Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 24 серпня 2015 року помер її чоловік [PERSON], який заповів їй житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: с. Катеринівка Лозівського району Харківької області вул. Першотравнева, будинок №79. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу. 11 вересня 2015 року вона звернулась до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 23.03.2016 року їй відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що право власності спадкодавця на спадкове майно не зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло станом на 1981 рік. Майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного житлового будинку з відповідними будівлями не існує. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок з відповідними надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна та його підтримала. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що 24 серпня 2015 року помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с.22) Позивачка проживала з чоловіком до дня його смерті в будинку №79 по вул. Першотравневій в сел. Катеринівка Лозівського району Харківської області, та після смерті чоловіка утримує та доглядає за вказаним будинком (а.с.20). Відповідно до заповіту від 13 серпня 2015 року [PERSON] заповів дружині житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою, с. Катеринівка Лозівського району Харківської області вул. Першотравнева, будинок №79 (а.с.22). Інших спадкоємців на вказаний будинок після смерті [PERSON] немає. 11.09.2015р. позивачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини згідно заповіту. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області 18 березня 1981 року, зареєстрованого в реєстрі за № №55 (а.с.12). 11 вересня 2015 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у чому їй було відмовлено постановою від 23.03.2016 року на підставі того, що право власності спадкодавця на спадкове майно не зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло станом на 1981 рік (а.с.19). Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра Комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Реєстрації підлягали будинки із закінченим будівництвом та прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ради на підставі документів, які встановлюють право власності. Право власності на вказаний житловий будинок на ім»я спадкодавця [PERSON] не було зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло станом на 1981 рік та в подальшому (а.с.18). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved