Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 27.09.2013року відповідач, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 200» д.н.з. АI 8434АА, вчинив наїзд на неї, внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу було заподіяно матеріальні та моральні збитки на загальну суму 11867грн.70коп., а також, позивач нарахувала індексацію в розмірі 5191,03грн., що і просить [PERSON] стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений про час розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, суд вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою представника позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 27.09.2013року близько 16год.40хв. по бул.50р.Перемоги, 94 біля готелю «Рось» відповідач керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 200» д.н.з. АI 8434АА, перед початком руху та подальшим виконанням маневру лівого повороту не переконався в його безпеці та здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка стояла на проїзній частині. В результаті ДТП позивач отримала тілесні ушкодження. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме довідкою № 9273575 від 16.10.2013року виданою ВДАІ БЦМВ МРЕВ (а.с.15) Згідно виписки з історії хвороби № 11319 виданої міською лікарнею № 2 м.Біла Церква, позивач знаходилась на лікуванні в травматологічному відділені МЛ №2 з 27.09.2013р. по 18.10.2013р. з діагнозом: закритий перелом лонної та сідничої кісток тазу справа,IXC: а/склеротичний кардіосклероз,СН2А, ХСМН. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що за період з 27.09.2013року по 21.11.2013року позивачем було витрачено на лікування 6867грн. 70коп. для придбання ліків, необхідного обладнання, оплати послуг масажиста та лікувальної гімнастики для відновлення стану здоровя після отриманих ушкоджень. Даний факт підтверджено матеріалами справи, а саме товарними та фіскальними чеками, та розписками спеціалістів, які проводили на дому у позивача курс масажу та лікувальної гімнастики. Дані письмові докази датовані жовтень-листопад 2013 р. (а.с.5- 12). Представник позивача суду пояснила, що [PERSON] було 79 років на час скоєння ДТП, вона тяжко переносила лікування та реабілітацію, власним коштом оплачувала лікування, а відповідач жодного разу не надав матеріальної допомоги , не поцікавився станом здоровя позивача. Родичі [PERSON] неодноразово телефонували відповідачу, оскільки [PERSON] потребувала допомоги і саме діями відповідача їй було спричинено шкоду, але [PERSON] не надав допомогу на лікування, спричинивши цим ще й моральну шкоду позивачу. . На суму матеріальної шкоди, позивачем був проведений розрахунок суми індексації за період з грудня місяця 2013року по вересень 2016року в розмірі 5191грн.03коп. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013року: особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч.1 ст. 1195 ЦК України фіізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, визначаючи розмір матеріальної та моральної шкоди, суд врахував характер та ступінь діяння, особи, яка заподіяла шкоду, від позивача, моральні страждання позивача та інші наслідки даних обставин, а тому, суд вважає, що підлягає відшкодуванню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 6767 грн.70коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Не підлягає до стягнення з відповідача 100 грн. платіж, який позивач здійснила в жовтні 2013 року, як добровільну пожертву лікарні. Також, не підлягає до стягнення сума нарахованої позивачем індексації, оскільки позивачем не надано жодного доказу в підтвердження повідомлення відповідача про розмір матеріальних збитків, про вручення йому вимоги та\\чи відмову, ухилення відповідача відшкодувати вказані збитки. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави розмір судових витрат по справі, судовий збір 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial