Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі по 2004 рік. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на потребу дітей у виїзді за кордон, водночас, зауважує на тому, що відповідач не приділяє уваги вихованню та утриманню неповнолітніх, просить надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для дітей, надати дозвіл на тимчасові поїздки за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON]В, до досягнення дітьми 16-річного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Пояснила, що відповідач відмовляється обговорювати будь-які питання. Також зазначила, що не зверталась до Державної міграційної служби, оскільки є обізнаною про порядок оформлення проїзних документів. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав на те, що позивач не повідомляє про те, куди саме, на який термін вона має намір вивозити дітей за кордон. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Питання порядку виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, правил перетинання державного кордону врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, Правилами перетинання державного кордону громадянами України. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. N 231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ТП № 050441. Відтак, чинним законодавством передбачено позасудовий порядок врегулювання правовідносин, пов»язаних із виготовлення проїзного документа. Суд наголошує, що позивач не зверталась до територіального органу Державної міграційної служби України з питанням оформлення проїзного документа на дитину. Відомості про виникнення спору із уповноваженим органом у зв»язку із надходженням заперечень від батька відсутні. Також не підлягає до задоволення вимога про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У відповідності до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: у разі пред»явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки при вирішення питання про доцільність надання згоди на виїзд за кордон судом досліджуються мотиви, за яких інший з батьків відмовляється або ухиляється від надання згоди на виїзд, водночас, суду не надано доказів на підтвердження звернення до відповідача із пропозицією надати згоду на виїзд дитини, заявлені вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Суд також зауважує, що вимога про надання дозволу на виїзд кореспондується із положеннями п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, відповідно до якого виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Позивач вказала на необхідність надання дозволу на виїзд у будь-який час до виповнення 16-річного віку, при цьому, країна напрямку, чіткий проміжок часу не вказано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed