Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача Коростишівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер батько - [PERSON] , на час смерті його дружина [PERSON] , проживала із ним за адресою: [ADDRESS] [PERSON] ) та прийняла спадщину. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] на праві особистої власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . З метою оформлення спадкових прав позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] було відмовлено, а тому позивач звернулась до суду з даним позовом та просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , який вона прийняла, але не оформила після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 19.08.2020 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Василевська О.А., не з`явились, проте надала до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Коростишівська міська рада, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направили, в матеріалах справи міститься клопотання, відповідно до якого просять здійснювати розгляд справи за їх відсутності, щодо прийнятого рішення покладаються на розсуд суду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу без особистої участі позивача та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] , і вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про смерть (а.с.9,14). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ст. 1220 ч.ч.1,2 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами № [NUMBER] від 30.12.1994 (а.с.20). Родинні відносини позивача з померлими ( як дочки та батьків) підтверджується матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу серією [NUMBER] (а.с.17-19) Положеннями статей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, була дружина спадкодавця [PERSON] , відповідно мати позивача [PERSON] , оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини ( а.с.47). Інформація щодо спадкової справи до майна померлого [PERSON] відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 57163542 (а.с.16). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Серьожкіної О.М. № 47/02-31 від 30.03.2020 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після померлої [INFO] її матері [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , який [PERSON] прийняла, але не оформила після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Спадкова справа заведена за заявою позивача, заяв від інших спадкоємців про прийняття чи про відмову від спадщини у спадковій справі немає, заповітів від імені [PERSON] немає. (а.с. 28-29). Таким чином позивач є спадкоємцем першої черги, в позасудовому порядку не може оформити спадкові права після смерті матері [PERSON] , інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до п. 4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Так відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1218 до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 та ч. 3ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Так, згідно із ст. ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції»і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, що оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved