Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 131121 грн. 46 коп. у відшкодування збитку, завданого ДТП, 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 2311 грн. 21 коп. у відшкодування сплаченого судового збору, який надалі уточнила та в обґрунтування уточненого позову послалась на те, що 25 грудня 2012 року, о 16 годині, відповідач [PERSON], рухаючись на своєму автомобілі [NUMBER] по вул. Мелешкіна у м. Кривому Розі з боку м-р [PERSON] в напрямку ш. Артем-1 в лівій смузі, в районі опори освітлення №317 виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з належним їй автомобілем [NUMBER], під її керуванням, унаслідок чого її автомобілю було завдано значних механічних пошкоджень, визначених згідно дослідження судового експерта-автотоварознавця в розмірі 129453 грн. 70 коп., за яке вона сплатила 1500 грн., а також витратила на відправку [PERSON] телеграм з повідомленнями про автотоварознавче дослідження її автомобіля 167 грн. 76 коп., тобто всього понесла матеріального збитку в розмірі 131121 грн. 46 коп. а також сплатила судовий збір в розмірі 2311 грн. 21 коп. Між тим, коли під час розгляду справи вона дізналась, що цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахованою в ПАТ «СК «УНІКА» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, у розмірі 50000 грн. за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 500 грн., вона звернулась до страхової компанії з відповідними документами для отримання страхового відшкодування, однак такого не отримала. Тому просить суд у відшкодування завданого їй матеріального збитку стягнути на свою користь з відповідача ПАТ «СК «УНІКА» 49500 грн. (з відрахуванням франшизи у розмірі 500 грн.), з відповідача [PERSON] 85621 грн. 46 коп., 500 грн. у відшкодування франшизи та 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яку обґрунтувала отриманими моральними стражданнями, повязаними з неможливістю експлуатувати свій автомобіль, з неможливістю тривалий час отримати матеріального відшкодування, у звязку з чим перебуває в негативному емоційно-психічному стані, а також просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь понесені судові витрати. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі за підстав, зазначених в позові. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення уточненого позову, висловив сумніви щодо правильності нарахованого розміру завданої матеріальної шкоди, пояснив, що відповідач [PERSON] не був присутнім при дослідженні пошкодженого автомобіля, що протокол огляду автомобіля складений без точного зазначення дати його складання, просив суд вирішити питання про повернення відповідачеві пошкоджений автомобіль після відшкодування матеріальної шкоди. Представник відповідача ПАТ «СК «УНІКА» проти стягнення з Товариства на користь позивача 49500 грн. заперечував за тих підстав, що остання звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування, пропустивши встановлені законом строки. Експерт [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що це він двічі оглядав пошкоджений автомобіль позивача при її представниках та склав відповідний висновок про розмір матеріального збитку, що відповідач [PERSON] двічі викликався позивачем для участі в огляді, однак не з'являвся, що його висновок було складено відповідно до вимог закону. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, обставини вчинення відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди 25 грудня 2012 року, о 16 годині (далі ДТП), коли він, рухаючись на автомобілі своєму автомобілі [NUMBER] по вул. Мелешкіна у м. Кривому Розі з боку м-р [PERSON] в напрямку ш. Артем-1 в лівій смузі, в районі опори освітлення №317 виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з належним позивачем автомобілем [NUMBER], під її ж керуванням, унаслідок чого автомобілю позивача було завдано значних механічних пошкоджень, підтверджені постановою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, постановою про закриття кримінального провадження (а.с.6, 7) та з боку представників відповідачів не оспорювалось. У результаті цієї ДТП автомобіль позивача отримав механічних пошкоджень на суму 129453 грн. 70 коп., що підтверджується висновком судового експерта автотоварознавця, калькуляцією вартості відновлюваного ремонту та протоколом огляду транспортного засобу (а.с.8-28). Також позивачем були понесені витрати по сплаті за експертне автотоварознавче дослідження в сумі 1500 грн. та витрати на відправку [PERSON] телеграм з повідомленнями про автотоварознавче дослідження в загальній сумі 167 грн. 76 коп. (а.с.43, 44, 45-48). Згідно страхового полісу №АВ/8217565, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахованою в ПАТ «СК «УНІКА» (далі Страховик) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, у розмірі 50000 грн. за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 500 грн. (а.с.70). Отже, розглядаючи уточнені вимоги про стягнення зі Страховика на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 49500 грн. з урахуванням відрахованої франшизи у розмірі 500 грн., суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором\~страхування\~одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а\~страхувальник зобов'язується сплачувати\~страхові платежі\~та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до\~страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п. 12.1. цього ж Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від\~страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. У судовому засіданні було встановлено, що відразу після ДТП позивач не зверталась до Страховика із заявою про отримання страхового відшкодування, а коли 20 жовтня 2014 року звернулась до Страховика, то її заява була залишена без задоволення у звязку з пропуском строку звернення, встановленого пп. 37.1.4. ст. 37 вищевказаного Закону в один рік (а.с.67-71, 99). Однак у судовому засіданні також було встановлено, що відразу після ДТП позивач не звернулась до Страховика впродовж одного року, оскільки дізналась, що відповідальність [PERSON] була застрахованою в ПАТ «СК «УНІКА» лише в процесі розгляду справи після отримання його заперечень проти її позову, а саме в жовтні 2014 року (а.с.67-71, 99). Тому суд приходить до висновку, що пропущення позивачем строків звернення до Страховика було обумовлено обєктивними причинами, а відтак позовні вимоги в цій частині суд уважає обґрунтованими, а доводи представника Страховика такими, що на увагу не заслуговують. Стосовно вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача зменшеного на суму страхового відшкодування у 49500 грн. матеріального збитку в загальному розмірі 85621 грн. 46 коп. та 500 грн. у відшкодування франшизи, яка була б вирахуваною у разі здійснення виплати Страховиком суми страхового відшкодування, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто, зазначеною нормою закону встановлено відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. На володільця не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню такої шкоди, лише якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що матеріальна шкода виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушеного належного йому майнового права. Відтак, суд доходить висновку, що й ця частина уточнених позовних вимог є обґрунтованою. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача [PERSON] про те, що автотоварозначе дослідження було проведено не у спосіб, встановлений законом, зокрема, що відповідач [PERSON] не був повідомленим належним чином про час та місце експертного огляду пошкодженого автомобіля, що протокол не містить точної дати, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, а саме вищезазначеним експертним висновком, відповідними телеграмами про виклик [PERSON] та поясненнями експерта в судовому засіданні. Разом з тим, на всьому протязі розгляду справи ані відповідач [PERSON], ані його представник не заявляли про проведення судової автотоварознавчої експертизи, висновки якої могли б спростувати розмір завданих позивачу в результаті ДТП матеріальних збитків, визначених висновком судового експерта-автотоварознавця у 129453 грн. 70 коп. Не бере також суд до уваги й заяву відповідача [PERSON] про повернення йому автомобіля позивача у разі задоволення позовних вимог про стягнення з нього відшкодування реальної (остаточної) вартості цього автомобіля, оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт фізичного знищення автомобіля позивача. Разом з тим, на підтвердження цих обставин в матеріалах справи міститься інформаційна довідка, отримана судом з органів ДАІ, згідно якої автомобіль позивача було продано у грудні 2013 року (а.с.118). Більш того, позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] не повну вартість її автомобіля, а суму лише матеріального збитку, завданого їй у результаті ДТП. Що ж до вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що матеріальна шкода позивачеві заподіяна за вини відповідача [PERSON] За таких обставин суд уважає за необхідне стягнути моральну шкоду в частині, яка доведена позивачем у судовому засіданні. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, яке є проступком, скоєним з необережності, ступінь вини відповідача, який на протязі тривалого часу не намагався усунути шкідливих наслідків правопорушення, глибину душевних страждань позивача, повязаних з тим, що вона безперечно отримала у звязку з ДТП душевну травму, наслідки якої мали вплив на психічний стан позивача, що позивач тривалий час була позбавлена можливості отримати з боку відповідача відшкодування матеріальної шкоди, тож вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права, тому суд уважає, що у звязку з цим позивачу спричинено моральної шкоди, яку оцінює у 10000 грн. Отже, у звязку з наведеним суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON], як винуватця ДТП, на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 2311 грн. 22 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial