Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку з їхнім навчанням у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку, щомісячно, до закінчення дітьми навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. В обгрунтування позову покликається на те, що з 12.05.1995р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON], а [INFO] - син [PERSON], які проживаю з матір'ю та практично перебувають лише на її утриманні. На даний час діти сторін досягнули повноліття та навчаються у вищих навчальних закладах. Зокрема, донька [PERSON] навчається на географічному факультеті Львівського національного університету ім.Ів.Франка на денній платній формі навчання; син [PERSON] навчається у Львівському вищому професійному училищі дизайну та будівництва денного відділення за професією слюсар з ремонту автомобілів. У зв'язку із навчанням дітей, останні потребують додаткової матеріальної допомоги, яку вона, як матір, не взмозі самостійно забезпечити в повному обсязі. З врахуванням того, що відповідач має можливість та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, які потребують матеріальної підтримки у зв'язку з навчанням, просить позов задоволити. Позивач подала до суду заяву за змістом якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати її відсутності, при цьому проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітніх: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 30.10.1997р.) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 24.03.1998р.). Довідкою № 548 від 19.02.2016р. стверджується, що [PERSON] дійсно є студенткою третього курсу денного відділення, платної форми навчання географічного факультету Львівського національного університету ім.Ів.Франка, закінчує навчання в червні 2017р. Факт навчання дитини також підтверджується двостороннім договором № 136с-13 про платні послуги, укладеним між навчальним закладом та замовником - [PERSON], згідно якого вартість навчання становить 36 816 грн. з розрахунку 4602 грн. за один семестер. В свою чергу, дитина сторін [PERSON], 1998р.н., навчається у Львівському вищому професійному училищі дизайну та будівництва в групі № 31 денного відділення з 02.09.2013р. по 28.02.2017р. за професією слюсар ремонту автомобілів, електрогазозварник, що підтверджується виданою училищем довідкою № 32 від 18.02.2016р. Судом встановлено, що у зв'язку із навчанням дітей сторін останні потребують матеріальної допомоги, яку їх матір (позивач по справі) самостійно забезпечити неспроможна, а відповідач, в свою чергу, має змогу надавати дітям відповідну матеріальну допомогу, зважаючи на задовільний стан його здоров'я та наявність постійних доходів у вигляді заробітної плати, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання його дітей до закінчення ними навчання. В силу положень постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру таких аліментів, суд враховує, матеріальне становище дітей, які навчаються та перебувають на утриманні позивача, стан їхнього здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, який зі слів позивача офіційно працює, отримує постійний та стабільний дохід у вигляді заробітної плати, відсутність на його утриманні інших осіб, та приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітніх дітей сторін, які продовжують навчатись, слід визначити у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку відповідача, яка стягуватимуться щомісячно, починаючи з 04.03.2016р. (часу звернення до суду з відповідним позовом) і до закінчення дітьми навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved