Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в свою користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 23.01.2014р.н., аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що починаючи з 20.07.2013р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 23.01.2014р. народився син [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає постійної та належної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобовязаний її надавати, в звязку із чим вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. В звязку із наведеним, та за відсутності можливістю на сьогоднішній день самостійно здійснювати утримання дитини, просить вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Позивач подала до суду заяву за змістом якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, повністю визнає свій обовязок по утриманню дитини та погоджується сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, при цьому просить розгляд справи проводити у його відсутності. У звязку з неявкою сторін в судове засідання та з врахуванням поданих ними заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-СГ № 402853 виданого 15.02.2014р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], 23.01.2014р.н., відтак, зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку по утриманню дітей, а також фактичних доказів виконання останнім такого обовязку, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання доньки сторін до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини, вік та потреби на її утримання, матеріальне становище платника аліментів, стан його здоровя, вид діяльності, відсутність на його утриманні інших утриманців, а також визнання ним позову в повному обсязі, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved