Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 22.02.2016 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 14 серпня 1998 р. по 21.11.2014 р. перебувала з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча не має інших аліментних зобов»язань, має стабільну заробітну плату і не утримує непрацездатних батьків. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що через конфлікт, який виник між дитиною, батьком та його дружиною, їх спільна з відповідачем дитини вимушена була виїхати з квартири, де до 2016 р. мешкала разом з відповідачем, і проживає разом бабусею. Відповідач не надає кошти на її утримання. Відповідач в ході розгляду справи заперечив проти викладених позивачем обставин, та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що дитина не проживає з матір»ю, зареєстрована в квартирі, якій він проживає, і мати не несе повністю витрати на її утримання, а тому не може звертатись з даним позовом. Крім того, відповідач зазначив, що на час, коли донька мешкала разом з ним він в повному обсязі ніс витрати на її утримання. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 серпня 1998 р. сторони перебували у шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 листопада 2014 р. шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу вони мають доньку- [PERSON], [INFO] Як встановлено в ході розгляду справи, після розірвання шлюбу до грудня 2015 року неповнолітня [PERSON] проживала з відповідачем за адресою: [ADDRESS] і знаходилась на його утриманні, що не заперечувалось позивачем. Зазначені обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які були допитані в ході розгляду справи. З лютого 2016 р. [PERSON] постійно проживає з бабусею і дідусем та знаходиться частково на їх утриманні. Мати дитини - [PERSON], надає допомогу на утримання дитини, купуючи їй речі першої необхідності побутового призначення та, надаючи кошти на її харчування. Зазначені кошти [PERSON] передає бабусі - [PERSON], що було підтверджено останньою в ході судового розгляду. Батько дитини, [PERSON], не надає допомогу на утримання неповнолітньої [PERSON], починаючи з лютого 2016 р. Норми чинного сімейного законодавства, наведені судом вище, містять положення про те, що той з батьків, хто проживання окремо, повинен нести витрати на утримання дитини. Відповідно до роз»яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що з лютого 2016 р. і на час розгляду справи неповнолітня [PERSON] фактично проживає разом з бабусею та дідусем, а не за місцем реєстрації, і частково знаходиться на їх утриманні. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки вона не є належним позивачем у справі. На підставі ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в зв»язку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed