Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 24 814,78 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 40 276,58 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 3 779,24 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 447,12 грн., що становить загальну суму - 70 317,72 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що починаючи з 01 жовтня 2017 року по 01 червня 2018 року включно відповідач не виплачував позивачеві заробітну плату, у зв'язку із чим утворився борг у розмірі 70 317,72 грн. Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, того ж дня учасникам справи направлено про це повідомлення, яким одночасно сторонам роз'яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. 05 жовтня 2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, визнаючи позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 21 579,71 грн., суми середнього заробітку за час затримки розрахунку 25 477,68 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 2 123,88 грн.(а.с. 30-40). Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах, позивач обіймала посаду інженера з 10 серпня 1983 року по 04 вересня 2017 року, відповідно до наказу № 165/к від 04 вересня 2017 року, яким позивач була звільнена з роботи за скороченням штату, згідно з ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Як вказав позивач у своїй позовній заяві, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 24 814,78 грн., сума середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 40 276,58 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 3 779,24 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 447,12 грн., що становить загальну суму - 70 317,72 грн. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму, що вказано в абзаці другому вказаної статті Кодексу. За приписами статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, як вказано у цій статті Кодексу, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї відповідним записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року в справі № 6-114цс13. У відповідності до положень третього абзацу пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, що не вказані в абзаці першому цього пункту, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. З довідки від 03 жовтня 2018 року № К-21-596 вбачається, що станом на 03 жовтня 2018 року сума заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] становить 21 579,71 грн. (а.с. 34). Перевіривши надані сторонами розрахунки грошових сум, що підлягають виплаті, суд враховує як правильний розрахунок представника відповідача, враховуючи, що те показники сум не містять розбіжностей. Окрім вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач просив суд стягнути з відповідача суму інфляційних втрат та трьох відсотків річних, посилаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні даної вимоги, оскільки норма статті 625 ЦК України не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Правильність зазначеного висновку підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-2759цс15. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема з відповідача стягненню підлягає заборгованість із заробітної плати у розмірі 21 579,71 грн., сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі у сумі 25 477,68 грн. та сума компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, у розмірі 2 123,88 грн., що становить загальну суму у розмірі 49 181,27 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial