Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 18.04.2016 між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс»; стягнути з ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс» на користь [PERSON] заборгованість зі сплати орендної плати за 2016-2017 роки та сім місяців 2018 року в загальному розмірі 5466,37 грн. та суму понесених судових витрат в розмірі 1409,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №350 загальною площею 3,465 га, кадастровий номер 4423387000:09:003:0054 , розташована на території Рогівської сільської ради Новопсковського району. 18.04.2016 між нею та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого вона передала, а відповідач прийняв у строкове платне володіння вищевказану земельну ділянку. Умовами договору оренди передбачено, що орендна плата виплачується орендарем у грошовій (за заявою орендодавця у встановлені договором строки з каси орендаря або на особовий/картковий рахунок орендодавця), натуральній (розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати) або змішаній формі за згодою сторін в розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору становить 6295,48 грн. на рік. Орендна плата вноситься у такі строки: з 01 серпня по 31 грудня -у натуральній формі; протягом звітного періоду, але не пізніше 25 грудня - у грошовій формі. Позивач посилається на те, що з моменту укладення договору оренди відповідач систематично частково не виплачує належну їй суму орендної плати. Зокрема, позивач вказує на те, що за 9 місяців 2016 року відповідач мав би виплатити їй орендну плату в сумі 3800,88 грн., однак вона отримала в касі лише 2800,00 грн., тому відповідно борг відповідача за 2016 рік становить 1000,88 грн.; за 2017 рік орендна плата складає 5067,86 грн., а вона отримала тільки 4500,00 грн., борг за 2017 рік становить 567,86 грн., за 7 місяців 2018 року - 2956,25 грн. Позивач вказує, що в натуральній формі жодних виплат від відповідача не отримувала. Несвоєчасна та не в повному обсязі сплата суми орендної плати, строки та розмір якої погоджено договором, має системний характер. Таке відбувалось і в 2016 році і в 2017 році. Неодноразові усні звернення до відповідача з вимогою доплатити суми заборгованості за договором своїх результатів не дали, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач вказує на те, що систематична несплата відповідачем орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. Крім того, у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 01.06.2018 з урахуванням 3% річних за 2016-2017 роки у сумі 49,58 грн., інфляційних втрат за 2016-2017 роки у сумі 288,49 грн. та заборгованості зі сплати пені відповідно до п. 14 договору оренди землі за 2016-2017 роки у сумі 603,31 грн. Всього за період 2016-2018 років відповідач має заборгованість зі сплати орендної плати в загальному розмірі 5466,37 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 04.09.2018. У строк, встановлений судом, представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що нормативна грошова оцінка належної позивачу земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 3,4650 га, кадастровий номер 4423387000:09:003:0054 , станом на 01.07.1995 складає 12458,74 грн. Розмір орендної плати у відповідності до п. 9 договору оренди землі за 9 місяців 2016 року складає 4721,61 грн., за 2017 рік - 6295,48 грн., за 2018 рік - 6295,48 грн. Загальний розмір орендної плати з часу реєстрації іншого речового права (19.04.2016) по 31.12.2018 включно повинен складати 17312,57 грн. без відрахування податків та зборів. Станом на 15.08.2018 позивачем за період дії договору оренди землі отримано на руки з каси відповідача 14008,41 грн. Крім того, відповідачем сплачено ПДФО (18%) в розмірі 3132,32 грн.; військового збору (1,5%) в розмірі 261,04 грн. Тобто, загальна сума виплаченої, в тому числі переплаченої, орендної плати станом на 15.08.2018 склала 17401,76 грн. Тобто, переплата наперед позивачу за оренду земельної ділянки станом на 15.08.2018 складає 89,19 грн. Таким чином, представник відповідача стверджує, що жодної заборгованості з орендної плати у відповідача перед позивачем за договором оренди землі станом на 15.08.2018 немає, а навпаки, є переплата. З приводу вимоги про дострокове розірвання договору оренди землі, представника відповідача зазначив, що відсутні будь-які об`єктивні підстави для дострокового розірвання вищезазначеного договору оренди землі за взаємною згодою сторін, оскільки відповідач свій обов`язок щодо виплати орендної плати за користування земельною ділянкою виконує в повному обсязі. 04 вересня 2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18.12.2018 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено до одержання висновку експерта за результатами проведення експертизи. 02 травня 2019 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 28 травня 2019 року. 28 травня 2019 року судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, розгляд справи за клопотанням позивача відкладено до 24.06.2019. 24 червня 2019 року судове засідання відкладено до 20 серпня 2019 року у зв`язку з визнанням явки позивача в судове засідання обов`язковою. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просила їх задовольнити. Також пояснила, що за 2017 рік недоотримала орендну плату у сумі 3378,58 грн. та стверджувала, що видатковий касовий ордер від 29.12.2017, виданий ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс», номер документа 29, на суму 3378,58 грн., підписаний та заповнений не нею. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка № [NUMBER] площею 3,465 га, кадастровий номер 4423387000:09:003:0054 , призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Рогівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, що підтверджується рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 13.01.2016. Право власності на землю зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.04.2016 за № 14100152. 18 квітня 2016 року між позивачем [PERSON] (орендодавець) та відповідачем ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № [NUMBER] , загальною площею 3,4650 га, яка розташована на території Рогівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Згідно з п. 43 зазначеного договору оренди землі, він є чинним з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлене діючим законодавством України. Реєстрацію права оренди вчинено приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Мордовцевою О.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29351497 від 21.04.2016, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 57832317 від 21.04.2016. Сторони договору погодили умови, за якими договір оренди земельної ділянки укладений на 10 років (п.8) та визначили розміри та строки сплати орендної плати. Відповідно до п.п.9-10 Договору, орендна плата виплачується орендарем у грошовій (за заявою орендодавця у встановлені договором строки з каси орендаря, або на особовий (картковий) рахунок орендодавця), натуральній (розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати) або змішаній формі за згодою сторін в розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору становить 6295,48 грн. на рік. Розмір орендної плати встановлюється за згодою сторін, але не може бути меншим від розміру, встановлений діючим законодавством України, на час укладення даного Договору. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. За умовами п. 11 Договору орендна плата вноситься у такі строки: з 01 серпня по 31 грудня - у натуральній формі; протягом звітного періоду, але не пізніше 25 грудня - у грошовій формі. Орендна плата сплачується орендодавцеві із одночасним обчисленням та сплатою податку на доходи фізичних осіб, інших податків та зборів, у порядку та розмірах, встановлених діючим законодавством. Пунктом 14 Договору передбачено, що у разі невнесення з вини орендаря орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення. Підписанням даного договору сторони засвідчили, що їм повністю зрозумілий зміст укладеного ним правочину і ними досягнуто згоди відносно всіх обов`язкових суттєвих умов даного договору (п.47 Договору). При укладанні договору було складено акт приймання-передачі об`єкта оренди, який також містить підписи сторін. Таким чином, сторонами укладено правочин, за яким позивач передала у платне користування відповідачу належну їй на праві приватної власності земельну ділянку на умовах, визначених сторонами у спірному договорі. В судовому засіданні встановлено, що за час дії договору внесення будь-яких змін до нього, в тому числі щодо орендної плати, у встановленому порядку сторонами не проводилось. Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються. Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як вбачається з п. в) ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно ст. 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно із п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, згідно зі ст. ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Саме систематична несплата орендної плати законодавством визначена як одна з підстав для дострокового розірвання договору оренди землі. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України у постановах від 12.12.2012 у справі № 6-146цс12 та від 28.09.2016 у справі № 6-977цс16, від 11.10.2017 №6-1449цс17, Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 у справі № 61-39488ск18. Як вбачається зі змісту оскаржуваного Договору, зокрема, п. 38, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором. Заявляючи вимоги про розірвання договору, позивач посилалася на те, що відповідач систематично не доплачує їй орендну плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого утворилася заборгованість за 2016-2017 роки у сумі 1568,74 грн., а саме: за 2016 рік - 1000,88 грн., за 2017 рік - 567,86 грн., а тому є всі підстави для розірвання договору оренди. Оцінюючи доводи позивача щодо наявності підстав для розірвання спірного договору оренди з вищезазначених підстав, суд приходить до наступного. Умовами Договору, укладеного між сторонами, визначено, що орендна плата виплачується орендарем в розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 5 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.07.1995 становить 12458,74 грн. З огляду на викладене, враховуючи дату передання земельної ділянки в оренду, орендна плата за 9 місяців 2016 року становила 4721,61 грн., за 2017 рік - 6295,48 грн., за 2018 рік - 6295,48 грн., на загальну суму 17312,57 грн. без відрахування податків та зборів. З нарахованої суми орендної плати за 2016-2018 роки на загальну суму 17312,57 грн., відповідачем сплачено ПДФО (18%) на загальну суму 3132,32 грн. та військовий збір на загальну суму 261,04 грн. В судовому засіданні встановлено, що позивач отримувала орендну плату в грошовій формі. Видатковими касовими ордерами від 30 грудня 2016 року підтверджується, що позивач отримала 5129,82 грн. в рахунок орендної плати за 9 місяців 2016 року, а саме трьома платежами:1500,00 грн., 300,00 грн. та 3329,82 грн. Видатковими касовими ордерами від 29 грудня 2017 року підтверджується, що за 2017 рік позивач отримала орендної плати на загальну суму 5378,58 грн. двома платежами: 2000 грн. та 3378,58 грн. Видатковими касовими ордерами від 15.08.2018 підтверджується, що станом на 15.08.2018 (в той час, коли справа вже перебувала в провадженні суду) позивач отримала орендну плату за частину 2018 року на загальну суму 3500,00 грн. двома платежами: 2500,00 грн. та 1000,00 грн. Таким чином, за період дії спірного договору станом на 15.08.2019 позивачем отримано орендної плати на загальну суму 17401,75 грн. Викладені вище факти щодо отримання позивачем орендної плати за 2016-2018 роки у грошовій формі підтверджуються представленими відповідачем відповідними видатковими касовими ордерами, що містять підписи позивача, яка в судовому засіданні 20.08.2019 не заперечувала факт отримання грошових коштів, окрім суми 3378,58 грн. згідно видаткового касового ордеру від 29.12.2017. Твердження позивача про те, що вона недоотримала орендну плату за 2017 рік у сумі 3378,58 грн., а також те, що видатковий касовий ордер від 29.12.2017, виданий ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс», номер документа 29, на суму 3378,58 грн. підписаний та заповнений не нею, спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи №1060 від 02.04.2019, відповідно до якого рукописні записи, розташовані у рядках «Одержав», «За (найменування, номер, дата та місце видачі документа, який засвідчує особу одержувача)», а також підпис у рядку «Підпис одержувача» у видатковому касовому ордері № 29 від 29.12.2017 на суму 3378,58 грн., виконані позивачем [PERSON] Позивач та її представник не надали належних та допустимих доказів того, що позивач не отримувала орендної плати згідно наданого відповідачем видаткового касового ордеру № 29 від 29.12.2017 на суму 3378,58 грн. Крім того, суд звертає увагу на те, що пояснення позивача є непослідовними та нелогічними з огляду на те, що в позові позивач зазначила, що відповідач не доплатив їй орендну плату за 2017 рік у сумі 567,86 грн., а під час судового розгляду стверджувала про недоплату відповідачем орендної плати за 2017 рік у сумі 3378,58 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем було виконано зобов`язання за договором оренди земельної ділянки від 18.04.2016 - нарахована та виплачена орендна плата у розмірі, встановленому спірним договором. Суд враховує, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач фактично отримала те, на що вона розраховувала при укладанні спірного договору. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Всупереч наведених норм законодавства, позивачем та її представником в судовому засіданні не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт систематичного внесення ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс», як орендарем, орендної плати за спірним договором в неповному обсязі. Навпаки, матеріали цивільної справи містять належні та допустимі докази того, що позивач отримувала орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 18.04.2016 в грошовій формі в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості з орендної плати слід відмовити в повному обсязі, у зв`язку із недоведеністю фактів порушення прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду та які могли б бути підставою, передбаченою ст. 32 Закону України «Про оренду землі», для розірвання оспорюваного договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати. Оскільки вимоги про стягнення пені, інфляційних витрат та 3% річних позивачем заявлено на підставі вимог про стягнення заборгованості та розірвання договору оренди, а суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, тому в задоволенні цих вимог також необхідно відмовити. Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві та представником відповідача у відзиві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судовий збір, понесений позивачем при зверненні до суду у розмірі 1409,60 грн., відшкодуванню не підлягає. Крім того, представником відповідача заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2018 між відповідачем ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс» та адвокатом Войтенком О.М. був укладений договір про надання правової допомоги. За результатами виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги 28.05.2019 сторонами був підписаний акт № 1 виконаних робіт (наданих послуг) за договором від 21.08.2018, в якому зазначений перелік виконаних адвокатом Войтенком О.М. робіт та їх вартість. Відповідно до даного акту, вартість наданих адвокатом Войтенком О.М. послуг становить 6223,00 грн., які складаються з: усної консультації з вивченням документів, узгодженням правової позиції, складання відзиву на позов - 2500,00 грн., участі в судовому засіданні 04.09.2018 - 1500,00 грн., складення заяви про приєднання до матеріалів справи доказів, витребуваних судом - 223,00 грн., участь у судовому засіданні 02.10.2018 - 500,00 грн., участь у судовому засіданні 06.12.2018 - 500,00 грн., участь у судовому засіданні 12.12.2018 - 500,00 грн., участь у судовому засіданні 28.05.2019 - 500 грн., сплата яких ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс» підтверджена платіжними дорученнями № 647 на суму 3723,00 грн., та № 816 на суму 2500,00 грн. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6223,00 грн. підлягають стягненню з позивача на його користь.

Outcome: approved