Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 23.02.2013 р. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що спільне сімейне життя не склалось їх шлюб був розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2016 р. Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто, все майно знаходиться у володінні та користуванні відповідача, позивач доступу до майна для проведення оцінки не має. Позивач посилається на те, що за час проживання у шлюбі ними набуто таке майно: на підставі договору купівлі -продажу від 03.07.2013 року 50/100 часток квартири [ADDRESS], яку позивач оцінює в 520000 тис. грн. та на підставі договору купівлі -продажу від 15.07.2013 року автомобіль «Renault Logan ІІ» 2013 року, д.н.з. [NUMBER], вартістю 208 000 тис. грн. Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності, позивач просить визнати за нею право власності на 25/100 часток квартири [ADDRESS], яку позивач оцінює в 260000 тис. грн. та ? автомобіля «Renault Logan ІІ» 2013 року, д.н.з. [NUMBER], вартістю 104 000 тис. грн. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що перелічене в заяві майно було придбано за час спільного проживання для потреб сім'ї, а тому є спільною власністю подружжя і підлягає поділу між сторонами у спорі, виходячи з принципу рівності часток. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання. Про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає, що позовпідлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.02.2013 р. ВРАЦ Голосіївського районного управління юстиції, актовий запис № 101. Від шлюбу у сторін народились діти -[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21.09.2016 р. шлюб між сторонами розірвано. Як встановлено судом, після розірвання шлюбу майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, в установленому законом порядку розділене не було. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування у шлюбі і до моменту його розірвання подружжям було набуто наступне майно:на підставі договору купівлі -продажу від 03.07.2013 року 50/100 часток квартири [ADDRESS], яку позивач оцінює в 520000 тис. грн. та на підставі договору купівлі -продажу від 15.07.2013 року автомобіль «Renault Logan ІІ» 2013 року, д.н.з. [NUMBER], вартістю 208 000 тис. грн., що підтверджуєтьсядолученими до матеріалів справи копіями правовстановлюючих документів. Загальна вартість спільно нажитого майна згідно оцінки позивача становить 728000 тис. грн. В силу положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України). В силу положень ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач не скористався своїм правом щодо подання доказів на підтвердження обставин відсутності майна, що є предметом позову, та які спростовують докази, що підтверджують придбання майна, яке пред'явлене до розподілу. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Згідно з ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. В силу положень ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. При вирішенні питання щодо поділу спільного майна подружжя суд виходить з наступних міркувань. При визначенні розміру часток у спільній майні подружжя, суд виходить із засад рівності часток кожного із подружжя. Позивач при зверненні до суду просить визнати за нею право власності на 25/100 часток квартири [ADDRESS], яку позивач оцінює в 260000 тис. грн. та ? автомобіля «Renault Logan ІІ» 2013 року, д.н.з. [NUMBER], вартістю 104 000 тис. грн. при цьому вартість майна позивач оцінила на власний розсуд, оскільки доступу до вищевказаного майна вона не має, можливості провести експертну оцінку, відповідачем не забезпечено. Оскільки, відповідачем не надано доказів на спростування вимог позивача, при поділі майна подружжя, суд визначаючи вартість спільно нажитого майна подружжя виходить із вартості, вказаної позивачем у позові. З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на25/100 часток квартири [ADDRESS],. та ? частку автомобіля «Renault Logan ІІ» 2013 року, д.н.з. [NUMBER], визнати за [PERSON] право власності на 25/100 часток квартири [ADDRESS],. та ? частину автомобіля «Renault Logan ІІ» 2013 року, д.н.з. [NUMBER]. Враховуючи викладені обставини позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved