Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, де є третя особа, про визнання незаконним та скасувати дисциплінарного стягнення, посилаючись на те, що її неправомірно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за нібито порушення трудових прав працівника підприємства, яку очолює позивач. Позивач вважає, що з її боку не мало місце будь яких порушень трудового законодавства, у зв'язку з чим і звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем, як керівником установи, було допущено ряд порушень трудового законодавства по відношенню до працівника, а саме було надано відпустку по догляду за дитиною за відсутності заяви працівника, неналежне повідомлення працівника про скорочення його посади та зміни умов праці, що призвело до виведення позаштатного розпису посади працівника і її неможливість після виходу з відпустки працювати. Крім того, запропонована позивачем посада працівнику є нижчою від тої яку обіймала працівник і рівноцінної посади не було запропоновано, що також є порушенням трудового законодавства та прав працівника. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала та пояснила, що третя особа двічі здійснювала перевірку щодо дотримання трудового законодавства у відносинах з працівником і жодного разу порушень трудового законодавства не виявлено. Так, перша перевірка проводилась за зверненням працівника до прокуратури, яка доручила третій особі провести перевірку, а друга за заявою позивача з аналогічного приводу. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач є генеральним директором Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» з 21.06.2013 року /а.с. 15, 16/. 14.07.2014 року позивачу міністром охорони здоров'я України було оголошено догану за неналежне виконання обов'язків передбачених контрактом /а.с. 17/. Вказана догана була винесена на підставі акту перевірки «ДП експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» щодо обставин викладених у листі [PERSON] від 30.05.2014 року /а.с. 20 - 24/. [PERSON] з 16.03.2011 року обіймає у Державному підприємстві «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» посаду директора департаменту доклінічних та клінічних випробувань. Наказом Державного експертного центру МОЗ від 03.09.2013 року № 474-к було введено в дію, затверджені Міністерством охорони здоров'я України, організаційну структуру та штатний розпис відповідно до якого департамент, очолюваний [PERSON] був скорочений та утворений новий департамент експертизи матеріалів доклінічних та клінічних випробувань /а.с. 101-111/. Відповідно до штатного розпису та поданих заяв наказом Державного експертного центру МОЗ від 04.09.2013 року № 476-к були проведені переміщення працівників Центру в структурні підрозділи та посади, що були зазначені в заявах. З 28.08.2013 року по 20.09.2013 рік, з 23.09.2013 року по 04.10.2013 рік, з 07.10.2013 року по 30.10.2013 рік, з 31.10.2013 року по 15.11.2013 рік, з 18.11.2013 року по 13.12.2013 рік, з 16.12.2013 року по 31.12.2013 рік [PERSON] перебувала на лікарняному. З 08.01.2014 року по 27.05.2014 рік [PERSON] перебувала у відпустці по догляду по вагітності та пологах. З 28.05.2014 року по теперішній час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 04.09.2013 року [PERSON] звернулась до позивача з приводу роз'яснення ситуації та повідомлення про те, що остання не може бути звільнена та переведена без її згоди на іншу посаду /а.с. 112/. 26.09.2013 року [PERSON] була надана відповідь про те, що остання є працівником Державного експертного центру МОЗ, рахується на очолюваній раніше посаді, питання щодо переведення на іншу посаду буде вирішуватися після закінчення періоду тимчасової непрацездатності [PERSON] /а.с. 113/. Таким чином, трудові відносини між [PERSON] та Державним підприємством «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» (далі - підприємство) не припинялися, отже [PERSON] не була переведена без її згоди на іншу посаду, не була звільнена тощо, відповідне питання через те, що [PERSON] перебула на лікарняних в подальшому у відпустці по вагітності та пологах, а в подальшому і по теперішній час у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і на роботу не виходила не вирішувалося.В свою чергу, позивачему листі запропоновано [PERSON] посаду експерта, проте відповіді остання не надала. Отже, за вище вказаних обставин [PERSON] після змін у штаті та на час декретної відпустки залишилась обіймати попередню посаду, що є дотриманням ст. 184 КЗпП України. Доводи представника відповідача про те, що до даних правовідносин необхідно застосувати ч. 2 ст. 32 КЗпП України є неспроможними, оскільки питання визначення штатного розпису, а також призначення на певні посади працівників є правом власника або уповноваженого ним органу і не є обов'язком власника переводити на іншу новостворену посаду працівника, який раніше обіймав посаду у межах аналогічної спеціальності. Як зазначено вище, власник або уповноважений ним орган має таке право на переміщення працівника без його згоди, а не обов'язок, проте питання потреби та доцільності такого переміщення вирішується самим власником або уповноваженим ним органом. Враховуючи зазначене, суд вважає, що у даному випадку обставини викладені в акті перевірки /а.с. 20 - 24/, висновки якого стали підставою для винесення оскаржуваного наказу, об'єктивно досліджено не було. Крім того, суд вважає, що висновки викладені в акті з приводу надання [PERSON] відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку без заяви останньої є безпідставними, оскільки така заява має місце /а.с. 97/, про що також зазначає сама [PERSON] у заяві до прокуратури /а.с. 184 з.с./. Не зважаючи, що така заява від 22.05.2014 року була повернута [PERSON] /а.с. 89/, право останньої на відпустку було дотримано та вимоги заяви були задоволені вже 27.05.2014 року та видано відповідний наказ про надання [PERSON] відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за її бажанням з 28.05.2014 року /а.с. 125/. В подальшому 02.06.2014 року [PERSON] повернула заяву про надання відпустки із долученням свідоцтв про народження дітей /а.с. 119-120/, проте наказ про відпустки вже був виданийі відпустка надана згідно вимог заяви [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позивачем було забезпечено право [PERSON] на відпустку, що є пріоритетом перед документообігом на підприємстві, а отже висновки викладені в акті з цього приводу є лише формальними. Суд вважає, що не можна застосовувати дисциплінарне стягнення за дотримання прав працівника, лише з тих підстав, що мала місце обставини щодо оформлення такого права, яка не потягла за собою будь яких наслідків, окрім реалізації права працівника за його бажанням. Крім того, вказані обставини були двічі предметом перевіркитериторіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві, перша перевірка проводилась за заявою [PERSON] до Генеральної прокуратури України, а друга перевірка за заявою позивача /а.с. 160, 162-181, 184/. Відповідно до актів складених третьою особою та відповіді наданої [PERSON] з приводу порушень позивачем вимог трудового законодавства, що встановлено актом перевірки «ДП експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» щодо обставин викладених у листі [PERSON] від 30.05.2014 року, на підставі якого винесено оскаржуваний наказ, будь - яких порушень трудового законодавства в діях позивача не встановлено. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved