Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільної дочки, яка проживає разом з позивачем та утримання якої відповідач здійснює періодично. Відповідач інших утриманців не має, працездатний, тому вважає, що саме в цьому розмірі, визначеному в частці від заробітку (доходу), він має можливість сплачувати на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, додавши, що розмір частини в 1/3 обумовлений тим, що вона з дитиною та своєю матір'ю (89 років) мешкають в приватному будинку, який потребує капітального ремонту, є борги по комунальних послугах. Додала, що нерухомого майна на праві власності дитина не має. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від свого заробітку. Додав, що він підготував документи до суду на розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати зі своєю матір'ю [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом встановлено, що на час розгляду справи сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1018, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 17.11.2007 р. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 26 лютого 2009 року (актовий запис про народження № 383 від 26.02.2009 року). На момент розгляду справи місцем проживання дитини є місце проживання матері - позивача у справі [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 51 ч. 2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст.182 ч.2 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], 1969 року народження, є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача та дитини, офіційно працює на посаді транспортувальник-водій навантажувача у ПрАТ «Оболонь», розмір його середньої заробітної плати, згідно наданої довідки підприємства від 21.07.2017 р. за вих.№394, становить 9 682,13 грн., інших утриманців не має, здоровий за станом здоров'я. Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривня, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд діє в межах заявлених позивачем вимог. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а також бере до уваги, що відповідач визнав позов частково, а також те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину вищевказаного віку на час розгляду становить 1 777,0 грн. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв'язку з чим приходить суд до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням судом за позовом одержувача аліментів або платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 31 березня 2017 року. Також з відповідача згідно ст.88 ч. 3 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. На підставі ст. 367 п. 1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial