Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що 21.06.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано, прізвище позивача змінено на дошлюбне « [PERSON] », малолітню дочку залишено на проживання з матір`ю. Дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач жодних коштів на утримання дитини не надає, не вчиняє дій для забезпечення дочці повноцінного розвитку. Відповідач є працездатним та має можливість сплачувати кошти на утримання дитини. Тому позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно з наступною індексацією до досягнення дитиною повноліття. 06.08.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов визнав частково у розмірі 1500 грн. щомісячно з дня подання позову, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати просив розподілити пропорційно до задоволених вимог. Також, зазначено, що у зв`язку із відсутністю у відповідача доходів, що підтверджується наданими довідками, та тим, що обов`язок утримувати дитину покладено у рівній мірі на обох батьків, розмір аліментів у сумі 5000 грн. є необґрунтованим. Позивачка в судовому засідання вимогу позову підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання вказав, що відповідач визнає позов частково в сумі 1500 грн., з обставин наведених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 06.02.2019 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; після розірвання шлюбу прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на дошлюбне « [PERSON] », малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] (а.с.7-8). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем надано копію Форми ОК-5 з якої вбачається дохід [PERSON] за 2016 рік - 300 грн.; копію довідки № 01068/10/09-19-55-62-01 від 08.07.2020 Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 4 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 року, сума доходу 100,96 грн. - додаткове благо, за 2020-1 відсутня інформація про доходи; та його розміру суду не надано. З наданої копії довідки № 3471-03/29-20 від 07.07.2020 року вбачається, що [PERSON] станом на 07.07.2020 року в Івано-Франківському міському центрі зайнятості на обліку не перебуває. Згідно копії довідки № 2339 від 06.07.2020 року, [PERSON] не перебуває на обліку в департаменті соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради станом на 06.07.2020 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 22 травня 2020 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial