Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від доходу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.05.2018 між нею та [PERSON] , укладено шлюб, який був зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №695. Сторони по справі мають спільну доньку - [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, прав та обов`язки, впродовж тривалого часу сторони не проживають разом. 20 лютого 2020 року рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/10792/19 шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Позивач стверджує, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не в достатньому розмірі для її повноцінного розвитку, як матеріального так і духовного, посиалючись на що позивач просила стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від доходу. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 05.10.2020 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд на 04.11.2020. 22.10.2020 від відповідача по справі надійшов відзив, де відповідач вказав, що не заперечує проти стягнення ј частини від доходу на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Також просив розглянути позовну заяву без його участі, оскільки перебуватиме у відрядженні. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував. 04.11.2020 від позивачки [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю звернення за правовою допомогою. 04.11.2020 сторони в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Судове засідання відкладено на 04.12.2020. 18.11.2020 через канцелярію суду від позивача заява про долучення по матеріалів справи позовної заяви в остаточному редагуванні, де позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 5000, 00 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, згідно з клопотанням від 17.11.2020 позивач просила суд витребувати: - від комунального некомерційного підприємства «Центр екстренної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради дані щодо розміру доходів, отриманих [PERSON] , за 2019-2020 роки, у разі звільнення зазначити причину; - Житомирської державної податкової інспекції Житомирського управління ГУ ДПУ у Житомирській області копію декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік [PERSON] , як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та іншу наявну інформацію про доходи [PERSON] за 2019 рік, в тому числі від діяльності в Житомирському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної допомоги; - регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області дані про реєстрацію на ім`я [PERSON] , транспортних засобів; - ГУ ПФУ в Житомирській області дані про розмір пенсії [PERSON] . В судове засідання 04.12.2020 відповідач не з`явився про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином; позивач в засіданні підтримала позов повністю, в остаточній її редакції, а саме про стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій сумі 5000грн щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаних обставин розгляд справи відкладено на 03.02.2021. 01.02.2021 від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки позивачем змінені позовні вимоги, з якими відповідач не погоджується та просить також дозволу на ознайомлення з матеріалами справи, для написання та подання відзиву на позовну заяву. На підставі викладеної заяви відповідача в судовому засіданні 03.02.2021 клопотання відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 01.03.2021. 01.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зокрема зазначено, що вимоги зміненої позовної заяви відповідач не підтримує, оскільки надавав допомогу на утримання спільної з позивачем доньки [PERSON] , на всі свята та дні народження. Крім того вказав, що з його пенсії, розмір якої становить в межах 5532,15 грн, з травня 2019 згідно з його заявою на відрахування аліментів щомісячно по 1300 грн на дитину на картковий рахунок позивачки, що підтверджується відповіддю з ГУ ПФУ в Житомирській області від 17.09.2020 та довідкою про розмір пенсії та відрахування аліментів, які долучено до відзиву. Крім того, у відзиві йдеться й про те, що з аліменти в розмірі 5000 грн щомісячно він не спроможний сплачували, у зв`язку з витратами на квартиру, хронічним захворюванням, побудовою власної сім`ї, яка також потребує забезпечення. Відповідач вказав, що інших доходів, крім пенсії, він не має. Щодо винагороди з регіонального центру безоплатної правової допомоги, зазначив, що отримує її після завершення розгляду кримінальних проваджень, які тривають досить довго. Оскільки, єдиним сталим доходом відповідача є пенсія, та з наведених вище підстав, відповідач не визнає вимоги щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та просить залишити її без розгляду. В судове засідання 01.03.2021 відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 01.03.2021 підтримала позовну заяву в уточненій редакції від 17.11.2020, про стягнення на свою користь аліментів у твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просила її задовольнити. Вказану заяву судом оцінено та прийнято до розгляду як заяву про зміну предмету позову. Також, позивач в засіданні підтримала клопотання про витребування доказів, подані нею 17.11.2020. У зв`язку із задоволенням клопотань позивача про витребування доказів у справі, розгляд справи відкладено на 07.04.2021. 26.03.2021 від ТСЦ МВС №1841 до суду надійшла відповідь про те, що за громадянином [PERSON] зареєстрованих транспортних засобів не значиться. Водночас, повідомлено, що транспортний засіб марки RENAULT KANGOO 2015 року виготовлення, білого кольору, був придбаний 11.01.2020 за суму 150000,00 та 04.09.2020 року проданий за 10000,00 грн. На виконання ухвали суду від 01.03.2021 про витребування від Житомирського управління ГУ ДПУ у Житомирській області доказів (декларації про доходи відповідача як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність) станом на час слухання справи 07.04.2021 відповідь не надійшла. У зв`язку з чим в судовому засіданні позивач своє клопотання про витребування доказів від ЖУ ГУ ДПУ у Житомирській області не підтримала та просила розглянути справу за наявними у ній доказами. В засіданні суду 07.04.2021 позивач [PERSON] позовні вимоги, викладені у своїй заяві від 17.11.2020 підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що її довіритель є публічною особою, пенсіонером міліції. Запевнила, що її довіритель сплачував аліменти на доньку до вересня 2020 року, наразі не сплачує аліменти, у зв`язку із розглядом даної справи. Сплачувати кошти відповідач готовий, але у визначеному законом розмірі, в частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, так як, пенсія є його єдиними стабільним доходом, адвокатська діяльність майже не приносить доходу, його стан здоров`я не задовільний, відповідач сплачує комунальні послуги, у нього є інша сім`я, буде дитина. Зважаючи на перелічені обставини, відповідач не заперечує проти сплати аліментів в розмірі ј від усіх видів доходів, тобто 1200,00 грн, більше відповідач не в змозі сплачувати. Позов про стягнення аліментів в сумі 5000,00 грн сторона відповідача не визнає та просить відмовити в її задоволенні. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (повторним) від 27.02.2016 серія [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20.02.2020 шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] та [PERSON] , 18.05.2018 - розірвано (а.с.6). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору суд враховує встановлені обставини справи, зокрема, стан здоров`я обох сторін, те, що неповнолітня дитина проживає та перебуває на утриманні у матері, те, що відповідач є пенсіонером, офіційно здійснює незалежну професійну діяльність адвоката, інших утриманців у нього не має (доказів протилежного суду не надано). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз.2 ч.2 ст.182 СК України. На момент ухвалення судом рішення неповнолітній дитині - [PERSON] , [INFO] , виповнилось одинадцять років, дитина є шкільного віку, а отже потребує від позивача матеріальних витрат на її утримання з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, забезпечення належного рівня її життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку, придбання шкільного приладдя та лікування. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дитини сторін у забезпеченні належного матеріального її утримання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 2000,00грн щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з урахуванням обставин даної справи. Щодо заявленого позивачем до стягнення розміру аліментів (5000,00грн) суд відзначає, що зібрані у справі докази не дають підстав вважати, що рівень доходів відповідача, який, окрім пенсії, може мати мінливий та нестабільний дохід від здійснення професійної діяльності, дозволяє відповідачу сплачувати щомісячно на утримання дитини визначену позивачем суму аліментів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливим та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав малолітньої дитини в даній справі. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивач звернулась із позовом до суду - 02.09.2020. В решті позову слід відмовити. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, з урахуваннямм яких суд вбачає за необхідне покласти судові витрати по справі на відповідача.

Outcome: partial