Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 18.08.2015 року мотивуючи тим, що з 31.05.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, тому рішенням суду від 23.11.2012 року шлюб було розірвано. Під час перебування у шлюбі, на підставі рішення виконкому Білоцерківської міської ради від 21.12.2005 року та договору на виконання робіт вони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю 35000 грн., яка була зареєстрована 20.07.2006 року на імя відповідача. Вирішити питання щодо поділу вказаного майна в добровільному порядку виявилось неможливим, відповідач заявив, що квартира належить йому особисто, а вона має її звільнити. В порядку ст.ст. 60, 70 СК України, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявися, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперчень протии позову до суду не надав. Відповідно до ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). На підставі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріальногопосвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. На підставі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 31.05.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2012 року, яке набрало законної сили 04.12.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення суду, копіями паспорта та копією свідоцтва про народження ( а.с. 4,5,7,8). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 983428 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА № 332311, від 20.07.2006 року ( а.с.3), за відповідачем зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно з відміткою в копіях паспортів сторін та відомостей адресно довідкового підрозділу ДМС України УДМС у м. Києві та Київській області ( а.с. 7,8,12), позивач та відповідач зареєстровані в [INFO] з 08.08.2006 року. Також, з матеріалів справи ( а.с.23-25, 32-55) вбачається, що зазначена квартира була придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] шляхом укладення відповідачем з ВАТ «Міськбуд» договору № 11-ф від 25.11.2005 року на виконання робіт по будівництву квартири в м. Біла Церква по вул. Фадєєва,105- а, додатку до договору № 3 від 12.12.2005 року, додаткової угоди від 13.12.2005 року та укладеного між відповідачем та Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком договору про іпотечний кредит № 251-20005/ф від 13.12.2005 року із змінами та доповненнями згідно договору від 09.03.2006 року. Ч.2 Договору про іпотечний кредит передбачено, що кредит надається у сумі 35000 грн. з метою сплати позивальником вартості обєкту нерухомості, що будується ,на поточний рахунок ВАТ «Міськбуд» на підставі договору № 11-ф на виконання робіт по будівнцтву квартири в м. Біла Церква в будинку по вул. Фадєєва 105-а від 25.11.2005 року. В порядку забезпечення виконання договору про іпотечний кредит № 251-20005/ф від 13.12.2005 року між позивачем та Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком 14.12.2005 року було укладено іпотечний договір ( а.с.24-25). Згідно п. 1.4 іпотечного договору, співвласником предмету іпотеки є дружина Іпотекодавця [PERSON], яка надала нотаріально посвідчену письмову згоду на передачу його в іпотеку Іпотекодержателеві. З наданих позивачем квитанцій ( а.с.36-40) вбачається, що в період з липня 2007 року по лютий 2008 року [PERSON] було внесено кошти відповідно до умов договору про іпотечний кредит № 251-20005/ф від 13.12.2005 року в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків на загальну суму 25166,16 грн. Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, позивач довела в судовому засіданні обставини справи, які обгрунтовують позовні вимоги. Відповідач не надав до суду заперечень проти позову з належними та допустимими доказами в їх підтвердження. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS], придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], являється спільним майном подружжя, тому позивач має право на 1/2 частину даного майна. Відповідно до ст.88 ЦПК України, за рахунок відповідача компенсуються судові витрати позивача в разі задоволення позовних вимог, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн.( а.с.1).

Outcome: approved