Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 02.11.2001 року між нею та відповідачем укладено шлюб від якого в них народилося троє дітей: [INFO] року [PERSON], [INFO] року [PERSON] та [INFO] року [PERSON]. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 16.04.2015 року шлюб між ними розірвано. На підставі рішення вищезгаданого суду від 06.04.2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 550 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Однак, станом на 26.09.2017 року у відповідача наявна заборгованість по аліментах у розмірі 42388,70 грн., яку відповідач сплачувати у добровільному порядку відмовляється. Згідно уточненого розрахунку пені станом на 26.09.2017 року за період з 19.03.2015 року по 31.08.2017 року пеня становить 12914 грн. 61 коп., яку просить стягнути з відповідача на її користь. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Просив задоволити позов. Відповідач проти задоволення позову заперечив. Додав, що у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, однак він, по мірі своїй можливості, сплачує аліменти. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з відповідача рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.04.2015 року стягуються аліменти на користь позивача на утримання трьох неповнолітніх дітей:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 550 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданої заступником начальника Старосамбірського РВ ДВС ГТУ юстиції у Львівській області від 26.09.2017 року заборгованість по аліментах відповідача перед позивачем станом на 01.09.2017 року становить 48488,70 грн. Вказаний розрахунок заборгованості перевірений судом і не викликає сумнівів, оскільки відповідно до ст. 195 ч.4 Сімейного Кодексу розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем. Згідно ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Суд вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини [PERSON], який тривалий час несвоєчасно сплачував аліменти, за період з квітня 2015 року по травень 2017 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 6100 грн. Відповідач не надав доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів . Таким чином, враховуючи наявність вини відповідача у несплаті аліментів з нього має бути стягнута неустойка (пеня). В той же час, суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити. Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Розглядаючи вимоги цієї норми у сукупності із встановленими судом обставинами, суд враховує те, що представник позивача в судовому засіданні не надав доказів на підтвердження того, що відповідач за своїм сімейним та матеріальним становищем має можливість сплатити неустойку в розмірі 12914,61 грн., оскільки з пояснень відповідача, він не має постійного заробітку. Тому суд вважає , що розмір неустойки , що підлягає стягненню з відповідача має бути зменшений до 8000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати якого було звільнено позивача.

Outcome: approved