Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем 11 вересня 1999 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 1654 визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO] залишивши дітей проживати з нею. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 11.09.1999 року. Сімейне життя у них не склалось. В звязку з різними поглядами на життя в сімї почали виникати сварки та скандали, які призвели до того, що вони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Сімя розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Від даного шлюбу у них двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з нею. Вважає, що за її місцем проживання створені всі умови для нормального проживання та виховання дітей, тому просить залишити дітей проживати з нею. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що конфлікт в сімї носить тривалий та постійних характер, позивачка категорично заперечила можливість примирення, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 11 вересня 1999 року уклали шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому за актовим записом № 1654, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії СГ № 058144, проте міцної сімї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сімї, сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Як ствердила суду позивач конфлікт в сімї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сімя існувати не може, між ними втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. В частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Право особи на судовий захист визначено ст.16 Цивільного кодексу України, а також ст.3 ЦПК України згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із зазначених положень, позов на захист свого права заявляється до особи, яка порушує, не визнає чи оспорює права, свободи чи інтереси особи. Проте, судом встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають з позивачкою, як ствердила суду позивачка фактично на даний час спору щодо місця проживання дітей не виникає, однак, вказана вимога нею заявлена з метою недопущення в майбутньому зловживань з боку відповідача. З огляду на те, що судовому захисту підлягає порушене право позивача, а не можливе порушення права у майбутньому, зважаючи на відсутність спору між сторонами щодо місця проживання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що в цій частині позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113, 161 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved