Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн. щомісячно, до повноліття сина, посилаючись на те, що відповідач на дитину добровільно у достатній мірі не надає матеріальної допомоги, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 22.12.2017 року суддею Сіренко Ю.Ю. направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Згідно Розпорядження № 3 від 17.01.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана цивільна справа була передана у провадження судді Волчек О.О.. Отримавши 19.01.2018 року з адресно-довідкового підрозділу ДМС України в Харківській області відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, у цей же день ухвалою судді провадження по справі було відкрито та призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання на 14.02.2018 року. Судове засідання 14.02.2018 року було відкладено до 13.03.2018 року через неявку учасників справи. 13.03.2018 року судове засідання було відкладено на 27.03.2018 року за клопотанням представника відповідача по причині неможливості його явки в суд. Позивачка у судовому засіданні 27.03.2018 року заявлені нею позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, вказуючи, що відповідач виїздить на роботу до Польщі, отримує там гроші, та раніше перераховував їй на банківську картку кошти в сумі від 5 до 8 тисяч гривень. Тому вона вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну підтримку на дитину в розмірі 3000 грн. щомісячно, та це буде достатнім і не завдасть йому збитків. Відповідач до суду не зявився. Його представник адвокат [PERSON] надав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що, на його думку, позовні вимоги є частково обґрунтованими, оскільки відповідач не працевлаштований, систематичного доходу не має, будь-яке рухоме чи нерухоме майно і кошти у власності відсутні, час від часу він має нерегулярні мінливі заробітки. За таких обставин відповідач не може сплачувати великий розмір аліментів, у той же час, відповідач не заперечує проти обовязку утримувати дитину. У теперішній час прожитковий мінімум на дитину 6 років становить 1492 грн., отже можливо стягнути аліменти в розмірі 750 грн. на місяць. Зясувавши позиції позивачки і представника відповідача, перевіривши матеріали справи, судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із чч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Встановлено, що позивачка і відповідач з липня 2015 року по серпень 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матірю за адресою: Харківська область м. Купянськ смт. Ківшарівка, 67/4 ( а.с.1,3-5,9-10). У ч. 2 ст. 51 Конституції України та статтями 180, 181, 182 і 183 Сімейного Кодексу України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 і 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Вивченням відомостей щодо сторін судом у ході судового розгляду справи встановлено наступне. Відносно особи відповідача по матеріалах справи було встановлено, що він є громадянином України, зареєстрований у смт. Ківшарівка, 68/84, м. Купянськ Харківської області. Відомостей про працевлаштування відповідача в Україні суду надано не було. Крім того, відсутні відомості про незадовільний стан здоровя відповідача, дані про наявність інших утриманців матеріали справи не містять відсутні. В обґрунтування своїх пояснень про те, що відповідач періодично виїздить на роботу до Польщі і отримує там стабільну заробітню плату, позивачем не надано жодного доказу. Таким чином, суд доходить до висновку, що [PERSON] не має офіційного постійного доходу. Дані про працевлаштування і отримання позивачкою доходів немає. Сама вона пояснила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, як зазначила у суді позивачка, на протязі періоду з червня місяця по грудень місяць 2017 року відповідач періодично перераховував їй кошти на проживання і утримання дитини через банківську картку гр-на [PERSON], на підтвердження чого надала копії виписок про рух коштів по банківській картці. У середньому суми перерахувань позивачці від відповідача складали від 5000 і 8000 грн. на місяць ( а.с. 7-8). Суд відхиляє вказані докази, оскільки вони не свідчать про надання періодичної матеріальні допомоги позивачці саме [PERSON] аким чином, оскільки відповідач не має регулярного доходу, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі відповідають нормам діючого сімейного законодавства. Щодо розміру аліментів, то суд виходив з наступних обставин. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, дочки, сина. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч.3 ст.70 закону «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань із доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими листами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у вигляді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%. Відомості про інші стягнення і утриманців відповідача відсутні. Зважаючи на те, що позивачкою наданими суду письмовими доказами було доведена необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина та ці обставини не були спростовані відповідачем і його представником, а також беручи до уваги встановлений діючим законодавством обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, крім того, приймаючи до уваги згоду відповідача у відзиві з обовязком утримання сина, суд, виходячи з принципу справедливості, розумності і з урахуванням потреб дитини та даних про особу відповідача, вважає доцільним частково задовольнити позов та присудити на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, оскільки з позиції суду вказана сума є обґрунтованою, прийнятною і такою, що відповідає фактичним обставинам справи, а також буде достатньою для задоволення потреб дитини відповідного віку. Законом прямо передбачено проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. А саме, положеннями ст.184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію,

Outcome: partial