Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, указуючи, вона, [PERSON], згідно із Розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 539-р-12 від 23.10.2012 року була призначена опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 364-р-12 від 25.07.2012 року [PERSON] було надано статус дитини - сироти. Мати [PERSON], [PERSON], померла [INFO], його батько, [PERSON], помер [INFO]. Після смерті батьків [PERSON], 1998 року народження, у нього залишилися родичі по лінії батька : баба, [PERSON], 1958 року народження, відповідач у справі, та дядько, [PERSON]; по лінії матері у [PERSON] залишився дядько, [PERSON], її, позивача, колишній чоловік. Десь років з восьми [PERSON], 1998 року народження, проживав в її , [PERSON], сім*ї за адресою: [ADDRESS], оскільки його мати, [PERSON], намагалася влаштувати своє особисте життя, періодично проживала в місті Дніпрі, потім тяжко хворіла, перебувала на лікуванні у медичному закладі. Коли [PERSON] померла, [PERSON] виповнилося чотирнадцять років. Після її поховання, вона, [PERSON], пояснила відповідачці, що згідно із законодавством , саме на неї, [PERSON], покладається обов*язок по утриманню неповнолітнього внука. Вона ж, [PERSON], не є рідною тіткою [PERSON]. Проте [PERSON] відмовилась забрати до себе внука та утримувати його. Після того вона , позивач, вирішила взяти на себе обов*язки опікуна над неповнолітнім [PERSON]. Оформила на [PERSON] пенсію по втраті годувальника , яка за весь період становила від 890 до 1071 гривні, а також отримувала від держави допомогу на підопічну дитину від 1200 до 1600 гривень. 23.02.2016 року [PERSON] потрапив у дорожньо- транспортну пригоду та отримав тяжкі тілесні ушкодження, які не сумісні з життям; майже місяць він знаходився у лікарні. Проте [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за земельну ділянку площею 3,8352 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великоолександрівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області. Зазначена земельна ділянка дісталась у спадок [PERSON] від померлої баби, [PERSON], по лінії його матері. Спадщину допомогла неповнолітньому [PERSON] оформити вона, [PERSON] Звергнувшись до державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори за оформленням спадкових прав після смерті [PERSON] на підставі статті 1264 ЦК України, вона отримала відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася баба померлого, [PERSON], відповідач у справі. Проте вона, позивач, вважає, що [PERSON] має бути усунена від спадкування після смерті внука відповідно до частини третьої статті 1224 ЦК України, оскільки вона ухилилася від виконання обов*язку по утриманню спадкодавця, [PERSON]. На підставі викладеного, позивач просила задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позову, відповідач указала, що вона є бабою [PERSON] по лінії його батька. З 2006 року її син , [PERSON], разом із своєю сім*єю проживав у її квартирі , в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Невістка, [PERSON] разом з внуком [PERSON] залишилася проживати у неї, між ними були нормальні стосунки. Коли [PERSON] померла, [PERSON] було чотирнадцять років. Позивач стала його опікуном за власним бажанням. Вона, [PERSON], не могла бути опікуном внука, бо хворіла, перебувала на обліку у тубдиспансері, є інвалідом третьої групи. Проте вона дуже любила свого внука, забирала його на канікули до себе; на цей час утримувала його, купувала йому одежу, їжу, солодощі. Коли внук потрапив у лікарню, вона на всі гроші , що були в неї , купила йому ліки, оформила кредит у банку. Відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо усунення її від спадкування після смерті [PERSON]. Представник третьої особи, державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Васильківського району Дніпропетровської області, в судове засідання не з*явився; направив на адресу суду лист з проханням розглядати справи без участі їх представника ( а.с. 95). Представник третьої особи, Орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в судове засідання не з*явився, про розгляд справи повідомлений ( а.с. 132). Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач у справі його мати. [PERSON], його двоюрідний брат, проживав з ними з 2009 року. Мати останнього в цей час проживала в м. Дніпрі. Коли [PERSON] повернулася в село, [PERSON] став проживати із нею, потім знову повернувся до них у сім*ю. У травні 2012 року [PERSON] померла. Після похорон останньої у відповідача, [PERSON], яка є рідною бабою [PERSON], запитали де бути жити останній. Відповідач відповіла, що не візьме до себе внука, він піде в інтернат. Після того [PERSON] залишився проживати в їх сім*ї, навчався у школі, потім в училищі. [PERSON], відповідач у справі, на той час проживала в місті Дніпрі, в двокімнатній квартирі; працювала і зараз працює на ринку. Вона могла надавати матеріальну допомогу внуку, який її потребував, але не надавала. Аналогічні пояснення в судовому засіданні дав свідок [PERSON] Останній також додав, що за весь час після смерті своєї матері [PERSON] два - три рази їздив до [PERSON] у місто Дніпро, але приїздив від неї невдоволений її відношенням до нього. [PERSON] не підтримувала свого внука, не піклувалася про нього. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON]- її тітка. Після смерті [PERSON] відповідач відмовилась брати до себе внука, пропонувала віддати його в інтернат. [PERSON] постійно став проживати в сім*ї [PERSON] Відповідач на той час не хворіла працювала і зараз працює на ринку,отримувала пенсію і зарплату; має двокімнатну квартиру в місті Дніпрі. Свідок [PERSON] пояснив, що він колишній чоловік позивача і рідний дядько [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] став постійно проживати у сім*ї позивача, остання оформила опікунство. Відповідач не допомагала утримувати внука, хоча працює і отримує пенсію. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача. Після смерті матері [PERSON], [PERSON] оформила опікунство на ним, повністю утримувала його. [PERSON] він бачив лише на похоронах у [PERSON] Аналогічні пояснення в судовому засіданні дала свідок [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що є знайомим [PERSON] з 1985 року. він знає, що у відповідача був внук, вона добре до нього ставилась. Внука бачив у [PERSON] приблизно два - три рази. Коли [PERSON] потрапив у лікарню, допомагали всі, в тому числі і відповідач. Свідок [PERSON] пояснила, що після смерті [PERSON] , [PERSON] став проживати в сім*ї [PERSON] На той час [PERSON] було чотирнадцять років. Вона вважає, що відповідач не взяла внука до себе, т. я. побоялась, що не впорається з ним. Їй відомо, що [PERSON] працює. Аналогічні пояснення дав свідок [PERSON] Він також указав, що від селян йому відомо,що після смерті матері [PERSON] їздив бо своєї баби, [PERSON] З*ясувавши вся обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 364-р-12 від 25.07.2012 року [PERSON], [INFO], було надано статус дитини - сироти, оскільки мати [PERSON], [PERSON] померла [INFO], його батько, [PERSON], помер [INFO]( а.с. 35,37,42). Розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 539-р-12 від 23.10.2012 року [PERSON], позивач у справі, була призначена опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO] ( а.с.94). Після смерті батьків [PERSON] залишилися родичі по лінії батька : баба, [PERSON], 1958 року народження, відповідач у справі, та дядько, [PERSON]; по лінії матері у [PERSON] залишився дядько, [PERSON]. Статтею 265 Сімейного кодексу України встановлено обов*язок баби і діда утримувати своїх малолітніх , неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання , за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що після смерті матері [PERSON], [PERSON], його баба,[PERSON], відповідач у справі, мала у власності двокімнатну квартиру у [ADDRESS]; працювала на ринку, отримувала пенсію, що не заперечується відповідачем . [INFO] [PERSON] помер ( а.с.74). Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки у Васильківському районі Дніпропетровської області. За оформленням спадкових прав після смерті [PERSON] звернулась його баба, [PERSON], відповідач у справі( а.с. 96-111). Судом встановлено, що відповідач у справі, [PERSON], після того як померла мати неповнолітнього на той час [PERSON], будучи зобов*язаною в силу закону утримувати свого внука, і маючи таку можливість, ухилилась від виконання обов*язку щодо його утримання, хоча [PERSON] потребував такої допомоги в силу свого неповнолітнього віку. Так, судом встановлено, що [PERSON] на травень 2012 року працювала, отримувала пенсію; проживала у місті Дніпрі у двокімнатній квартирі. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що коли виникло питання, де після смерті матері буде проживати [PERSON], [PERSON] відмовилась забрати внука до себе і запропонувала віддати його в інтернат. Цю обставину в судовому засіданні не заперечувала і сама відповідач. Судом також встановлено, що позивач у справі оформила на [PERSON] пенсію про втраті годувальника, яка за весь період становила від 890 до 1071 гривні, а також отримувала від держави допомогу на підопічну дитину від 1200 до 1600 гривень. Проте цих грошових коштів було недостатньо, оскільки [PERSON] навчався в училищі; встановлено, що [PERSON] вимушений був підробляти на різних роботах по господарству в селі. Відповідно до положень частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки ( усиновлювачі) та повнолітні діти ( усиновлені), а також інші особи, які ухилилися від виконання обов*язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. В абзаці першому пункту шостого постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз*яснино, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов*язані була утримувати спадкодавця згідно із нормами Сімейного кодексу України. При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов*язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов*язку . За встановлених судом обставин, суд вважає доведеним ту обставину, що неповнолітній [PERSON], залишившись без батьківського піклування, в силу свого віку потребував утримання; відповідач згідно з вимогами статті 265 Сімейного кодексу України зобов*язана була взяти на себе обов*язки по його утриманню. Проте відповідач свідомо ухилилась від утримання внука, хоча мала таку можливість. Суд критично ставиться до заперечень відповідача проти позову щодо не взяття на себе обов*язків по утриманню внука з тих підстав, що вона є інвалідом і була хвора на туберкульоз. Як убачається з копії довідки про інвалідність на а.с. 138, інвалідність третьої групи відповідачеві встановлена 16.07.2013 року, а [PERSON] залишився сиротою у травні 2012 року. Що стосується консультаційного висновку на а.с. 139, то з нього убачається, що він виданий 16.11.2016 року [PERSON] про те, що вона перебувала на обліку з 18.08.2011 року по 01.07.2015 року, знято з обліку за спливом строків спостереження. Проте, на яке захворювання страждала позивач та чи є воно небезпечним для оточуючих, з цього висновку не видно, адже [PERSON] в цей саме час працювала продавцем на ринку. Крім того, зазначений консультаційний висновок не відповідає вимогам Інструкції про заповнення форми первинної облікової документації, затвердженої МОЗ України від 14.02.2012 року № 110, оскільки не містить печатки закладу охорони здоров*я. З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки стаття 84 ЦПК України не передбачає відшкодування витрат на правову допомогу представникові сторони у справі. Крім того, позивачем не представлено належних та допустимих доказів, що витрати на підготовку позовної заяви позивачем дійсно були здійснені і в якому розмірі. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 551, 20 гривень

Outcome: approved