Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом зазначивши, що 11.05.2008 р. померла його рідна баба [PERSON], після чого відкрилася спадщина на будинок 17 по вул.Лісовій у с.Чабаново, Криворізького району, Дніпропетровської області та земельну ділянку, які належали померлій на праві власності. При подачі заяви до нотаріальної контори нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із пропуском шестимісячного строку. Строк був ним пропущений з поважних причин, оскільки він з 01.05.2008 року перебував за кордоном та за відсутності мобільного звязку не мав можливості отримувати інформацію від близьких родичів. Тільки прибувши в Україні, в кінці грудня 2008 року, йому стало відомо про смерть рідної баби [PERSON] Його батько [PERSON], син померлої баби, помер раніше, тому нею було складено заповіт на імя позивача. Після його відїзду в 2009 році йому зателефонувала його родичка [PERSON], яка повідомила про намір звернутися до суду, для отримання спадщини після смерті [PERSON], але наразі стало відомо, що спадщину отримано не було, що стало причиною пропуску встановленого шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини до нотконтори. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, про що надано суду письмову заяву із клопотанням справу розглянути без її участі, фактично позов визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копії: державний акт на право власності на земельну ділянку, виданого померлій [PERSON] 08.08.2003 року, реєстраційне посвідчення житлового будинку №17 по вулиці Лісовій, с. Чабаново, Криворіжського району, свідоцтва про смерть; свідоцтва про народження; постанови від 03.11.2016 державного нотаріуса, щодо спадщини після смерті [PERSON]; інформаційну довідку від 31.10.2016 зі спадкового реєстру, акт Червоненської сільської ради (а.с.11 18), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. 04.05.2008 померла [PERSON], після чого відкрилася спадщина на будинок 17 по вул.Лісовій у с.Чабаново, Криворізького району, Дніпропетровської області та земельну ділянку, які належали померлій. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка винесена 03.11.2016 нотаріусом Шостої Криворізької держнотконтори [PERSON], позивачу [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, у звязку з пропуском шестимісячного строку. Згідно довідки державного нотаріуса від 31.10.2016 р., після смерті [PERSON] з заявою про прийняття або відмову від спадщини до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори ніхто не звертався. Заповіт складений на імя позивача та посвідчений секретарем Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Свідоцтво про право на спадщину Шостою Криворізькою державною нотаріальною конторою не видавалося. Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, позивач є спадкоємцем за законом і має право на спадкування майна своєї померлої баби. Згідно ст. 1272 ЦК України, суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняттяспадщини. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку окремо, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності особи. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовної вимоги і є підстави для задоволення позову, оскільки у позивача в наявності заповіт на його імя, позивач є юридично необізнаною особою. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставівикладеного, ст. ст. 1221, 1235, 1272 ЦК України, та

Outcome: approved