Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь: 1) заборгованість за кредитним договором № 27#00017748461 від 10.09.2013р. в загальній сумі 130539,70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 58760,14 грн.; заборгованості за відсотками 55257,86 грн.; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 13205,09 грн.; пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом 3316,61 грн. Обґрунтовуючи свій позов позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кредит в сумі 60000,00 грн. за кредитним договором № 27#00017748461 від 10.09.13 р. на строк до 09.09.2018 року, не виконує своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 03.10.16 р. утворилась заборгованість на загальну суму 130539,70 грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він був не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином через ЗМІ, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10 вересня 2013 року дійсно було укладено кредитний договір № 27#00017748461 на поточні потреби зі сплатою 33% річних на строк до 09 вересня 2018 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобовязувався здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані проценти рівним ануїтентними платежами по 2070,33 грн. щомісячно (п 8.1 договору). Із виписки з особових рахунків рахунку за договорами сформованої станом на 03.10.16 р. вбачається, що відповідач належним чином виконував свої зобовязання щодо повернення кредитів до грудня 2013 року, після чого їх перестав виконувати, що свідчить про порушення умов договорів боржником. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Застосовуючи наведену вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором на суму 114018,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 58760,14 грн. та процентів за користування кредитом 55257,86 грн. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводиться антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.15 р.) Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором пеня, як за прострочення повернення заборгованості за кредитом, так і за прострочення сплати процентів за користування кредитом відповідачу була нарахована як до 14 квітня 2014 року так і після зазначеної дати, тому вимога позивача в частині стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню лише в частині її нарахування до 14 квітня 2014 року, що складає: пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 99,68 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом 616,43 грн. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача на загальну суму 114734,11 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial