Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що є власником будинку № 42 по вул. Винниченка в м. Шепетівка Хмельницької області. У вказаному будинку, крім неї та її двох неповнолітніх дітей Андрія та Людмили, зареєстрований її колишній чоловік відповідач [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 04.03.2003 року по 31.10.2016 року. В червні 2015 року відповідач розірвав з нею шлюбні стосунки, забрав всі свої особисті речі та добровільно залишив будинок, на даний час проживає за іншою адресою. У звязку з тим, що відповідач не приймає участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів, без поважних причин більше року не проживає за місцем реєстрації, просить визнати його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Зняття відповідача з реєстрації їй необхідно для отримання субсидій та інших соціальних виплат. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, пояснила, що відповідач не проживає у належному їй будинку з 1 червня 2015 року безперервно по даний час, оскільки посварились і на її пропозицію пожити окремо він забрав особисті речі і перейшов жити до своєї рідної сестри в м. Шепетівці, вул. Островського, 108/3. В подальшому шлюб з відповідачем розірвали. Перешкод у проживанні в належному їй будинку відповідачу не чинила, його особистих речей в її будинку не має, намагань вселитись в будинок у відповідача не було. Відповідач позов не визнав, обґрунтовуючи заперечення відсутністю місця для майбутньої реєстрації, пояснив, що із-за конфлікту, на пропозицію позивача проживати окремо, в травні 2015 року припинив проживання у її будинку та перейшов проживати на квартиру. Літом 2015 року приходив до позивача з метою відновити сімейні стосунки, однак остання цьому заперечила, тому винайняв іншу квартиру, де і проживає по даний час. В будинку позивача залишились деякі неважливі для нього його речі. На проживання у будинку позивача не претендує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння № 42 по вул. Винниченка в м. Шепетівка Хмельницької області, що підтверджується даними договору дарування жилого будинку від 27.05.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 3777592 від 07.06.2004 року. З інформації, що надійшла на запит суду з відділу реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради на виконання вимог ч.3 ст. 122 ЦПК України, [PERSON] зареєстрований [INFO] з 30.09.2004 року, що підтверджується також даними домової книги. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 31.10.2016 року, яке набрало законної сили 11.11.2016 року, шлюб між сторонами розірвано, під час розгляду справи судом встановлено, що сторони проживають окремо більше року, мають окремий бюджет, спільного господарства не ведуть. Як вбачається з даних довідки № 444, виданої 26.12.2016 року головою квартального комітету № 16 Шепетівської міської ради, [PERSON] за адресою: вул. Винниченка, 42, м. Шепетівка Хмельницької області, не проживає з червня 2015 року. Оцінивши наведені докази в їх сукупності, вважаючи такі відповідаючими фактичним обставинам, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин понад один рік не проживає у [INFO], тому може бути визнаний втратившим право користування цим житлом.\~\~ Суд відхиляє заперечення позову відповідачем з мотивів відсутності у нього іншого місця для реєстрації проживання, оскільки аналіз пояснень відповідача свідчить, що він не заперечує самого факту безперервного не проживання у належному позивачу будинку з травня 2015 року, залишив житло останньої на її пропозицію проживати окремо, в подальшому розірвав з нею шлюб, проживати там не претендує. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення.\~\~ В звязку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на її користь підлягає стягненню сплачений нею при подачі до суду позову судовий збір.

Outcome: approved