Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 28 квітня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що був складений відповідний актовий запис за № 4. [INFO] року у подружжя народилась донька - [PERSON]. Спочатку спільне життя з відповідачем складалося, але згодом ставлення відповідача до сімейного життя змінилося у гірший бік. З часом стосунки подружжя погіршилися. На сьогодні [PERSON] зрозуміла, що вони з чоловіком різні люди: мають різні погляди на життєво важливі питання, права та обов'язки чоловіка та дружини у сім'ї. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство на сьогодні разом не ведуть. Позивач з донькою проживають разом. Ставлення чоловіка до питання розірвання шлюбу позивачу невідоме. Вважає, що надання будь-яких строків на примирення є недоречним, тому що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам малолітньої доньки, яка вимушена буде зростати в атмосфері нелюбові та неповаги між батьками. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились, надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі за зареєстрованим місцем його проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подано. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 28 квітня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], на підтвердження свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач на примирення не згодна, від відповідача заперечень проти позовних вимог не надходило, сторони мешкають за різними адресами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження шлюбу неможливо. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved