Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29.08.1992 міським відділом ЗАГСу м. Рубіжне, актовий запис №388. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 29.08.1992 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який на даний час проживає окремо і перебуває на її утриманні. Починаючи з 2014 відповідач пішов з сімї і припинив будь-яке спілкування, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Примирення між ними неможливе, оскільки не відповідає її інтересам та інтересам дітей. З питання утримання та виховання дітей спору не має. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.10.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 20 грудня 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, строк на примирення просить не надавати, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові відправлення, заяв про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяви суду не надавав, причини не явки не повідомив. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі. Зі згоди\~позивача суд\~ухвалює рішення\~при заочному\~розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 29 серпня 1992 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №292887, виданим 29 серпня 1992 року міським відділом РАЦС м. Рубіжне Луганської області, актовий запис № 388. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, відповідачем не надано заперечень проти позову, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу при реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище «Путиля» на прізвище «Озерна», позивач не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, тому суд має підстави залишити їй прізвище «Озерна». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved