Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, в якому вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], під час їхнього шлюбу вони приватизували квартиру [ADDRESS]. Вищевказана квартира належить на праві сумісної власності їй та її чоловіку, згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 1258 від 04.04.1995 року виданого Фондом державного майна України Донецької міської ради народних депутатів. [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначила, що після смерті чоловіка вона вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, але постановою нотаріуса від 28.11.2014 року їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Просила суд, визнати за нею право власності на спадкове майно яке складається з ? частки квартири розташованої за адресою у [ADDRESS], після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 1258 від 04.04.1995 року виданого Фондом державного майна України Донецької міської ради народних депутатів, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23.04.2014 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, помер [PERSON] [INFO] року у віці 85 років. Згідно довідки КП «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецьк» № 960 від 17.09.2014 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] знятий з реєстрації 29.04.2014 року в зв'язку зі смертю, який помер [INFO] року. Відповідно до заяви [PERSON] від 30.09.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, [INFO] року помер його батько [PERSON], який на день смерті мешкав за адресою: [ADDRESS]. Від спадщини за законом [PERSON] відмовився на користь дружини померлого - [PERSON]. Згідно постанови державного нотаріуса Восьмої донецької державної нотаріальної контори від 28.11.2014 року [PERSON], що діє від імені [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки відповідно до п.п.2.2 п. 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерством юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідно зареєструвати його у Спадковому реєстрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але згідно наказу Міністерства юстиції України від 29.10.2014 року № 1801/5 «Про припинення доступу до деяких реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України» здійснити таку реєстрацію неможливо. Згідно довідки № 29/01-09 від 29.01.2015 року виданої Першою Селидівською державної нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, Восьмою донецькою держнотконторою було заведено 16.09.2014 року спадкову справу № 384/2014. Заповітів від імені померлого не посвідчувалось. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки позивачем було вичерпано всі можливі заходи для встановлення свого права на прийняття спадщини після смерті чоловіка. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: approved