Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якості третьої особи зазначивши виконавчий комітет Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що їй на праві власності належить вищевказаний житловий будинок, відповідач у зазначеному будинку не проживає, не несе витрат по його утриманню, а отже має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач до зали судових засідань не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, та висловилась про відсутність в неї заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, письмові заперечення проти позову з посиланнями на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав. Представник третьої особи до зали судових засідань також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Спираючись на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16.04.2015 р. Позивач [PERSON] є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором довічного утримання серії ВТС № 968577, виданим 03.04.2013 р. приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сіухіним І.І. (а.с.8). У вищевказаному будинку зареєстрований але не проживає колишній чоловік позивача - відповідач [PERSON] Факт не проживання відповідача з січня 2015 року за місцем його реєстрації підтверджується Актом від 15.08.2016 р. складеним комісією у складі депутата Коробочкинської сільської ради [PERSON], членів комісії: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано жодних доказів підтверджуючих його проживання за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З ч. 1 ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника втрачає право на користування житлом в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві власності, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім'ї права користування помешканням. Враховуючи, що відповідач є колишнім членом сім'ї власниці домоволодіння, та з огляду на відсутність доказів наявності між сторонами домовленості про збереження за відповідачем права користування житлом понад строк, встановлений ч.2 ст. 405 ЦК України, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад встановлений ч. 2 ст. 405 строк не проживає у будинку [ADDRESS] що є підставою для визнання його такою що втратив право користування цим приміщенням. Враховуючи викладене,

Outcome: approved