Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні сварки, які виникали через образи та інше. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя є неможливим і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, матиме негативний вплив на дитину, постійні сварки між ними, та неприпустимий з точки, зору моралі спосіб життя відповідача. Спільне життя припинено з зими 2013р., спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивачки - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. До суду надійшла заява, згідно якої [PERSON] просить позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити, та слухати справу у її відсутність(а.с.11). Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог (а.с.12). Розглянувши подані заяви, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 10 грудня 2001 року у Кучурганській сільській ради Роздільнянського районну Одеської області, на підставі актового запису № 23 та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] на підставі актового запису №№11 (а.с.4). Сторони миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем в заяві вказано бажання залишити їй прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved