Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей посилаючись на те, що з 14 лютого 2002 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться, через відсутність взаєморозуміння та часті сварки. Під час спільного проживання відповідач не виконував покладені на нього обов`язки по веденню господарства та не бра участі у вихованні дітей, що і стало причиною розриву стосунків між подружжям. Кожен з подружжя протягом останніх восьми років живе окремим життям та своїми інтересами. Примирення та збереження сім`ї між сторонами неможливе. Крім цього, позивач зазначає, що діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, одна вона самостійно не може забезпечити належним рівень життя для двох дітей, тому батько, який є здоровим та працездатним, може і повинен сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму на дитину щомісячно починаючи з дня подачу позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, однак до початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимога про розірвання шлюбу наполягала в повному обсязі, а в частині стягнення аліментів наполягала частково, а саме в розмірі 500 гривень на двох дітей. Не заперечувала щодо слухання справи у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надійшла заява в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, а частині стягнення аліментів визнає в розмірі 500 гривень на двох дітей. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви подані позивачем та відповідачем, повністю об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2002 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.6-7) Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір`я та повагу один до одного, зберегти сім`ю не надається можливим, тому шлюб підлягає розірванню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позовної і до досягнення дітьми повноліття суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів частково. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, позивач в подала заяву в якій зазначила, що позовну вимогу в частині стягнення аліментів підтримує частково, а саме в розмірі 500 гривень на двох дітей. В свою чергу, відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON] та до початку судового засідання подав заяву про визнання позову в частині стягнення аліментів також на 500 гривень, то суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди в розмірі аліментів на суму 500 гривень на двох дітей і тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 250 гривень на кожну дитину починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 16 серпня 2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову до суду. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352 грн. 40 к. Крім того, позивачу необхідно повернути 352 грн. 40 к. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial