеного 21.10.2014 року, вартість матеріальної шкоди, за вирахуванням величини втрати товарної вартості, завданої власнику автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D, державний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження останнього в дорожньо-транспортній пригоді, складає 59305,85 грн. За проведення ТОВ «ПЕП «Стандарт-Сервіс» автотоварознавчого дослідження позивачем були понесені витрати у розмірі 700,00 грн. Згідно страхового полісу АТ «УОСК» встановлена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000грн. 31.10.2014р. позивачкою у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було надіслано до АТ «УОСК» заяву про страхове відшкодування, до якої було додано копії всіх необхідних, передбачених Законом, документів, оформлені належним чином. У звязку з тим, що станом на 15.01.2015р. АТ «УОСК» не направило позивачу жодних повідомлень, щодо необхідності узгодження розміру страхового відшкодування, або про визнання АТ «УОСК» заявлених вимог обґрунтованими чи необгрутнованими та прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування чи, відповідно, про відмову у цьому, 15.01.2015р. позивачкою було направлено до АТ «УОСК» заяву, в якій вона просила повідомити їй про результати розгляду раніше поданих до АТ «УОСК» документів та заяв, щодо здійснення страхового відшкодування, яка була отримана адресатом 19.01.2015р. На день звернення до суду жодної письмової відповіді у відповідь на цю заяву АТ «УОСК» позивачу не надало. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В даному випадку розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого. Полісом №АІ/1567977 встановлена франшиза в розмірі 1000 грн., яка у відповідності до ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає стягненню зі страхової компанії. Тому стягненню з відповідача - приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» підлягає грошова сума в розмірі 49000 грн. З урахуванням загального розміру матеріальної шкоди в сумі 59305,85 грн., стягненню з відповідача [PERSON] підлягає різниця в сумі 10305,85 грн. (59305,85 49000). Але, не маючи змоги вийти за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, зазначену в позові, в сумі 9805,85 грн., що є меншою за ту, що потребує стягненню за діючим законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В даному випадку підлягає зменшенню сума судових витрат на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати у вигляді витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 700 грн. документально підтверджені, визнані відповідачем АТ «УОСК» і тому підлягають стягненню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial