Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору про поставку товарів під замовлення, встановлення факту, що має юридичне. В ході розгляду справи відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача про стягнення передоплати за договором про поставку товарів під замовлення, пені та трьох процентів річних за невиконання умов договору. В судовому засіданні позивач ФО-П [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, зустрічний позов не визнали, пояснивши, що 26.09.2011 року між ФО-П [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поставки товару під замовлення. Згідно даного договору відповідач замовляє товар у позивача по рахунку-специфікації, зобов'язується його оплатити в повному обсязі, а позивач з свого боку зобов'язалась замовити виготовлення вказаного товару у італійського виробника по зазначеному рахунку-специфікації, поставити його в Україну і передати відповідачу зі складу протягом 120 робочих днів без урахування канікул з 23.12.2011 року по 9.01.2012 року з дня укладення договору з урахуванням повної оплати вартості товару відповідачем. [PERSON] сплатив ФО-П [PERSON] після підписання вказаного договору 1 424 500 грн. у національній валюті, що еквівалентно на той час було 129 500 євро. Позивач прив'язувала дану суму до валюти євро, поскільки вона купувала в банку євро, переказувала їх італійському виробнику і очікувала товар. Однак передати товар замовнику позивач не могла, так як контактний зв'язок з ним був мобільним телефоном, а він, часто перебуваючи за кордоном, не виходив на зв'язок. Тому утримання товару на складі для ФО-П [PERSON] завдавало значних коштів, простій обійшовся їй у 34 466,5 євро, що складає 482 531 грн. В подальшому позивач частково повернула грошові кошти відповідачу за недопоставлений товар: 29.12.2014 року - 12 800 євро, що складало на той день 246 144 грн.; 3.02.2015 року - 10 000 євро, що було еквівалентно 183 600 грн.; 26.03.2015 року - 5 000 євро, що еквівалентно 129 050 грн. Тобто, загальна сума повернутих коштів дорівнює 558 794 грн. Крім того, з вини відповідача позивач сплатила 34 466,5 євро, що складає 482 531 грн., за простій товару на складі, які повинні бути відшкодовані [PERSON] Таким чином, просять розірвати договір поставки товару під замовлення від 26.09.2011 року, встановити факт повернення позивачем відповідачу за вказаним договором 558 794 грн., а залишок по поверненню боргу за недопоставлений товар складає 383 175 грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, пояснивши, що дійсно 26.09.2011 року між сторонами було укладено договір поставки товару під замовлення згідно рахунку-специфікації. В той же день відповідач передав позивачу 100% вартості товару в розмірі 129 500 євро, тобто саме в євро валюті, а не в національній валюті гривні. Згідно п.10 укладеного договору доставка та облаштування товару повинна було здійснюватись за рахунок постачальника. Однак без жодних поважних підстав [PERSON] грубо порушила умови договору, не виконала свого обов'язку щодо поставки та передачі товару, а по телефону тільки просила відстрочити терміни виконання умов договору. Про те, що товар відповідача зберігається на якомусь складі позивач не повідомляла, тим більше, що вона за договором сама повинна була його доставити в будинок відповідача та здійснити монтаж. І тільки 5.09.2014 року ФО-П [PERSON] частково доставила меблі у дитячу кімнату на суму 32 750,93 євро, до яких відповідач претензій не має. Крім того, трьома частинами позивач повернула відповідачу 27 800 євро (12 800 + 10 000 + 5 000) за недопоставлений товар за умовами договору. Залишок заборгованості за невиконання умов договору від 26.09.2011 року складає 68 949,07 євро, що еквівалентно 1 592 992 грн. 41 коп., які просить стягнути разом з пенею в розмірі 13 856,85 євро та 11 137,22 євро три відсотки річних у євро валюті, поскільки він передавав позивачу саме 129 500 євро, вона борг йому повертала у євро і остаточний розрахунок також повинен бути здійснений у євро валюті. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 та ч.3, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно ч.1, ст.638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як наголошує ч.1, ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За правилами ч.1, ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Як встановлено у судовому засіданні, 26.09.2011 року між ФО-П [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поставки товару під замовлення (а.с.60). Даний судові примірник договору не містить підписів сторін та печатки ФО-П, однак сторони погодились, що саме цей договір, оригінал якого вилучений Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві, вони підписували і саме з такими умовами вони погоджувались. Таким чином, вказані обставини, визнані представниками сторін у судовому засіданні, не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.61 ЦПК України. Згідно даного договору відповідач замовив товар у позивача по рахунку-специфікації №19 від 26.09.2011 року, який є додатком до договору поставки (а.с.61-64), зобов'язувався його оплатити в повному обсязі, а позивач з свого боку зобов'язалась замовити виготовлення вказаного товару по зазначеному рахунку-специфікації, поставити його в Україну і передати відповідачу протягом 120 робочих днів без урахування канікул з 23.12.2011 року по 9.01.2012 року з дня укладення договору з урахуванням повної оплати вартості товару відповідачем. Сторони не заперечують, що [PERSON] передав ФО-П [PERSON] 100% грошової суми вартості замовленого товару в день підписання договору, тобто 26.09.2011 року. Однак спір між сторонами полягає саме у валюті грошової одиниці, яку передав відповідач позивачу. Заслухавши позивача та її представників, які наполягали на отриманні від [PERSON] саме 1 424 500 грн. передоплати за поставку товару, представника відповідача, який стверджував, що саме 129 500 євро [PERSON] передав ФО-П [PERSON], вивчивши зміст договору про поставку товару під замовлення від 26.09.2011 року та специфікацію на поставку меблів №19 від 26.09.2011 року, суд вважає, що 26.09.2011 року [PERSON] передав ФО-П [PERSON] 1 424 500 грн. передоплати за поставку товару згідно договору поставки товару під замовлення від 26.09.2011 року. Як вбачається зі змісту вказаного договору загальна вартість вказана у специфікації, складає 1 424 500 грн., еквівалент 129 500 грн., а згідно п.1 сума передоплати за даним замовленням складає 100% - 1 424 500 грн., еквівалент 129 500 грн. (а.с.60). Такий же зміст викладений і в специфікації №19 (а.с.64). Тобто, вказане смислове значення вказує, що вартість замовлення значиться саме у гривневому виразі і саме у національній валюті України була передана передоплата. Ствердження представника відповідача про те, що повернення позивачем відповідачу трьох сум у євро валюті у загальному розмірі 27 800 євро є підтвердженням отримання нею ж передоплати у євро, суд не може покласти в основу рішення, поскільки вказана позиція не підтверджується будь-якими іншими доказами і не спростовує описані вище докази по справі, при цьому повернення боргу за недопоставлений товар у євро валюті є особистим правом та волевиявленням позивача, а не її обов'язком. За змістом ч.1-2, 4, ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як регламентує ч.1, ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Як зазначає ч.1, ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Як було зазначено вище, позивач, отримавши 100% передоплату за вартість товару, зобов'язалась замовити виготовлення вказаного товару по зазначеному рахунку-специфікації у італійського виробника, поставити його в Україну і передати відповідачу протягом 120 робочих днів без урахування канікул з 23.12.2011 року по 9.01.2012 року з дня укладення договору. Сторони пояснили в судовому засіданні, що сплив 120 днів і строк дії договору закінчується 9.04.2012 року. Також в судовому засіданні було встановлено, що станом на 10.04.2012 року позивач не передала замовлений товар відповідачу, тобто вона не виконала умов зазначеного вище договору. Ствердження ФО-П [PERSON] та її представників про те, що придбані меблі не були передані відповідачу з вини останнього, поскільки він сам уникав контактних дзвінків і повідомити його про доставку було неможливо, про що свідчить переписка сторін по мобільному телефону, яку надав представник відповідача, суд не може покласти в основу рішення, поскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні: ні позивач, ні її представники не змогли пояснити механізм та дати подій, а також надати з цього приводу докази щодо укладення угод купівлі та поставки між ФО-П [PERSON] та італійською стороною, перерахування 129 500 євро італійському виробнику, акти прийому-передачі товару від італійської компанії ФО-П [PERSON], митні документи щодо доставки меблів на територію України, договір схову або збереження товару, тощо, крім того, переписка сторін по мобільному телефону, яку надав представник відповідача, датується з 3.12.2013 року, тобто після дати закінчення виконання умов договору позивачкою. Як роз'яснює ч.1, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що поскільки позивачка не виконала умови договору поставки товару під замовлення від 26.09.2011 року і не в повному обсязі поставила замовлені меблі, тому з неї на користь відповідача необхідно стягнути 318 942 грн. 98 коп. в рахунок стягнення заборгованості за договором про поставку товарів під замовлення від 26.09.2011 року, 320 147 грн. 28 коп. пені, 257 313 грн. 22 коп. 3%-річних, в решті вимог зустрічного позову відмовити. При цьому сума заборгованості 318 942 грн. 98 коп. була отримана шляхом відрахування з загальної суми передоплати 1 424 500 грн. розміру виконаного зобов'язання та трьох сум часткового повернення коштів за недопоставлений товар: 318 942 грн. 98 коп. = (1 424 500 грн. - 546 613 грн. 02 коп. (32 750,93 євро по курсу 16,69 грн. на 1 євро) - 246144 грн. (12800 євро по курсу 19,23 грн. на 1 євро) - 183700 грн. (10000 євро по курсу 18,37 грн. за 1 євро) - 129 100 грн. (5000 євро по курсу 25 грн. 82 коп. за 1 євро)). У відповідності до ч.2, ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Поскільки при укладанні договору поставки відповідач розраховував придбати у позивача меблі і облаштувати ними свій дім, а внаслідок невиконання позивачем умов вказаного договору він був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору, тому договір поставки товару під замовлення від 26.09.2011 року підлягає розірванню. В цій частині первісний позов підлягає задоволенню, однак в частині встановлення факту необхідно відмовити, поскільки вказане встановлення факту тісно пов'язане з вирішенням спору про право. Згідно ст.79; 88 ЦПК України при частковому задоволенні первісного позову з відповідача [PERSON] на користь ФО-П [PERSON] необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору, а при частковому задоволенню зустрічного позову з ФО-П [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 3654 грн. судового збору, сплачених ним при зверненні до суду.

Outcome: partial