Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 23 серпня 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 163. Сімейне життя у них не склалося, примирення між ними неможливе, наміру на збереження сімї немає. Після розірвання шлюбу позивач просить повернути їй прізвище, яке було у неї до державної реєстрації шлюбу Афанасьєва. Позивач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на своєму позові наполягає, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, так як від них надійшли відповідні заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 23.08.2014 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області було складено актовий запис № 163 та видано свідоцтво про шлюб (арк. с. 5). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося, примирення між ними неможливе, наміру на збереження сімї немає. Шлюбні відносини між ними припинено, примирення між ними неможливе, наміру на збереження сімї немає. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи той факт, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просить суд повернути їй прізвище, яке було у неї до реєстрації шлюбу - Афанасьєва суд, відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, повертає останній прізвище, яке було у неї до державної реєстрації шлюбу - Афанасьєва.

Outcome: approved