Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має. Оскільки між позивачем та відповідачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), а саме у розмірі 5000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до його повноліття. Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.21). Ухвалою суду від 13 березня 2019 року провадження по справі зупинено у зв`язку із направленням компетентному суду Російської Федерації судового доручення (а.с.24). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. у зв`язку з перебуванням судді [PERSON] у відрядженні (а.с.26). Ухвалою суду від 17 січня 2020 року вищезазначену цивільну справу прийнято до свого провадження, поновлено провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.37). 13 лютого 2020 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ст. 498 ЦПК України\~шляхом направлення судового доручення. З протоколу судового засідання від 06 вересня 2019 року Воскресенського міського суду Московської області вбачається, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вважає, що розмір аліментів є завищеним. Утім, на підтвердження своїх міркувань, доказів не надав (а.с.34). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25 лютого 2015 року було припинено, про що 05 березня 2016 року складено актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.5, 13). Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, тому відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення ним повноліття. (а.с.16). Дитина перебуває на утриманні матері. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з сином не проживає, регулярного утримання йому не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання дитини. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення ним повноліття. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 лютого 2019 року до повноліття дитини. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 5000 грн., оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження цих обставин, тоді як обов`язок доказування статтею 81 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Крім зазначеного, судом не встановлено і інших обставин при визначенні розміру аліментів встановлених ст.182 СК України, що давало би можливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Також, звертаючись до суду, позивач визначила до стягнення розмір аліментів в ј частці та в розмірі 5000 грн., що не відповідає вимогам СК України, оскільки за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840\~грн.\~80 коп.

Outcome: partial