Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та встановити опіку над дитиною. Вказувала, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухилялась та продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що дитина на момент звернення до суду проживає разом з нею за своїм зареєстрованим місцем проживанням, а саме: [ADDRESS] та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. З моменту народження дитини відповідач разом з сином не проживає, з дитиною не спілкується, не проявляє до нього ні батьківської уваги ні турботи. Саме тому позивач вважає, що відповідач [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав, а опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], має бути призначено її, оскільки саме вона займається вихованням та матеріальним забезпеченням свого онука, проживає разом з ним, перебуває з ним у сімейних відносинах, та має можливість виконувати обов'язки опікуна. Крім того, просить суд зобов'язати опікунську раду при виконкомі Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетроовської області винести рішення про визнання [PERSON], [INFO] таким, що позбавлений батьківського піклування. Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України у відсутності позивача та представника позивача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Опікунської ради при виконкомі Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача [PERSON], який не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином, у тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я». Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Так в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Ленінський відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (серія [NUMBER], актовий запис: 435 від 26.03.2014 року), у відповідача народився син - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток [PERSON] слідує, що дитина відносно здорова, фізичний та психо-моторний розвиток відповідає віку /а.с. 12-14/. Відповідно до актів соціального інспектування № 41 від 15.01.2014 року та № 41/1 від 20.05.2014 року слідує, що сім'я [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] у складі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Дитина [PERSON] проживає разом з дідусем та бабусею, умови для проживання дитини відповідають всім вимогам /а.с. 15-16,17-18/. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 21.11.2013 року в будинку у якому мешкає вказана сім'я дотримуються санітарно-гігієнічні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини грудного віку /а.с. 27/. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2013 року встановлено, що громадянин України [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні у [PERSON], [INFO], жительки с. Коломійці Покровського району Дніпропетровської області. Рішення набрало законної сили. /а.с. 19-20/. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено,що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З висновку органу опіки та піклування Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 20.05.2014 року, вбачається, що комісією з питань захисту прав дитини визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина /а.с. 11/. В судовому засіданні встановлено, підтверджено всіма матеріалами справи, те, що відповідач самоухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню свого сина, не цікавиться його життям. При цьому, висновки органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оцінюються судом поряд з іншими доказами у справі, а саме довідками з медичних установ, актом обстеження житлових умов, та на думку суду є такими, що підтверджуються всіма матеріалами справи. Таким чином, встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог щодо призначення позивача опікуном її онуки, малолітнього [PERSON], [INFO], судом було встановлено наступне. Згідно з висновком опікунської ради при виконкомі Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 20.05.2014 року опіка [PERSON] над малолітньою дитиною можлива /а.с. 10/. Рішенням опікунської ради при виконкомі Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області № 03 від 20.05.2014 року вирішено порушити клопотання перед судом про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та порушити клопотання про призначення опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] - [PERSON] /а.с. 8/. З витягу з реєстру № 59-02122013/12210 вбачається, що за автоматизованими обліками громадянка [PERSON], [INFO] на території України станом на 02.12.2013 року до кримінальної відповідальності не притягується, засудженою не значиться та в розшуку не перебуває /а.с. 28/. Згідно свідоцтва про смерть від 30.04.2013 року, виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області серії [NUMBER], актовий запис № 20, матір малолітнього [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] /а.с. 7/. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно ст. 61 ЦК України, саме орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу Відповідно до ч. 4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. За таких обставин, враховуючи все вищевикладене, суд вважає за можливе встановити опіку над малолітнім [PERSON], [INFO], та призначити його опікуном [PERSON], [INFO], яка є його рідною бабусею, проживає та зареєстрована разом з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Так на думку суду, у зв'язку з позбавленням батьківських прав відповідача, та зважаючи на те що дитина потребує матеріальних благ, які будуть спрямовані на її виховання, задоволення потреб, а відповідач працездатний, та може працювати та утримувати свою малолітню дитину, та зобов'язаний до цього законом, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання його малолітнього сина в розмірі 1/4 від його заробітку (всіх видів доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2014 року. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Частиною 4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Згідно ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, також бажання самої дитини. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved