Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до Солонянського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 листопада 2005 року, покликаючись на припинення сімейних стосунків. Справа №192/302/21 передана на розгляд судді Кітова О.В. Ухвалою суду від 16 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу - також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року сторонам надано строк на примирення терміном на 1 місяць. Ухвалою суду від 27 травня 2021 року відновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити, повідомила, що шлюбно-сімейні стосунки з позивачем припинені давно і що строк на примирення, наданий судом, жодних результатів в частині зміни поведінки відповідача та налагодження стосунків, не приніс. В судовому засіданні відповідач заявлений позов не визнав та просив не розривати шлюб, мотивуючи це тим, що в нього є почуття по відношенню до позивачки. Мотиви та висновки суду Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 листопада 2005 року у Мопрівській сільській раді Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.03.2018) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.10.2008). Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України). Отже можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, просила задоволити, додатково зазначила, що мало місце домашнє насильство з боку відповідача. Відповідач проти задоволення позову заперечував, вважав що сторони можуть помиритись і відновити відчуття та стосунки. Згідно матеріалів справи та пояснень сторін у них різні характери, шлюбно-сімейні стосунки припинені, сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Отже наведені обставини свідчать, що вільної згоди між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, а шлюб існує формально. Підстав сумніватися у волевиявленні позивача немає. Шлюб слід розірвати, задоволивши вимоги позивача. Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved