Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідно до рішення Тернівської міської ради від 21 листопада 2018 року за № 273 про встановлення опіки над малолітньою [PERSON], [INFO], вона є опікуном малолітньої [PERSON] Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року батьки дитини [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав. У зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій уточнила позовні вимоги, а саме: просить, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Також просить суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать направлені на адресу відповідача поштові конверти з судовою повісткою, які були повернуті на адресу суду із довідкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 25-26, 29-40, 42-43). Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглядати справу без представника Тернівського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, рішення просить прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач - [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 27 липня 2018 року, актовий запис № 44, серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO], останню було передано органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради для подальшого вирішення питання щодо її влаштування (а.с. 8-10). Згідно рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року № 273 про встановлення опіки над малолітньою [PERSON], 01 березня 2017 року, призначено [PERSON], [INFO], опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] та визначене місце проживання дитини разом з опікуном за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Як зазначено у ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Статтею 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено негайне виконання судового рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved