Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся суду з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив те, що 23.01.2018 року водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по автодорозі Н-11 з м. Дніпро до м. Кривий Ріг не дотримався вимог правил дорожнього руху та скоїв дорожньо транспортну пригоду, а саме допустив зіткнення з його зупиненим легковим автомобілем [NUMBER]. В результаті ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Криворізького районного суду від 19.04.2018 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДПТ і притягнутий до адміністративної відповідальності. Згідно висновку спеціаліста № 051/МУ-18 від 26.06.2018 року йому завдана матеріальна шкода в сумі 61233,00 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована у страховому товаристві «Домінанта». Ним були надані всі необхідні документи представнику страхового товариства в м. Кривому Розі, для отримання страхового відшкодування та заведена страхова справа № 15/792. Він телефонував на гарячу лінію страхового товариства, однак на телефонні дзвінки ніхто не відповідав, тому не має можливості встановити, яка буде сума страхового відшкодування та період її отримання. Згодом йому стало відомо, що страхова компанія знаходиться у стані ліквідації. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 62733,00 грн.; витрати на правову допомогу 3500,00 грн. та судовий збір 740, 00 грн. Позивач до суду не зявився, до початку слухання справи подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 23.01.2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвела до пошкодження транспортних засобів. Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Постанова суду оскаржена не була та набрала законної сили 03.05.2018 року (а.с. 45-46). В силу ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Отже, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме між винними діями [PERSON], водія автомобіля [NUMBER], та заподіянню шкоди [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER], існує прямий причинно-наслідковий звязок. З свідоцтва про реєстрацію ТЗ САТ 647001 вбачається, що автомобіль [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 43). Відповідно до полісу №АМ/2382753 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, код страхування №142, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на період з 22.12.2017 року до 21.12.2018 року (а.с. 44). Як зазначено в позовній заяві, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «СК «Домінанта». Згідно звіту про оцінку майна №051/МУ-18 від 26.02.2018 року оціночна вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля [NUMBER], становить 61233,51 грн. (а.с. 48-60). Крім того, з розрахункової квитанції №015448 від 26.06.2018 року слідує, що вартість послуг за оцінку збитків автомобіля [NUMBER] [PERSON] становить 1500,00 грн. (а.с. 61). Відповідно до ч. 1 ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 ст.\~1192\~ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч. 1 ст. 1192 ЦК\~України) і може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Потерпілому як кредитору належить право вимоги як в деліктному так і договірному видах зобов'язань. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194\~ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Слідує відмітити що саме така правова позиції Верховного Суду України, висловлена в постанові від 25.01.2016 року за результатами розгляду справи за № 6-2808цс15. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, позивачем [PERSON] правомірно заявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. враховуючи наступне. У п. п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем [PERSON] надано суду договір про надання юридичних послуг від 05.03.2018 року та копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №411 [PERSON] (а.с. 26, 28); квитанцію про надання юридичних послуг від 06.07.2018 року на суму 3500,00 грн. (а.с. 30) та акт виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг від 06.07.2018 року (а.с. 27). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на правову допомогу. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved