Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 25.04.2017 року мотивуючи тим, що вона та її син являються власниками кімнати № 99 в будинку № 22 по вулиці Молодіжній в місті Біла Церква Київської області. 05.07.2011 року у приміщенні кімнати було зареєстровано її колишнього чоловіка, відповідача у справі, [PERSON], 22.04.2016 року шлюб між ними було розірвано. З березня 2016 року відповідач у кімнаті не проживає, без будь яких поважних причин, своїх речей не зберігає у ній, житлом не цікавиться, плату за комунальні послуги не вносить, будь яка домовленість між ними щодо збереження за відповідачем права користування житловим приміщенням терміном більш ніж один рік відсутня. Крім того, факт реєстрації відповідача у квартирі створює для неї цілий ряд незручностей, вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги і позбавлена оформити субсидію. Оскільки відповідач більше року не проживає за місцем реєстрації, в добровільному порядку вирішити спір неможливо, позивач просить в судовому порядку визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням кімнати № 99 в будинку № 22 по вулиці Молодіжній в місті Біла Церква Київської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову до суду не надав. В порядку ст.ст.224 - 226 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що житлове приміщення кімнати № 99 в будинку № 22 по вулиці Молодіжній в місті Біла Церква Київської області належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] та її сину [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-7,9). Позивач та відповідач з 08.08.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.04.2016 року, яке набрало законної сили 05.05.2017 року, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 8,10). Відповідач [PERSON], [INFO], був зареєстрований в кімнаті № 99 в будинку № 22 по вулиці Молодіжній в місті Біла Церква Київської області, як член сімї власника квартири, без реєстрації договору найму, однак з квітня 2016 року не проживає у вказаному житловому приміщенні, що підтверджено довідкою управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 2178 від 12.04.2017 року, показами свідка та не заперечується відповідачем.. Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], не проживає в житловому приміщенні кімнати № 99 в будинку № 22 по вулиці Молодіжній в місті Біла Церква Київської області більше року без поважних причин, даним житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, особистих речей у квартирі не має, своїми діями перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися власним житлом, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що він відсутній за зареєстрованим місцем проживання з поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житловий будинок,квартира,інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції ( ст.3 цього Закону). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, тому визнає [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням кімнати № 99 в будинку № 22 по вулиці Молодіжній в місті Біла Церква Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 640,00 грн., тому суд стягує з відповідача на її користь вказані судові витрати.

Outcome: approved