Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про: виділ в натурі належної їй 1/6 частки із майна, що є у спільній частковій власності, а саме: домоволодіння, яке знаходиться в м. Івано-Франківську на вул. Вербова 13 і складається з: житлового будинку (літера А) загальною площею 118,80 кв.м., житлового будинку (літера Б), який побудований згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 364 від 24.07.2008 року, ворота дощаті №1 площею 4,5 кв.м., огорожа, штахетник в металевих стовпах на цоколі №2 площею 29,3 кв.м., огорожа, металева сітка №3 площею 33,5 кв.м., огорожа, металева сітка №4 площею 61 кв.м., огорожа трубчата №5 площею 21,7 кв.м., колодязь трубчатий площею 21,7 кв.м.; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0899 га., яка розташована на території м. Івано-Франківська, вул. Вербова 13, кадастровий номер 2610100000140020018; виділ в натурі належної їй 1/3 частки із майна, що є у спільній частковій власності, а саме: земельної ділянки для садівництва, площею 0,0872 га., яка розташована на території Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 2610193001170010207. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] відмовився від належної йому частки на спадщину на користь [PERSON]. Нотаріусом позивачці видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на: 1/6 частину домоволодіння, яке знаходиться в м. Івано-Франківську на вул. Вербова 13; 1/6 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0899 га., яка розташована на території м. Івано-Франківська, вул. Вербова 13, кадастровий номер 2610100000140020018; 1/3 частину земельної ділянки для садівництва, площею 0,0872 га., яка розташована на території Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 2610193001170010207. Позивачка провела державну реєстрацію права власності. Відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину на решту спадкового майна. Крім того, до цього часу відповідач вже являвся власником 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки на вул. Вербова 13, яку він раніше успадкував після смерті батька. Таким чином, на даний час позивач та відповідач є співвласниками домоволодіння та земельної ділянки на вул. Вербова 13 та земельної ділянки на території Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 2610193001170010207. Співвласники не можуть дійти згоди щодо спільного володіння та користування власністю. Позивачкою було запропоновано відповідачу придбати належну їй частку у справі спільної часткової власності або укласти договір про поділ спільного майна, однак згоди щодо вартості часток між сторонами не досягнуто, тому позивачка звернулась до суду із позовом про проведення виділу її частки в натурі. В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив провести виділ в натурі частки із спільного майна згідно із варіантом № 2, який визначений у висновку експерта та присудити грошову компенсацію. Відповідач та його представник в судовому засіданні суду пояснили, що будинок літера Б побудований виключно відповідачем, в експлуатацію він не введений, жоден із варіантів поділу відповідача не влаштовує, однак якщо суд прийде до висновку, щ виділ необхідно провести, то відповідач погоджується на варіант № 3 або варіант № 1, згідно висновку експерта. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається із свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.12.2012 року (а.с.6, 8), позивачка та відповідач успадкували по 1/6 та 2/6 частини відповідно, домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані на вул. Вербова 13. Домоволодіння складається із: житлового будинку загальною площею 118,80 кв.м., житловою площею 57,90 кв.м., який зазначений в плані літерою «А»; колодязь трубчатий; ворота дощаті площею 4,5 кв.м. зазначені в плані №1; огорожа, штахетник в металевих стовпах на цоколі площею 29,40 кв.м. зазначені в плані №2; огорожа, металева сітка площею 33,5 кв.м. зазначена в плані №3; огорожа, металева сітка площею 61 кв.м. зазначена в плані №4; огорожа трубчата площею 21,7 кв.м. в плані зазначена в плані №5. Також у свідоцтві зазначено, що побудовано житловий будинок літера «Б» згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 364 від 24.07.2008 року, але не здано в експлуатацію. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2012 року (а.с.10), позивачка та відповідач успадкували також по 1/3 та 2/3 частини відповідно, земельної ділянки для садівництва, площею 0,0872 га., яка розташована на території Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 2610193001170010207. Позивачка оформила за собою право власності на надала суду витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Доказів того, що будинок під літерою «Б» введений в експлуатацію сторонами суду не надано. Відповідач оспорював у суді свідоцтва, які були видані нотаріусом на підставі Свідоцтва про право власності [PERSON], яке видано державним нотаріусом [PERSON] та зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ 27.02.2003 року. Однак, рішенням суду від 03 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалось. Як встановлено рішення суду від 03.07.2015 року, право власності [PERSON] було зареєстровано, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 30387899 від 22.06.2011 року. Вказаний витяг та свідоцтво на час видачі свідоцтв про право на спадщину були чинними та ніким не скасованими. Відповідач також оспорював в суді витяг № 30387899 від 22.06.2011 року, однак рішенням суду від 11 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалось. В рішенні суду встановлено, що формуючи витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстратором ОБТІ в графі «Опис об'єкта» зазначена актуальна інформація щодо технічних характеристик домоволодіння по вул. Вербова, 13 в м. Івано-Франківськ. Реєстратором відредаговано запис в Реєстрі прав про даний об'єкт, а саме зазначено, що на території домоволодіння зведено ще один житловий будинок літ. Б, який не зданий в експлуатацію та власником здійснено самовільну прибудову прим. 1-12 житловою площею 7,6 кв.м.. Позивач у своєму позові зазначає, що відобразивши актуальний стан об'єкта у витязі з Реєстру ОБТІ фактично зареєструвало (узаконило) право власності на новостворені об'єкти. Однак, дана думка позивача є хибною та безпідставною. Станом на момент формування витягу [PERSON] та [PERSON] були власниками домоволодіння згідно переліку майна, що зазначено в правовстановлюючих документах - свідоцтві про право власності на частку в спільному майні подружжя від 17.02.2003р. та свідоцтві про право на спадщину від 17.02.2003р. Згідно зі ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Позивач не погоджується на спільне користування власністю. Судом, за клопотання позивача було проведено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.91-128). Позивач просить провести реальний поділ домоволодіння з урахуванням варіанту № 2 висновку експерта від 15 травня 2015 року та х врахуванням виправлень наданих експертом (а.с.150-165). Суд вважає, що доцільно провести виділ часток співвласників в натурі відповідно до варіанту № 3 висновку експерта, оскільки вказаний варіант виділу враховує інтереси як позивача так і відповідача. Також суд вважає не можливим проводити поділ чи виділ будинку під літерою «Б», оскільки будинок не зданий в експлуатацію, поділ у даному випадку можуть бути тільки будівельні матеріали, однак позивач про розподіл будівельних матеріалів не просив. Щодо присудження грошової компенсації, то представником позивача не ставилась вимога у позовній заяві про стягнення грошової компенсації, не визначений розмір, а друга сторона (відповідач) не вніс суму грошової компенсації на депозитний рахунок суду. Частиною 1 статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд, тобто вільно обирає спосіб захисту порушених прав і охоронюваних законом інтересів Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Як вбачається із статті 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Як вбачається із висновку експерта, експерт не дав відповіді на питання про визначення ринкової вартості та варіантів поділу, відповідно до часток сторін, земельної ділянки для садівництва, площею 0,0872 га., яка розташована на території Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 2610193001170010207. Клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи щодо вартості та варіантів поділу земельної ділянки для садівництва, площею 0,0872 га., яка розташована на території Микитинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, кадастровий номер 2610193001170010207 позивачем та відповідачем не заявлялось, хоча позивач та відповідач брали участь в засіданні через своїх представників. Суд самостійно не збирає докази, та не вправі спонукати сторін чи їх представників на подання чи не подання тих и інших доказів, суд сприяє сторонам в отриманні доказів, в отриманні яких у сторін є перешкоди. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання, що право позивача слід захистити та позовні вимоги в частині реального поділу будинковолодіння та земельної ділянки, що розташовані на вул. Вербова 13 задовольнити частково. Що стосується судових витрат то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволено частково, то судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Щодо витрат понесених позивачкою по оплаті судової експертизи то такі витрати представником позивача не доведено, копії квитанції про оплату послуг експерта суду не надано. На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 86, 88 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 20, 21, 317, 319, 321, 356, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 66 ЦПК України,

Outcome: partial