Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну порядку та способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача згідно до рішення суду у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , яка є донькою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. З 12.02.2015 року за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2015 року справа № 333/941/15ц з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 10.06.2019 року [PERSON] проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] адресою [ADDRESS] . Розмір аліментів, присуджений за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2015 року, на сьогоднішній день не є достатнім для забезпечення потреб дитини. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, виникла , необхідність змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів, в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 грн. на стягнення у частці від заробітку в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок небажання офіційно працевлаштовуватися та допомагати Доньці, [PERSON] аліменти сплачувалися не в повному обсязі за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період з 12.02.2015 року по 31.05.2019 року в сумі 42 110,57 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 06.06.2019 року. Розрахунок складений державним виконавцем на основі відсутності доказових документів, підтверджуючих сплату відповідачем аліментів. У зв`язку з чим позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги, викладені в позові, підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував частково та зазначив, що не заперечує проти зміну способу та порядку стягнення аліментів. Однак в частині стягнення пені по аліментам, заперечував. Вважає розрахунок не вірним, окрім цього вказав на те, що не має змоги сплатити пеню у розмірі 39911, 59 грн. оскільки не має постійного заробітку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до настуканого висновку. З 12.02.2015 року за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2015 року справа № 333/941/15ц з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 10.06.2019 року [PERSON] проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] адресою [ADDRESS] . Розмір аліментів, присуджений за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2015 року, на сьогоднішній день не є достатнім для забезпечення потреб дитини. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, виникла , необхідність змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів, в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 грн. на стягнення у частці від заробітку в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, законодавець покладає обов`язок на батьків спільно утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, умовою збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, а також те, що дитина проживає разом з матір`ю, виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, що змінився матеріальний стан відповідача, а тому суд вважає за необхідне частково збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2015 року, і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі ј частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки [PERSON] аліменти сплачувалися не в повному обсязі за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період з 12.02.2015 року по 31.05.2019 року в сумі 42 110,57 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 06.06.2019 року. Розрахунок складений державним виконавцем на основі відсутності доказових документів, підтверджуючих сплату відповідачем аліментів. У зв`язку з чим позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. Відповідно до розрахунку: Заборгованість у сумі 400 грн. за лютий 2015 року виникла 28.02.2015 року. Період нарахування пені з 01.03.2015 року по 01.06.2019 року. Кількість днів прострочення - 1583 днів. Розмір пені згідно закону -1%. Сума пені за весь час прострочення (400 грн.х 1 : 100) х 1583 дн. = 6332.00 грн. Заборгованість у сумі 700 грн. за березень 2015 року виникла 31.03.2015 року. Період нарахування пені з 01.04.2018 року по 01.06.2019 року Кількість днів прострочення - 1552 днів. Розмір пені згідно закону -1%. Сума пені за весь час прострочення (700,0 грн. х 1 : 100) х 1552 = 10864,00 грн.. Заборгованість у сумі 700 грн. за квітень 2015 року виникла 30.04.2015 року. Період нарахування пені з 01.05.2018 року по 01.06.2019 року Кількість днів прострочення - 1522 днів. Розмір пені згідно закону -1%. Сума пені за весь час прострочення (700,0 грн. х 1 : 100) х 1522 = 10654.00 грн. Заборгованість у сумі 888,50 грн. за жовтень 2017 року виникла 31.10.2017 року. Період нарахування пені з 01.11.2017 року по 01.06.2019 року Кількість днів прострочення - 577 днів. Розмір пені згідно закону -1%. Сума пені за весь час прострочення (888,50 грн. х 1 : 100) х 577 дн. = 5126.65 грн. Заборгованість у сумі 888,50 грн. за листопад 2017 року виникла 30.11.2017 року. Період нарахування пені з 01.11.2017 року по 01.06.2019 року Кількість днів прострочення - 547 днів. Розмір пені згідно закону -1%. Сума пені за весь час прострочення (888,50 грн. х 1 : 100) х 547 дн. = 4860.09 грн.. Заборгованість у сумі 1013,50 грн. за лютий 2019 року виникла 28.02.2019 року. Період нарахування пені з 01.03.2019 року по 01.06.2019 року Кількість днів прострочення - 92 днів. Розмір пені згідно закону -1%. Сума пені за весь час прострочення (1013,50 грн. х 1 : 100) х 92 дн. = 932.42 грн.. Заборгованість у сумі 1013,50 грн. за березень 2019 року виникла 31.03.2019 року. Період нарахування пені з 01.04.2019 року по 01.06.2019 року Кількість днів прострочення - 61 днів. Розмір пені згідно закону -1%. Сума пені за весь час прострочення (1013,50 грн. х 1 : 100) х 61 дн. = 618.24 грн.. Заборгованість у сумі 1013,50 грн. за квітень 2019 року виникла 30.04.2019 року. Період нарахування пені з 01.05.2019 року по 01.06.2019 року Кількість днів прострочення - 31 днів. Розмір пені згідно закону -1%. Сума пені за весь час прострочення (1013,50 грн. х 1 : 100) х 31 дн. = 314,19 грн.. Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки з 12.02.2019 року по 01.06.2019 року складає - 39 911,59 грн. Суд погоджується з доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів в матеріалах справи та погоджується з наданим позивачем розрахунком. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Однак відповідач не зазначив жодних поважних причин, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти та не надав жодних доказів, які б свідчили про вище зазначені причини. Однак відповідно до частини 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Так відповідно до наданих відомостей відповідачем, відповідач не працює на даний час та не має постійного заробітку. Тому враховуючи що у відповідача існує суттєва заборгованість перед позивачем із сплати аліментів у зв`язку з його неплатоспроможністю та враховуючи матеріальний стан відповідача, розумність, доцільність стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд вважає за доцільним застосувати ч. 2 ст. 196 СК України та зменшити розмір неустойки.

Outcome: partial