Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що на виконанні Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №6111 від 18.06.2007, вчиненого нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 104697,40 грн. В межах виконання вказаного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. На теперішній час виконавче провадження з виконання виконавчого напису №6111 було закінчено, а виконавчий документ повернуто стягувачу у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. Згідно з заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за виконавчим написом №6111 станом на 23.09.2020 відсутня, внаслідок чого, виконавче провадження є виконаним у зв`язку з фактичним погашенням заборгованості перед стягувачем. З метою скасування безпідставного арешту майна позивач звернулась до ДВС з вимогою про зняття арешту з майна, проте згідно з відповіддю №84808 від 23.10.2020 їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що строк зберігання виконавчого провадження закінчився і вказане виконавче провадження було знищено. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд: зняти арешт з нерухомого майна, що належить [PERSON] , накладений постановою Центрально-Міського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції серії АЕ №993523 від 29.12.2008, реєстраційний номер обтяження 8411768. Позивач, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подала до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Представники відповідачів, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлялися належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подали суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подали до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 11-12) на підставі постанови Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АЕ №993523 від 29.12.2008, накладено арешт на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого зазначено [PERSON] . Як вбачається з листа Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.10.2020 (а.с. 16), згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру виконавчих проваджень, на виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби м. Кривого Рогу перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №6111 від 18.06.2007, вчиненого нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 104697,40 грн. В межах виконання вказаного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. На теперішній час виконавче провадження з виконання виконавчого напису №6111 було закінчено, а виконавчий документ повернуто стягувачу у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. За змістом листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 23.09.2020 (а.с. 13) вбачається, що заборгованість за виконавчим написом №6111 станом на 23.09.2020 відсутня. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно зі ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Таким чином, арешт накладений на майно порушує майнові права позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості законно володіти та розпоряджатися нерухомим майном, враховуючи те, що підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір сплачений за подання позовної заяви до суду у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved