Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що являється власником 5/12 частин будинку №19 по вул.Воровського в м.Коростені. За даною адресою зареєстрований відповідач, який фактично в житловому приміщенні не проживає з дня реєстрації, особисті речі в будинку відсутні. Просить рішенням суду визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач письмово повідомила про розгляд справи у її відсутності, в наданій суду заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач про час та місце розгялду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що згідно спадкового договору від 17.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] позивач набула права власності на 5/12 часток житлового будинку №19 по вул.Воровського в м.Коростені Житомирської області. Право власності позивача на вказане житлове приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З будинкової книги слідує, що за вищевказаною адресою з 07.02.2014 року зареєстрований [PERSON]. З матеріалів справи слідує, що після набуття права власності на житлове приміщення вона не надає згоди відповідачу на проживання в належному їй житловому приміщенні та між ними відсутня будь- яка домовленість щодо користування житлом. В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач приймає участь в утриманні спірного житлового приміщення, сплачує комунальні послуги. Особистих речей не зберігає, постійно проживає за іншою адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Підстави втрати права користування житлом визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми закону, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З огляду на встановлені обставини, а саме законні підстави набуття позивачем права власності на житлове приміщення, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування 5/12 частинами будинку №19 по вулиці Воровського в м.Коростені Житомирської області. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляла, тому

Outcome: approved