Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина щомісячно в розмірі 2 500,00 гривень, але не менше прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на даний час шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній син постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, у свою чергу, не надає коштів на утримання сина та не бере жодної участі у його вихованні. На теперішній час відповідач не надає йому належної матеріальної допомоги, а позивач не в змозі в необхідній мірі забезпечити потреби дитини, які щомісячно становлять близько 4\~000 гривень 00 копійок. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями та оголошеннями в порядку ст.128 ЦПК України. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд\~справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] , який народився [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.07.2005 року міським відділом РАЦС. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю, що стверджується копію довідки з місця проживання ЛКП «Княже місто», відповідач матеріально не утримує дитину та не бере участі у вихованні сина, а дохід позивача не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до довідки відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.02.2020 року №827, [PERSON] , 1972 року народження, отримує пенсію по інвалідності розмір якої за період з 01.04.2018 року по 31.01.2020 року складає 98\~268 гривень 50 копійок. Згідно листа [INFO] від 14.02.2020 року №1527, [PERSON] на фінансовому забезпеченні у Львівському обласному військовому комісаріаті не перебував. Згідно листа Департаменту соціального забезпечення облдержадміністрації від 28.10.2019 року №5932, [PERSON] , 1972 року народження, на обліку не перебуває та жодних видів соціальних допомог чи компенсацій не отримує. Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.10.2019 року №24784/06-24, [PERSON] , 1972 року народження за період з січня 2017 року по серпень 2019 року отримав виплати як застрахована особа: у вересні 2017 року 2\~708,,30 гривень, у серпні 2019 року 733,33 гривень. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.2\~ст.182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до\~уваги вищенаведені\~обставини,\~а також\~те,\~що відповідач\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~не спростував\~вимог позивача,\~враховуючи наявні\~у матеріалах\~справи документи\~щодо матеріального\~становища [PERSON] ,\~його соціального\~статусу,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню,\~а тому\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~їхнього неповнолітнього\~сина до\~досягнення ним\~повноліття в\~розмірі 2 000 гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову, що відповідає ч.2 ст.182 СК України. Приймаючи рішення по справі суд виходить з того, що обов`язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє його від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дитиною пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. З урахуванням положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, які складають 2\~000,00/2 500,00х768,40=614,72 гривень.

Outcome: partial