Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії виконавця послуг з теплопостачання КП «Теплоенергетик» щодо на дання Управлінню соціального захисту населення Подільської районної в м. Кропивницький ради вимоги про сплату заборгованості, яка не є боргом до прийняття рішення суду, так як оспорюється в судовому порядку. Позов обґрунтовує тим, що 31.08.2017 року одержала повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги до особової справи № 727901, але замість розрахунків на одержання субсидії її було повідомлено про необхідність сплати боргу за послуги теплопостачання, таку вимогу пред»явило КП «Теплоенергетик». Вона не погоджується з прийнятим висновком про не призначення субсидії на наступний строк та документально підтвердити сплату заборгованості або укласти договір про реструктуризацію заборгованості, так як захищає свої права в судах з 01.10.2013 року по цей час. Оскаржувані нею ухвали Верховного Суду України від 04.08, 22.05, 17.01, 29.11, 05.09, 04.07, 27.04, 03.03.2016 року, від 10.12., 07.09, 10.06.2015 року впродовж більше 20 місяців ухвалені не іменем України і не є судовими рішеннями, якими закінчився розгляд справи, вона продовжує захист своїх порушених прав, що дійсно призводить до зростання боргу, але його суму вона не визнає і посилаючись на викладене, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини та просила його задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, при цьому, представником КП «Теплоенергетик» надані суду письмові заперечення та представником Управління соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради надані суду письмові пояснення. В судовому засіданні вони посилались на викладені в них обставини, просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суд м. Кіровограда від 12.02.2014 року у цивільній справі № 405/10235/13-ц (2/405/1976/13) в задоволенні позову [PERSON] до КП «Теплоенергетик», третя особа: ЖЕК № 4 м. Кіровограда про захист прав споживача було відмовлено. Позивач зверталась в суд з позовом про захист прав споживача, в якому просила зобовязати КП «Теплоенергетик» провести періодичну повірку будинкового приладу обліку теплової енергії в будинку за адресою: вул. Володарського, буд. 60 і суд прийшов до висновку, що позов не обґрунтований та відмовив в його задоволенні. Судом було встановлено, що [PERSON] проживає та є власником квартири 62 за адресою: м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, буд. 60. Даний будинок було обладнано приладом обліку теплової енергії, який є колективною власністю мешканців даного будинку. Згідно свідоцтва Держперевірки 12.10.2009 року повірка теплового лічильника була чинна до червня 2013 року, тому 01.10.2013 року будинковий комітет будинку звернувся із заявою до КП «Теплоенергетик» взяти на повірку даний лічильник. Листом № 2419/3 від 08.10.2013 року на ім'я [PERSON] КП «Теплоенергетик» розяснив порядок повірки теплового лічильника, що є у колективній власності мешканців будинку і вказав, що повірка даного лічильника повинна бути виконана спеціалізованою організацією за рахунок абонентів. Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Частина 3 вказаної статті вказує, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями статті 46 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що підприємства, організації та фізичні особи оплачують метрологічні роботи, пов'язані із здійсненням на госпрозрахункових засадах усіх видів державного метрологічного контролю (у тому числі повірки засобів вимірювальної техніки) в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на зазначене, повірка засобів вимірювальної техніки не здійснюється на безоплатній основі, а отже вартість періодичної повірки засобів обліку повинна відшкодовуватись споживачем. Відповідно до п. 20 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом теплової енергії споживачам, а саме витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку теплової енергії, які є власністю ліцензіата. До витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, її виробництва, транспортування та постачання, не включаються витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку теплової енергії, які не є власністю ліцензіата, а отже, витрати з періодичної повірки засобів обліку, які не є власністю ліцензіата, не відшкодовуються через діючі тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води. Згідно з Переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.С6.2011 № 869, до вказаних послуг, зокрема, належать технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання і централізованого опалення та періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до внутрішньобудинкових систем належать мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Пунктом 24 Порядку формування тарифів з утримання будинків передбачено, що витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг. З огляду на зазначене, повірку засобів обліку теплової енергії здійснюють виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які відповідно до Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженому наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 року № 60, визначаються органами місцевого самоврядування. Судом було встановлено, що між балансоутримуваем будинку № 60 по вулиці Арсенія Траковського м. Кіровограда - ЖЕК № 4 та КП «Теплоенергетик» договір щодо обслуговування приладу обліку теплової енергії не укладався. Крім того, згідно наданого переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які перебувають на балансі ЖЕК № 4 відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 1042 від 11.10.2011 року, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки не входять до щомісячної оплати споживача, тобто мешканців вказаного будинку. Таким чином, оскільки витрати для повірки засобів обліку теплової енергії не враховуються при формуванні тарифів на теплову енергію і не відшкодовуються теплопостачальним організаціям через встановлений тариф, суд прийшов до висновку, що такі витрати має нести сам власник засобу обліку теплової енергії, а тому підстави для задоволення даного позову відсутні. На ці ж обставини посилається позивач в даному судовому засіданні, обґрунтовуючи позовні вимога та вважаючи дане рішення таким, що не відповідає вимогам закону і не погоджуючись з ним вона подала апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2014 року. Судом встановлено, що ухвалою від 09.04.2014 року Апеляційний суд Кіровоградської області апеляційну скаргу [PERSON] відхилив, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2014 року залишив без змін. Ухвалою від 09.07.2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] відхилив, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 9 квітня 2014 року залишив без змін. Ухвалою від 01.12.2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовила [PERSON] у перегляді ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року. Також, ухвалою від 20.04.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовила у задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку на подачу заяви про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року га від 01 грудня 2014 року та залишено без розгляду заяву [PERSON] про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року та від 01 грудня 2014 року. Ухвалою від 07.09.2015 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України відмовила у задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року та заяву [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалами від 03.03.2016 року, 27.04.2016 року, 04.07.2016 року, 05.09.2016 року, 29.11.2016 року, 04.08.2017 року, 17.01.2017 року, 22.03.2017 року, 22.05.2017 року та 10.10.2017 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України відмовила у задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року, а заяву залишено без розгляду. Таким чином, рішення Ленінського районного суд м. Кіровограда від 12.02.2014 року у цивільній справі № 405/10235/13-ц (2/405/1976/13) про відмову в задоволенні позову [PERSON] до КП «Теплоенергетик», третя особа: ЖЕК № 4 м. Кіровограда про захист прав споживача судами апеляційної та касаційної інстанцій залишено без змін, а тому суд приходить до висновку, що дії КП «Теплоенергетик» по нарахуванню [PERSON], як мешканці будинку, розташованого за адресою: вул. Арсенія Тарковського, буд. 60, сум по оплаті за спожиту теплову енергію з розрахунку за 1 кв. м опалювальної площі квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим, а не згідно показань приладу обліку теплової енергії, є правомірними. В судовому засіданні позивачем не підтверджено факт проникнення в приміщення, де встановлений теплолічильник, без представника ЖЕКу № 4 чи будинкового комітету та розпломбування тепло лічильника для нараховування вартості послуг теплопостачання за нормативами (нормами), а також зняття елеваторного вузла з теплолічильником, манометром, термометром та засувкою. Як пояснила в судовому засіданні представник КП «Теплоенергетик» з 11.2005 року по 04.2013 року нарахування за спожиту теплову енергію проводилось згідно показань приладу обліку теплової енергії; з 01 10.2013 року по 31.03.2017 року нарахування за спожиту теплову енергію проводилось з розрахунку за 1 кв. м опалювальної площі квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим, а не згідно показань приладу обліку теплової енергії; в період з 01.11.2017 року по 30.09.2016 року позивач користувалась пільгою «діти війни» на оплату послуг з централізованого опалення проводила в розмірі 25% на площу 31,5 кв.м; в період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року позивачу призначалась субсидія на оплату послуг з централізованого опалення і станом на 01.10.2017 року заборгованість [PERSON] перед КП «Теплоенергетик» за спожиту теплову енергію складає 20 899,12 грн. Вказана обставина підтверджується в судовому засіданні наданим суду розрахунком. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 20.06.2017 року комунальне підприємство «Теплоенергетик» подало до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради список абонентів, які отримували субсидію у попередньому опалювальному періоді із зазначенням опалювальної площі та заборгованості за послуги теплопостачання (лист № 1101/043 від 20.06.2017 року), серед яких рахується [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], номер особового рахунку 402001931, із зазначенням боргу станом на 01.06.2017 року в сумі 20 899,12 грн.Відповідно до рішення начальника Управління від 11.06.2017 року з 01 травня 2017 року житлову субсидію [PERSON] не призначено з підстави наявності боргу по оплаті. Про дане рішення [PERSON] була проінформована. Позивач в судовому засіданні пояснила, що не має можливості сплатити заборгованість, борг не визнає, на реструктуризацію боргу не погоджується. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 300 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності з 1 травня 2017 року, внесені зміни до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848. Відповідно до абз. 11 п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення, осіб, яким субсидія була призначена за зареєстрованим місцем перебування, та осіб, які звертаються за субсидією на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктам 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (не призначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян. У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про не призначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Зазначений строк може бути продовжений па підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або комісії, яка ними утворюється, за наявності поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON], дії відповідачів відповідали вимогам діючого законодавства. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: dismissed