Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 14.04.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір №77.1/АК-00755.08.2, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 24 280,00 доларів США зі сплатою 9% річних строком повернення до 14.04.2015 року. В подальшому, 22.10.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено додаткову угоду до вказаного вище кредитного договору, відповідно до умов якої відповідачу було встановлено процентну ставку за кредитом в розмірі 11% річних. Крім того, умовами договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати відсотків, відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу за кожен день прострочення пеню в розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не здійснює платежів по сплаті кредиту, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 23.10.2014 року становить 15 246,03 доларів США та 1 569 461,77 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також сплачену суму судового збору. В ході розгляду справи позивачем неодноразово збільшувались позовні вимоги, та відповідно до останньої заяви про збільшення позовних вимог, яка була прийнята судом 09.07.2015 року, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14.05.2015 року складає 5 831,58 доларів США та 3 297 818,58 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням збільшень до позову підтримав частково та вказував на те, що 30.07.2015 року відповідачем було сплачено частину заборгованості в розмірі 500 доларів США та відмітив, що він не наполягає на задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту в розмірі 167 688,89 грн., оскільки така була помилково нарахована. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача, згідно яких відповідач зазначає, що застосований позивачем порядок нарахування пені є таким, що не відповідає умовам укладеного кредитного договору, оскільки таке нарахування пені здійснено в порушення строків позовної давності, передбачених ч.2 ст.258 ЦК України. Крім того, відповідач зазначає, що не погоджується з нарахуванням позивачем 3% річних на суму простроченої заборгованості, оскільки таке нарахування здійснено невірно та з порушенням вимог ч.2 ст.625 ЦК України, так як додатковою угодою до кредитного договору встановлена процентна ставка в розмірі 11% річних. Також договором встановлено 1,6% за кожен день прострочення від суми заборгованості (п.3.6 кредитного договору). На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім цього в ході розгляду справи відповідач вказував на те, що неодноразово намагався домовитися із позивачем про порядок погашення наявної заборгованості по тілу кредиту та на підтвердження своїх намірів, під час розгляду справи сплатив частину боргу в розмірі 10 500 доларів США, що стало причиною для зменшення позивачем заборгованості по тілу кредиту, однак позивач наполягає на стягненні з нього значно завищених штрафних санкцій. Зазначав про необхідність зменшення таких санкцій в рамках ст. 551 ЦК України. Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір №77.1/АК-00755.08.2, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 24 280,00 доларів США зі сплатою 9% річних строком повернення до 14.04.2015 року. В подальшому, 22.10.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено додаткову угоду до вказаного вище кредитного договору, відповідно до умов якої відповідачу було встановлено процентну ставку за кредитом в розмірі 11% річних (а.с.9-12, а.с.19). Відповідно до п.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом. Згідно п.3.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язується повернути одержаний кредит не пізніше 14.04.2015 року. У відповідності до п.3.6 кредитного договору позичальник зобов'язується за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином. Після укладення договору, відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14.05.2015 року становить 5 831,58 доларів США та 3 297 818,58 грн. та складається з: 5 695,58 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 136,00 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 21 187,78 грн. - сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту; 3 089 699,15 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості по кредиту та процентам; 167 688,89 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення за плату за обслуговування кредиту; 15 940,21 грн. - загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості; 864,22 грн. - сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту; 2 453,74 грн. - сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом. Згідно квитанції №908_1 від 30.07.2015 року, яка міститься в матеріалах справи, відповідачем частково було сплачено суму заборгованості в розмірі 500,00 доларів США (а.с.129), у зв'язку з чим стягненню з відповідача підлягає 5 331,58 доларів США, з них: 5 195,58 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 136,00 доларів США - заборгованість за процентами. У відповідності до п. 1.5.1 щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту. З надано представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача по оплаті за обслуговування кредиту становить 21 187,78 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що представник позивача в судовому засіданні не наполягав на задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення за плату за обслуговування кредиту в розмірі 167 688,89 грн. як таку, що була заявлено помилково, то суд, при розгляду справи таку вимогу до уваги не бере. Крім цього помилковість нарахування позивачем вказаної вище пені, підтверджується п.3.6 кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, що є неприпустимим та порушує права позивача. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач, в рамках ч.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 2453,74 грн. - сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за обслуговування кредиту; 15 940, 21 грн. - 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості; 864,22 грн. - 3% річних від суми простроченої заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту. Враховуючи наданий представником позивача розрахунок заборгованості, відсутність контррозрахунку зі сторони відповідача, суд вважає що вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню. Щодо стягнення суми пені за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо погашення кредитної заборгованості та процентам, то суд вважає за необхідне відмітити наступне. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на те, що розмір штрафних санкцій значно перевищує суму основного боргу, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту та процентів до 331 143,77 грн., що буде відповідати розміру заборгованості відповідача, яка виникла на момент звернення позивача до суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Наявні в матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial