Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом в якому просить визнати легковий автомобіль ЗАЗ Daewoo синього кольору, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], об»єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнути на її користь вартість 1/2 частини вказаного автомобіля в сумі 8 500 грн., збитки від продажу вказаного автомобіля в сумі 14 479 грн. та судові витрати з відповідача [PERSON]. Позов мотивує тим, що перебувала в шлюбі з [PERSON] з 16.05.2005 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.09.2012 року задоволено позов [PERSON] про розірвання шлюбу та її зустрічний позов про стягнення аліментів. Вказаним рішенням суду встановлено, що вони припинили шлюбні відносини з 2009 року. В період шлюбу 29.12.2005 року ними було придбано в кредит спірний автомобіль та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім»я відповідача. Відповідач 06.12.2011 року продав автомобіль [PERSON] за 17 121,77 грн. Судом відмовлено в задоволенні її позову про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Вважає, що вартість автомобіля складає 40 000 грн. Посилаючись на обставини, викладені в позові, норми чинного законодавства, простить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення та посилаючись на обставини, що в них зазначені, просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2005 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.09.2012 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказаним рішенням суду встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з 2009 року. В період шлюбу 29.12.2005 року сторонами було придбано в кредит легковий автомобіль ЗАЗ Daewoo синього кольору, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та цього ж дня видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] на ім»я [PERSON], відповідно до якого він є власником вищезазначеного легкового автомобіля. Таким чином, встановлено, що спірний автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу і є їх спільною сумісною власністю. Позовні вимоги в частині визнання автомобіля спільною сумісною власність не заперечуються представниками сторін, а тому у суду відсутні підстави для задоволення даної позовної вимоги в судовому порядку. Відповідно до довідки-рахунку ФОП [PERSON] від 06.12.2011 року № 051206 на ім»я [PERSON], останній продано автомобіль ЗАЗ Daewoo синього кольору, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] за 17 121,77 грн. Вказана сума визначена актом оцінки транспортного засобу на момент його продажу. Договір відчуження автомобіля не визнаний недійсним. На даний час власником вказаного автомобіля є [PERSON], що підтверджується довідкою УДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 08.11.2013 року вих. № 10/2689. Вказані обставини не заперечуються представниками сторін, а тому вважаються судом встановленими. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя не в інтересах сім»ї чи не на її потреби, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з 2009 року. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] і [PERSON], та не заперечувалась представниками сторін. Представником відповідача не доведено обставин, що кошти від продажу автомобіля були витрачені відповідачем на потреби сім»ї та в її інтересах. Суд критично оцінює надані представником відповідача розрахунки щодо прожиткового мінімуму, які не підтверджують понесення витрат саме на потреби сім»ї, а тому половина вартості від продажу автомобіля має бути стягнута з відповідача на користь позивачки в сумі 8 560 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення збитків від продажу автомобіля, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної вимоги. Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України, якою позивач обґрунтовує завдання йому збитків, які є майновою шкодою, дана стаття визначає загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків та причинний зв»язок між порушенням права та збитків. Для настання цього обов»язку необхідна наявність у відповідача винної поведінки, тобто заподіяння шкоди навмисно чи з необережності, тобто дана стаття регламентує деліктні правовідносини які відсутні в діях відповідача, а тому положення вказаної статті до даних відносин не застосовуються. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею судові витрати в сумі 114,70 грн. На підставі викладеного і ст. 60 Сімейного Кодексу України, ст. 22 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: partial