Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], зазначивши, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по її вихованню та утриманню, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклується. В судове засідання представник позивача не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення у справі на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - орган опіки та піклування [PERSON] міської ради в судове засідання не зявилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв представника позивача, представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. З 16 лютого 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва по одруження /а.с.6/. Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.6/. 05 серпня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2010 року /а.с.7/. Судом встановлено, що починаючи з 2010 року і по теперішній час дитина проживає разом з матірю, яка займається її вихованням та утриманням, батько дитини не виконує своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню малолітнього сина. Як вбачається з довідки виданої старшої по будинку № 38 по пр. 50 років Перемоги в м. Мелітополь Запорізької області, посвідченої КП «Житломасив», від 10 квітня 2015 року [PERSON] проживає разом з дитиною [PERSON], за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. Відповідно до довідки дільничного лікаря від 03 квітня 2015 року [PERSON], [INFO], спостерігається у дільничного лікаря та на прийом до лікаря з моменту його народження зявляється з матірю /а.с.10/. Також, відповідно до довідки № 303, виданої 07 квітня 2015 року завідувачем дошкільного навчального закладу № 44 «Веселка», [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №44 «Веселка». За час відвідування дошкільного навчального закладу мати піклується про утримання сина, з батьком дитини вихователі не знайомі, участі у вихованні сина він не приймає /а.с.12/. Згідно довідки № 7, виданої 07 квітня 2015 року директором [PERSON] дитячої та юнацької творчості, [PERSON] є вихованцем Народного художнього колективу ансамблю народного танцю «Ровесники». На заняття у [PERSON] дитячої та юнацької творчості Єгора супроводжує мати, вона відвідує батьківські збори, бере активну участь у розвитку творчих здібностей свого сина /а.с.11/. Відповідно до довідки, виданої викладачем Центру розвитку «Юлія» [PERSON], [PERSON] відвідує заняття з 01 вересня 2014 року. На заняття його приводить мати. В період навчання батько [PERSON] заняття не відвідував, на батьківських зборах не був присутній, до педагога за отриманням інформації щодо успішності [PERSON] не звертався /а.с.13/. До того ж, відповідач [PERSON] не утримує дитину матеріально, не сплачує аліменти, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість станом на 01 квітня 2015 року, яка складає 21\~288 грн. 11 коп. /а.с.8/. 27 серпня 2015 року рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 150/2 затверджено висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету [PERSON] міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO], яким встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виховання сина, не цікавиться його життям та здоровям, успіхами у навчанні, не турбується про його фізичний, розумовий, духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування виконавчий комітет [PERSON] міської ради вважає, що на сьогоднішній день є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обовязків по вихованню дитини. Під час судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться долею дитини, матеріальної допомоги не надає, про його фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклується. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини.

Outcome: approved