Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача та просила дати дозвіл на багаторазовий в'їзд та виїзд [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], з/на тимчасово окуповану територію АР Крим у супроводі матері [PERSON] або інших осіб, уповноважених нею за нотаріальною згодою без нотаріально завіреної згоди та супроводу батька до досягнення дітей 16 років. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] На даний час справа про розірвання шлюбу розглядається в іншому суді. Зазначила, що діти перебувають на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, їх фізичним, духовним і моральним розвитком не цікавиться. Постійним місцем проживання позивача з дітьми є АР Крим. На материковій частині України проживає багато родичів позивача, а саме в Харківській і Сумській областях. Вважає, що дітям необхідно бачитись зі своїми родичами, братами та сестрами, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.07.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Гресівською селищною радою м. Сімферополь Автономної Республіки Крим та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Гресівської селищної ради м. Сімферополя Автономної Республіки Крим. Діти проживають з позивачем у м. Сімферополь АР Крим, навчаються у школі. Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Після тимчасової окупації території АРК на межі адміністративної території АР Крим і Херсонської області утворено умовну прикордонну смугу, введено прикордонний режим, встановлено особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території. В червні 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» від 04.06.2015 року № 367 та затверджено відповідний Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Зазначений Порядок встановив, що виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи у супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. В'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб п. 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України. В свою чергу Правила передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку в супроводі одного з батьків здійснюється: - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі - рішення суду про надання дозволу га виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Встановлено, що позивач не має змоги отримати від відповідача згоду на виїзд дитини за межі АР Крим до материкової частини України та за кордон та на в'їзд, при цьому суд приймає до уваги, що можливість отримання згоди від відповідача на виїзд дитини за межі АР Крим на даний час малоймовірна, а тому суд вважає, що внаслідок ухвалення рішення про задоволення позовних вимог право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини жодним чином не порушується і не обмежується. Зокрема, вбачається, що відсутність згоди відповідача на в'їзд/виїзд дітей сторін за кордон та на материкову частину України позбавляє їх можливості спілкування зі своїми родичами, порушує права останньої на фізичний, духовний, емоційний розвиток дитини, на її оздоровлення, тощо. В зв'язку із тимчасовою окупацією, на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя тимчасово не діють державні органи та установи України, в тому числі, не здійснюють діяльність державні та приватні нотаріуси, в силу положень ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь який акт виданий незаконними органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Відтак, отримати нотаріально засвідчену згоду чоловіка - відповідача у справі на території АР Крим та м. Севастополь позивачу неможливо. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до положень ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 визначено, що перетинання державного кордону для в'їзду/виїзду за межі України громадянами, які досягли 16 - річного віку здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України осіб, уповноважених одним з батьків з нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Тобто, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved