Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним Договір Іпотеки №9/43/030908 від 03.09.2008р., укладений між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON], а також скасувати записи Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обтяження майна. В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.07.2015р. визнано недійсним розпорядження №1666-Ж-Ф від 2008р. Франківської районної державної адміністрації м.Львова, скасовано свідоцтво та реєстрацію права власності [NUMBER], що видане згідно розпорядження №1666-Ж-Ф від 2008р., скасовано запис у Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно за [NUMBER], за яким квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Після винесення рішення про скасування права власності на предмет іпотеки ПАТ «БМ «Банк» та [PERSON] повинні були вчинити дії щодо скасування договору іпотеки від 03.09.2008 р. у добровільному порядку, на виконання судового рішення та відповідно до обов'язковості застосування наслідків ч. 2 ст. 216 ЦК України. Однак, згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 04.12.2015 року, жодних дій такого характеру сторонами не проводилося взагалі. Наявність договору іпотеки від 03.09.2008р. (право власності [PERSON] на предмет іпотеки було скасоване згідно до рішення суду, яке набрало законної сили), та арештів нерухомого майна, в свою чергу, призводить до неможливості для [PERSON] реалізувати своє право на приватизацію зазначеної квартири та провести державну реєстрацію своїх прав на спірне нерухоме майно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених в письмовому заперечені. Представник третьої особи проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши письмові докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 03.09.2008р. між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9/43/030908 про надання грошових коштів в сумі 381000,00 доларів США зі строком повернення до 31.08.2018 року включно та сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 20,00% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором 03.09.2008р. між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 9/43/030908, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р., зареєстрований в реєстрі на №639. Предметом іпотеки за вказаним договором є квартира за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого згідно розпорядження №1666-Ж-Ф від 28.08.2008р. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 09.07.2015р. по справі №465/2955/15-ц, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.11.2015р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 27.04.2016р., визнано недійсним розпорядження №1666-Ж-Ф від 2008р. Франківської районної державної адміністрації м.Львова, скасовано свідоцтво про право власності [NUMBER], що було видано згідно розпорядження №1666-Ж-Ф від 2008р., скасовано запис у Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно за [NUMBER], за яким квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON]. Відповідно до ордеру на жиле приміщення ГО№010509 від 29.04.1991р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] користуються квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2016р., яка була сформована приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Д., в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно міститься наступна інформація щодо обтяження квартири за адресою: [ADDRESS]: реєстраційний номер обтяження 17905579, що було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером 13443443 від 26.12.2012р. реєстратором Львівська філія ДП «Інформаційний центр» МЮУ на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №19395021 від 21.05.2010р., зареєстрованого за заявою старшого державного виконавця Франківського ДВС Львівського МУЮ Суряк С.І. реєстраційний номер обтяження 17905534, що було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером 9908353 від 08.06.2010р. реєстратором Львівська філія ДП «Інформаційний центр» МЮУ на підставі виконавчого напису №576 від 26.04.2010р. виданого приватним нотаріусом КМНО Сергеєвим О.О., зареєстрованого за заявою державного виконавця Франківського ДВС Львівського МУЮ Біда В.Б. реєстраційний номер обтяження 17905463, що було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером 7844588 від 03.09.2008р. приватним нотаріусом Романчук-Василик В.Р. згідно договору іпотеки ВКТ 042563-66, р№638 від 03.09.2008р. реєстраційний номер обтяження 17905463, що було зареєстровано у Державному реєстрі іпотек за номером 7844855 від 03.09.2008р. приватним нотаріусом Романчук-Василик В.Р. згідно договору іпотеки ВКТ 042563-66, р№638 від 03.09.2008р. Зазначені обтяження не дозволяють позивачу скористатися своїм правом щодо приватизації зазначеного майна. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Згідно ст.578 ЦК України та ст.6. ЗУ «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. За змістом ч.4 ст.369 ЦК України вбачається, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Статтею. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що право власності [PERSON] на квартиру, яку нею було передано в іпотеку, було визнано недійсним рішенням суду, яке набрало законної сили, тобто фактично в іпотеку було передано майно особою, яка не має на нього права власності, суд приходить до висновку, що договір іпотеки № 9/43/030908 від 03.09.2008р., між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р., зареєстрований в реєстрі на №639, укладений з порушенням вимог ст.ст.203, 215 ЦК України, та має бути визнаний недійсним. У зв'язку з цим підлягає скасуванню заборона відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна. Згідно до вимог ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. На підставі вищезазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволити позов в повному обсязі. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат на підставі ст.88 ЦПК України, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,21 грн., що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved