Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом посилаючись на те що, вона є власником квартири № 135, розташованої за адресою: в смт. Ківшарівка м. Куп'янська Харківської області, будинок № 37. Крім неї у помешканні значиться зареєстрованим її колишній чоловік [PERSON], який з травня 2013 року фактично у квартирі не проживає. Невдовзі після розлучення у травні 2013 року він забрав свої речі і виїхав у невідомому напрямку. Участі в утриманні житла він не приймає, так як за комунальні послуги сплачує позивач. На підставі цього, для можливості оформлення субсидії, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування даною квартирою. Позивач у судовому засіданні заявлені нею вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити, додавши, що достеменно не знає де на теперішній час перебуває відповідач, але можливо він виїхав за межі України до Російської Федерації. Відповідач про час та місце судових засідань був повідомлений за місцем мешкання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, до суду він не зявився, клопотання перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти заявленого позову не надав. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності особи за адресою місця проживання, зареєстрованому у встановленому порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Третьою особою була надана заява про розгляд даної справи без участі представника міграційної служби, у вирішенні справи вони покладаються на розсуд суду ( а.с.18). \~ За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у ній доказів у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та допитавши свідка, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У ході розгляду справи судом було встановлено, що квартира № 135 в будинку № 37 селища Ківшарівка міста Куп'янська Харківської області, в цілому на праві власності належить позивачу [PERSON], що підтверджується копіями нотаріально посвідченого старшим державним нотаріусом Купянської держнотаріальної контори [PERSON] договору купівлі-продажу від 01.10.1993 року, зареєстрованого в Куп'янському БТІ за № 8346 в реєстровій книзі № 56 від 29.10.1993 р.; а також технічного паспорту на квартиру ( а.с. 4-6). У цій квартирі значаться зареєстрованими позивач - [PERSON], як власник нерухомого майна, та яка в ній фактично і мешкає, а також її чоловік - [PERSON], [INFO] (а.с.7,10). Згідно рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 17.05.2013 року шлюб між сторонами був розірваний. Дане рішення 27.05.2013 року набрало законної сили (а.с.9). Відповідач з 2013 року у вказаній вище квартирі не мешкає, про що 11.02.2016 року був складений комісійний акт про не проживання громадянина за місцем його реєстрації (а.с.8). Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, з цього слідує, що в разі тривалого не проживання особи за місцем реєстрації, що становить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, власник цього майна має право заявити вимоги, зокрема, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою по будинку позивача [PERSON]О та підтвердила у судовому засіданні, що відповідач дійсно не проживає більше одного року у квартирі № 135, будинку № 37 смт. Ківшарівка м. Куп'янська Харківської області, а також їй відомо, що він виїхав за межі України. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Її показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Таким чином, враховуючи те, що відповідач добровільно невдовзі після розірвання шлюбу з позивачем у 2013 році виїхав з квартири № 135, будинку № 37 смт. Ківшарівка та не мешкає у ній тривалий час, з реєстраційного обліку за цією адресою не знятий, участі в утриманні житла не приймає, його речі в квартирі відсутні, підстав для збереження за ним права на житлове приміщення немає, позивач [PERSON], як власник нерухомості, на підставі вимог статті 41 Конституції України та статей 391, 405 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись свою власністю, однак реєстрація місця проживання відповідача у належній їй квартирі перешкоджає цьому, що призводить до порушення її прав, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, як такий, що був підтверджений у суді доказами.

Outcome: approved