Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Слов'янської міської ради Донецької області, про визнання права власності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка залишилася спадщина: житловий будинок загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок було побудовано під час шлюбу із чоловіком, рік будівництва 1970 як вказано в технічному паспорті КП «БТІ». Земельна ділянка для будівництва даного будинку була надана чоловіку 19.08.1970 року на підставі рішення Виконкому Слов'янської міської ради депутатів трудящих та на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від одної до п'яти включно, посвідченого нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори 10.09.1970 року, за р. № 6126. Тобто, даний будинок не був побудований самочинно. Оскільки рік побудови будинку 1970, про що свідчить копія технічного паспорту, додана до позовної заяви, то відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних(садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівельні споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 №95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений ні результатами технічної інвентаризації. Крім того, вказує, що відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України 24.05.2001 № 127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р.за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні ( садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня1992 року. Згідно акту №152 державної прийомки до експлуатації затвердженого рішенням Виконкому Слов'янської міської ради депутатів трудящих 05.07.1978 року №160/7, вищенаведений житловий будинок прийнято до експлуатації. Отже, вищезазначений спадковий житловий будинок не можна віднести до категорії самочинних, оскільки земельна ділянка надавалась спадкодавцю, будинок прийнято до експлуатації. За життя спадкодавець не встиг відповідно до діючого законодавства, зареєструвати своє право власності на зазначений житловий будинок. На момент смерті спадкодавця, спадкоємцями були: дружина померлого позивач по справі , проживала та була прописана із спадкодавцем, що підтверджується записами у домовій книзі; син померлого [PERSON] [INFO] який від прийняття спадщини відмовився на користь матері; онук померлого [PERSON] [INFO], мати якого донька спадкодавця [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.04.2005 року серія [NUMBER] виданого Слов'янським міським відділом РАЦС який спадщину у встановлений законодавством шестимісячний термін не прийняв. Виходячи з вищенаведеного, на даний час , позивачка є єдиним спадкоємцем після померлого чоловіка. 18.12.2015 року вона звернулась до приватного нотаріуса Слов'янського міськнотокругу Соловар В.І., з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, була заведена спадкова справа №70/2013 але їй було відмовлено у видачі свідоцтва на підставі відсутності належним чином зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім'я позивача відповідно до законодавства. Спадкоємиця отримала у приватного нотаріуса Слов'янського міськнотокругу Соловар В.І., 18.12.2015 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1054/02-31. у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду за визнанням права власності на житловий будинок. Тому, просить суд визнати з нею право власності на житловий будинок загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня - «Б», вбиральня «В», навіс «Г», огорожа №1 розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - Слов'янська міська рада була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, звернулась із заявою про слухання справи у відсутність їх представника. Проти задоволення позову не заперечувала. Cуд, дослідивши надані докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні із достовірністю встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] (а.с. 14). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09.08.1969 року [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с. 12). Після смерті чоловіка залишилася спадщина: житловий будинок загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка для будівництва даного будинку була надана [PERSON] 19.08.1970 року на підставі рішення Виконкому Слов'янської міської ради депутатів трудящих та на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від одної до п'яти включно, посвідченого нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори 10.09.1970 року, за р. № 6126 (а.с. 17-18). Спадкодавець проживав у [ADDRESS], що підтверджується копією Домової книги (а.с. 21-23). На момент смерті [PERSON] спадкоємцями були: дружина померлого позивач по справі, син померлого [PERSON] [INFO] який від прийняття спадщини відмовився на користь матері (а.с. 55); онук померлого [PERSON] [INFO], мати якого донька спадкодавця [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.04.2005 року серія [NUMBER] виданого Слов'янським міським відділом РАЦС (а.с. 15), який спадщину у встановлений законодавством шестимісячний термін не прийняв. Виходячи з вищенаведеного, на даний час, позивачка є єдиним спадкоємцем після померлого чоловіка. Проте, у відповідності до Довідки Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» № 3354-18/0.54/01 від 08 грудня 2015 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] до теперішнього часу не зареєстровано (а.с. 19). Приватний нотаріус Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з посиланням на відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, що підтверджується постановою нотаріуса від 18 грудня 2015 року (а.с. 20). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вимога про визнання права на спадщину у разі відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі підлягає вирішенню у судовому порядку. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною першої статті 1268 закріплено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належить право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В розумінні статті 391 Цивільного кодекс України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а статтею 392 передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, у разі якщо таке право не визнається. Ні підставі викладеного,

Outcome: approved