Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказуючи, що 05.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним однією сім'єю до лютого 2015 року. Від сумісного життя з відповідачем вона має дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. З травня 2015 року відповідач повністю перестав приймати фінансову участь в утриманні дитини, забезпеченні дитини необхідним одягом, відповідними умовами проживання, розвиваючими заняттями, оздоровленні. Відповідач є приватним підприємцем та надає послуги з комп'ютерного програмування, консультування з питань інформатизації, веде діяльність у сфері інформаційних технологій і комп*ютерних систем. З 01.04.2013 року відповідач підписав угоду на виконання робіт з компанією, зареєстрованою в США. Загальна сума доходу відповідача за період з 01.12.2013 року по 31.03.2015 року склала 54700,08 доларів США, а середньомісячний дохід -3418,76 доларів США. Відповідач інших аліментних платежів не має. Просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 20469,18 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 25.11.2015 року. В подальшому позивач позовні вимоги змінила, просила суд стягнути аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.159). В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що стан здоров'я дитини задовільний, вона не має доходів, які забезпечують потреби малолітнього. Відповідач не має інших дітей та осіб на утриманні, його стан здоров'я задовільний. Представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги визнала частково, просила суд стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі по 3000 грн. щомісяця, з часу ухвалення судового рішення. Пояснила, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність по спрощеній системі оподаткування, надаючи до податкових органів дані про валовий дохід, тому розмір його чистого доходу, з якого мають бути сплачені аліменти, встановити неможливо. Крім того, у лютому 2015 р., коли він виїхав на постійне місце проживання до Росії, він залишив позивачеві грошові кошти у розмірі 8300 доларів США на утримання сина, які вона витратила не за призначенням, на власний розсуд. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовільнити частково, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER], батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25.01.2016 р. Дитина проживає з матір'ю - позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини, інших дітей не має, його стан здоров'я задовільний, має на утриманні батьків пенсійного віку - [PERSON] та [PERSON] Також судом встановлено, що відповідач з 19.02.2015 р. постійно проживає в м.Воронєж (Росія), є приватним підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до довідки від 23.03.2017 р. про матеріальний стан, виданою Приватним Підприємцем [PERSON], розмір його прибутку в період з серпня 2016 р. до березня 2017 р. коливався від 28000 руб. у листопаді 2016 р., що відповідає 10980,00 грн., до 35000 руб. у грудні 2016 р., що відповідає 15021,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України передбачено, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, згідно ст.184 СК України, суд за заявою стягувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають істотне значення для вирішення справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовільнити частково, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягуючи аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 3000,00 грн., суд виходив з інтересів дитини, оскільки в разі неможливості визначення фактичного доходу або заробітку відповідача, який є приватним підприємцем, при виконанні судового рішення про стягнення аліментів в частині від заробітку державний виконавець має використовувати середній заробіток у даній місцевості , якою є Немишлянський район м.Харкова, 1/4 частина якого вочевидь менше 3000,00 грн. Доводи відповідача щодо надання позивачеві у лютому 2015 р. грошових коштів у розмірі 8300 доларів США саме на утримання їх неповнолітнього сина, і як наслідок, стягнення аліментів з дня ухвалення судового рішення, суд вважає недоведеними, оскільки скриншоти переписки в Інтернеті не є безспірним доказом вказаної обставини. Так, із змісту цієї переписки вбачається, що він залишив грошові кошти на утримання сім'ї на півтора року, але позивач не визнає призначення цих коштів для цих цілей та вважає їх спільним сумісним майном подружжя. Крім того, шлюб між сторонами був розірваний лише рік потому, рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25.01.2016 р., таким чином, у лютому 2015 р. позивач мала достатні підстави вважати, що будь-які грошові кошти є їх спільним сумісним майном. Враховуючи наведене, суд стягує аліменти на утримання дитини з дня подання позову до суду, тобто з 25.11.2015 р.

Outcome: approved