Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] , який розділений на дві ізольовані частини. В даному будинку за згодою позивача 05.02.2012 був зареєстрований син її знайомої - відповідач [PERSON] , але останній в будинок не вселявся, речей до будинку не заносив, комунальні послуги не сплачував, тобто його реєстрація несла суто формальний характер. На даний час склались такі обставини, що позивач хоче зняти відповідача з реєстрації. В позасудовому порядку - без заяви [PERSON] до Центру надання адміністративних послуг, цього вона зробити не може, а відповідач та його мати, свою знайому, позивач розшукати не може, на телефонні дзвінки вони не відповідають. Реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі створює для позивача перешкоди в реалізації її права як власника, зокрема для призначення субсидії. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Крім того, в заяві зазначила, що відмовляється від позовних вимог в частині стягнення судового збору з відповідача на її користь. Відповідач, про день, час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, але в судове засідання жодного разу не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань, про розгляд справи у його відсутності не надавав. Відзив на позовну заяву до суду не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 жовтня 2007 року (а.с. 8), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.9) З копії будинкової книги, вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований по [ADDRESS] , з 2012 року.(а.с.15,16) Згідно довідки Сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб Шосткинської міської ради від 03 грудня 2018 року [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] . (а.с. 17) Актами перевірки не проживання за місцем реєстрації, які проводились 30 березня 2016 року та 23 квітня 2019 року, підтверджується, що [PERSON] в спірному будинку не проживає, що засвідчили сусіди. (а.с.32,33) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] не є членом сім`ї власника житла чи наймачем жилого приміщення, ніколи не проживав за місцем реєстрації, доказів поважності причин такої відсутності за місцем реєстрації суду не надано. Зважаючи на вказане та те, що реєстрація [PERSON] створює позивачу перешкоди у реалізації права користування та розпорядженням своїм майном, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, за згодою позивача, залишити за нею.

Outcome: approved