Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до суду, мотивуючи тим, що 21.08.2013 року між сторонами був укладений договір №440097 про навчання. [PERSON] за наказом №128-з від 14.08.2013 року був зарахований до навчального закладу на заочну форму навчання для одержання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», за напрямком підготовки «Професійна освіта (Технологія виробництва і переробка продуктів сільського господарства)». Наказом №45-з від 09.04.2014 року відповідача відраховано з навчального закладу у звязку із порушенням навчальної дисципліни та порушенням умов договору в частині своєчасної оплати освітніх послуг. Станом на 05.02.2015 року сума заборгованості [PERSON] становить 570,00 грн. На день звернення до суду відповідач борг не повернув, послуги за навчання не оплатив. У звязку із цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані освітні послуги у розмірі 570,00 грн. та стягнути понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив. Виходячи з наведеного та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності (ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно» до ст. 61 Закону України «Про освіту», ст. 64 Закону України «Про вищу освіту», згідно наказу Міністерства освіти і науки України № 183 від 11.03.2002 року «Про затвердження Типового договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами», ХДУ за рахунок коштів відповідача здійснював надання послуг з його навчання. Як вбачається із довідки за № 146/47 від 06.02.2015 р., відповідач [PERSON], відповідно до наказу №100-з від 12.08.2013 року був зарахований на заочну форму навчання для одержання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», за напрямком підготовки «Професійна освіта (Технологія виробництва і переробка продуктів сільського господарства)» з 01.09.2013 року. Згідно договору №440097 від 21.08.2013 року сторони погодили всі істотні умови процесу навчання, в тому числі передбачили порядок, строки та вартість його оплати на загальну суму 18000,00 грн. Згідно наказу №45-з від 09.04.2014 року [PERSON] відраховано з навчального закладу у звязку із порушенням навчальної дисципліни. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за [PERSON] станом на 05.02.2015 року обліковується заборгованість по оплаті за навчання в сумі 570,00 грн. Відповідно ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За договором про надання послуг, згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, одна сторона виконавець зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник, згідно з вимогами ч. 1 ст. 903 ЦК України, зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведене, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved