Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.11.2001 року сторони зареєстрували шлюб. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. З червня 2016 року сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. На теперішній час спорів щодо поділу майна та визначення місця проживання між ними не має. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить: розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь судові витрати зі сплати судового збору. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 05 (а.с. 7) 24.11.2001 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 8,9) у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач по справі. Діти на теперішній час мешкають разом із матір'ю. Спільне життя у подружжя не склалося, причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність взаєморозуміння в сімейному житті та різні погляди на життя. Шлюбні відносини остаточно припинені, сторони проживають окремо з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться, подальше їх збереження неможливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)». Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна та місця проживання дітей подружжя не має, тому позов підлягає задоволенню. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved