Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Позивач у судове засідання не з'явилась, натомість її представник надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. Відзив на позовну заяву суду не надав, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Представники третіх осіб надали суду заяви, у яких заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). З позовної заяви вбачається, що відповідач з січня 2011 року не мешкає разом з позивачем та спільною дитиною, не займається вихованням [PERSON], не цікавиться її життям та фінансово не забезпечує. З довідки та характеристики, наданих Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 294» Харківської міської ради та Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 3 Харківської міської ради вбачається, що навчанням [PERSON] займається лише її мати, батько ніякої участі у житті не приймає (а.с.6-7). За змістом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з висновком, складеним 12.12.2017р. за № 730 Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав відповідача відносно до його доньки [PERSON], [INFO] Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку про свідоме ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки [PERSON], що згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно неї. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved