Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 14.04.1959 [PERSON] , батьку позивача, було видано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, на день смерті він не встиг оформити своє право власності на вказане нерухоме майно. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивача разом з рідною сестрою [PERSON] . В будинку [ADDRESS] крім позивача також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] . Враховуючи той факт, що відповідач не проживає у вказаному вище житлі більше року, не приймає участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних платежів по утриманню домоволодіння, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним вище житлом. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи за участю сторін до суду не надходило. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке. Суд встановив, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як слідує з договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва приватного житлового будинку на право приватної власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 14.04.1959 та акту приймання приватного домоволодіння [PERSON] було передано в користування житловий будинок [ADDRESS] (а.с.12-14). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). З довідки № 94 від 26.07.2018 голови квартального комітету № 4 «Гірський» слідує, що [INFO] помер [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла фактичним шляхом [PERSON] та доньки [PERSON] і [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину померлої прийняли [PERSON] та [PERSON] , оскільки взяли в свої користування особисті речі [PERSON] , а також проводили поточні ремонти спадкового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.20). 18.03.1972 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). 25.06.2005 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] » (а.с.11). Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.16,17). Згідно листа виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області № 02-22/1502 від 05.08.2020 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Позивач [PERSON] не надала суду правовстановлюючого документу на підтвердження права власності на будинок [ADDRESS] . Разом з тим, з огляду на зміст вказаної вище довідки № 94 від 26.07.2018 голови квартального комітету № 4 «Гірський» суд не може вважати, що позивач не має права на звернення до суду з даним позовом та вважає, що її права підлягають захисту. Така позиція суду грунтується на тому, що згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації в матеріалах справи не має. Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач, не проживає у вказаному вище будинку, як зазначено позивачем і такий строк перевищує 1 рік, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved