Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, від якого сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Утримувати себе та дитину позивач не в змозі, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. У зв'язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та ? частину від його доходів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною 3-х років. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти лише на утримання дитини, але у зв'язку з тим, що він не має стабільного заробітку та знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі розміром 800 грн. У своїх письмових запереченнях відповідач зазначив, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3-х років на підставі ч. 4 ст. 84 СК України, оскільки він не має змоги надавати таку матеріальну допомогу (а.с. 13-15). Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 24 лютого 2012 року перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2013 року (а.с. 4-5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області 28 серпня 2012 року (а.с. 3). Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Однак, встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини та не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу на утримання цієї дитини. Відповідач має можливість надавити матеріальну допомогу на дитину, оскільки, із змісту позову та пояснень сторін, він офіційно не працевлаштований, має можливість отримувати дохід, інших утриманців не має. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] наполягала на визначенні розміру аліментів саме у частці від доходу відповідача Оскільки, згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.ст. 183, 184 СК України суд не погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу, оскільки як встановлено, відповідач не має стабільного доходу, не працює, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, який має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, відсутність у останнього постійного заробітку, вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 800 гривень щомісячно. Саме такий розмір буде достатнім для утримання сина, і відповідач в змозі його виплачувати, оскільки ця сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання сином сторін коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. При постановленні рішення про стягнення аліментів в розмірі 800 грн. суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України [PERSON] має право на утримання від [PERSON] до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку («право на аліменти за безсонні ночі»). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив на відсутність у нього змоги надавати [PERSON] таку допомогу через нестабільний заробіток та погане матеріальне становище. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дружини. За таких обставин, суд знаходить підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років, однак при визначенні способу та розміру аліментів враховує, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вважає за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років у твердій грошовій сумі розміром 250 гривень щомісяця. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, суд присуджує аліменти з дня подачі позову до суду, а саме з 04 квітня 2014 року. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial