Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в якій посилається на те, що 14.07.2002 року між сторонами було укладено шлюб. У період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні стосунки сторони не підтримують, не мають спільного сімейного бюджету та господарства. Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Окрім того вказує, що між сторонами не досягнуто згоди про сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки, а тому просить суд ухвалити рішення, яким, шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі на утримання дитини у розмірі 2027 гривень щомісячно до повноліття останньої. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак її представник в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги, позов просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти розірвання шлюбу, просили зменшити розмір стягуваних аліментів та визначити їх у розмірі 1200 гривень. Суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 14.07.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий запис № 753. Встановлено також, що у період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В даний час, донька зареєстрована та постійно проживає разом із матір`ю по [ADDRESS] Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 110 СК України, передбачено, що позом про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки та не мають спільного сімейного бюджету, тривалий час проживають окремо, тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який з його слів, працює на МТК «Калинівський ринок», відсутність доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина те, що відповідач позовні вимоги визнав частково. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2020 року складає 2218 гривень. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, взаємини сторін, відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, часткове визнання позову відповідачем, відсутність доказів щодо відповідного заробітку (доходу) платника аліментів та інші обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1900 гривень щомісячно, оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини, не буде порушувати її прав та прав обох батьків.

Outcome: partial