Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира 04.07.2012 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], в подальшому прізвище було змінено на [PERSON], [INFO]. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.04.2013 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно сина. Позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги не надає, домовитись з ним про добровільну участь в утриманні дитини неможливо, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Позивач 27.09.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повному обсязі. Заперечує щодо задоволення позову в частині відповідно до заперечень відповідача (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не зявився, 22.09.2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на позов в яких він просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Також, зазначив, що позовні вимоги визнає частково, просив суд стягнути аліменти в сумі 900 грн. щомісячно, оскільки стягнення аліментів в розмірі 1500,00 грн. поставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки на його утриманні перебуває непрацездатна матір та є друга дитина, якій він надає матеріальну допомогу (а.с. 22-23). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04.07.2012 року (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ТП № 280489 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.04.2013 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 12-13). У рішенні суду вказано, що відповідач [PERSON], як батько дитини фактично самоусунувся від виконання своїх обовязків, фізичним, духовним і розумовим розвитком сина не цікавиться, у його вихованні участі не бере, жодного разу не відвідав сина у Житомирському навчально-виховному комплексі № 34 «Гармонія», матеріальної або іншої допомоги на утримання дитини не надає. Вказані обставини не спростовуються відповідачем по справі. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 02.08.2017 року прізвище неповнолітнього [PERSON] було змінено на [PERSON] відповідно до рішення суду від 18.04.2013 року (а.с. 7). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 Сімейного кодексу України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками [PERSON], отже, рівною мірою зобовязані його утримувати. Відповідач у запереченнях зазначив, що погоджується на сплату аліментів в розмірі 900,00 грн., вказавши, що має на утриманні непрацездатну матір та другу дитину. Однак, суд вважає недоведеними дані обставини, оскільки відповідачем не надано доказів, що його матір - [PERSON] перебуває на його утриманні, саме по собі пенсійне посвідчення не є належним доказом перебування особи на утриманні. Також, слід зазначити, що у свідоцтві про народження [PERSON] батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідач по справі зазначає, що батько дитини [PERSON] був записаний зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а оскільки імя та по батькові зазначено відповідача, а прізвище дитини, вказано дівоче прізвище матері, тому і на цю дитину, зв слів відповідача, він сплачує аліменти. Однак, з даним твердженням погодитись неможливо, оскільки схожість імені та по батькові відповідача у свідоцтві про народження дитини [PERSON], не можна вважати беззаперечним доказом батьківства [PERSON] відносно дитини. Інших доказів, які б підтверджували дані обставини, а також доказів фактичної сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] відповідачем не надано, судом не встановлено, тому суд вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів до 900,00 грн. немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, за подання вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved