Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до суду, в якому просить змінити вид та розмір встановлений рішенням суду від 23.08.2013 року, стягнення аліментів та визначити їх розмір на утримання дітей [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину. Просить частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 4884.44 грн. В позові вказав, що згідно рішення суду від 23.08.2013 року він сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше як 30% від прожиткового мінімуму. Ухвалюючи рішення суд виходив із того, що на той час він працював, мав стабільний заробіток та добровільно погодився сплачувати аліменти в більшому розмірі. Однак після ухвалення рішення в нього змінився його майновий стан. Раніше він працював на зерносушці філії «Перспектив» ПАТ «Зернопродукт МХП». У грудні 2013 року його звільнили з роботи. На даний час єдиним джерелом доходу є перевезення вантажів автомобілем його батька, яке є нерегулярним та залежить від наявності замовлень. Він проживає в будинку своїх батьків, власного житла та земельної ділянки немає, ніде не працює. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зміненим за позовом платника у разі зміни його матеріального стану або погіршення його здоров'я. З часу його звільнення ДВС Городенківського РУЮ при розрахунку заборгованості аліментів виходить із середньомісячного заробітку по Городенківському районі та нараховує 1141 грн. щомісяця. Оскільки він не працює, вказана сума аліментів є непосильною для нього. У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки він в даний час являється безробітним, доходи одержує нерегулярно просить змінити вид та розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісяця. Згідно ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення для справи. Аліменти присуджені йому за рішенням суду від 23.08.2013 року. В той період часу вони деякий час проживали з відповідачкою спільно. Суд зупиняв провадження в справі про розірвання шлюбу у зв'язку з примиренням та збереженням сім'ї. Відповідачка протягом липня-жовтня 2014 року не пред'являла виконавчий лист до виконання про стягнення аліментів. У зв'язку із чим заборгованість 4884.44 грн., визначена державним виконавцем за ці місяці є безпідставною. Тому просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Суду пояснив, що під час їх спільного проживання, відповідачка не вимагала сплачувати аліменти та говорила, що аліменти їй непотрібні. Однак виконавчий лист у ДВС все ж таки пізніше подала. Коли працював на роботі і мав стабільний заробіток аліменти платив відповідно до рішення суду від 2013 року. Проте в даний час являється безробітним. Проживає разом з батьками, перебивається випадковими заробітками. В нього не має ні автомобіля, ні земельної ділянки. У зв'язку із чим просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно. Також просить частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 4884.44 грн., так як він придбав для дітей у кредит ноутбук вартістю 6467 грн. Відповідачка в судовому засіданні не заперечила щодо зміни стягнення розміру аліментів в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину. Однак вважає, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в сумі 4884.44 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення суду від 23.08.2013 року позивач сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше як 30% від прожиткового мінімуму. Під час ухвалення рішення суд виходив із того, що позивач в той час працював, на зерносушці філії «Перспектив» ПАТ «Зернопродукт МХП», отримував стабільний заробіток та добровільно погодився сплачувати аліменти в такому розмірі. Однак після ухвалення рішення в позивача змінився майновий стан, так як в грудні 2013 року його звільнили з роботи. Судом також встановлено, що в позивача виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 4884.44 грн. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує матеріальне становище позивача зокрема те, що позивачач не працюючий, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, не має постійного заробітку, постійного доходу, що доводиться довідками Котиківської сільської ради від 25.11.2014 року від 24.11.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач подав заяву та просить змінити вид та розмір аліментів і стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. Відповідачка не заперечує щодо зміни розміру аліментів у вказаній позивачем сумі. У зв'язку із чим суд вважає, що вимогу позивача щодо зміни розміру аліментів в твердій грошовій сумі слід задовольнити та стягувати із позивача аліменти в користь відповідачки по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В силу ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення для справи. Позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в сумі 4884.44 грн., оскільки з відповідачкою деякий час спільно проживали, надавав кошти на утримання дітей, купив в кредит ноутбук для дітей. Однак зазначена обставина не може бути підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах. Сама по собі обставина що сторони деякий час спільно проживали під час ухвалення рішення про стягнення аліментів не може бути підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах. Придбання ноутбука також не звільняє позивача від сплати заборгованості по аліментах. Оскільки сторона з якою проживають неповнолітні діти визначає цільове використання коштів на їх утримання (придбання одягу взуття продуктів харчування, лікарств). А тому наведені позивачем обставини не можуть бути підставою про звільнення заборгованості по сплаті аліментів. Виходячи із викладеного на підстав:і ст.ст. 182, 184, 192, 195, ч.2 ст.197 СК України та

Outcome: partial