Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною та уточненою позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини, в якій зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.09.2011 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та відповідачем, але відповідач матеріальну допомогу на утримання їхніх малолітніх дітей та на її утримання не надає, хоча може надавати, оскільки працює в ВСП «ШУ Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» і отримує заробітну плату. На даний час вона не працює, так як доглядає за малолітнім сином до досягнення ним трьох років. Їй відомо, що відповідач аліменти на користь третіх осіб не сплачує. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення від подачі позовної заяви до суду і до досягнення їх дитиною, [PERSON], 13.07.2017 року, трьох років, тобто до 13.07.2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, не заперечує проти заочного винесення рішення (а.с. 28). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав до суду телефонограму, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме: на дітей визнає 1/3, на дружину 1/6, просив справу розглянути без його участі. (а.с. 38). Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, встановлено, що позивач з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 197256, виданого 17 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7). Сторони від даного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 419183, виданого 08 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 638007, виданого 19 липня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8-9). Діти проживають разом із матірю та батьком за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка про склад сім'ї від 10.10.2017р., видана відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 6). З позовної заяви судом встановлено, що відповідач працює в ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (а.с. 2). Також з позовної заяви видно, що позивач не працює, так як доглядає за малолітнім сином до досягнення ним трьох років, відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку на утримання дитини та на утримання дружини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів суд визначає у відповідності із ст. 183 Сімейного кодексу України та враховує, що частка стягнення аліментів на двох дітей складає одну третину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до п. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини та позивача між сторонами не досягнуто. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та те, що відповідач не заперечує проти часткового задоволення позову, згоден сплачувати аліменти за рішенням суду, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1280 грн. на користь держави.

Outcome: partial