Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 19 вересня 2009\~року відділом РАЦС у м. Колбермоор, номер реєстрації Е48/2009 між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 19 вересня 2009 року знаходиться у зареєстрованому відділом РАЦС у м.Колбермоор шлюбі, номер реєстрації Е48/2009. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку. Спільне життя не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, що призвело до розпаду сімї. Спору повязаного з майном на теперішній час немає. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, але від представника надійшла до суду заява, щодо розгляду цивільної справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання теж не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. У відповідності до ст.\~110\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст.58 ЗУ «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Ч.1 ст.63 ЗУ «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 19 вересня 2009 року знаходяться у зареєстрованому відділом РАЦС у м.Колбермоор шлюбі, номер реєстрації Е48/2009. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку. Відповідно до ст.\~112\~СК\~України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сумісне життя між сторонами не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело до розпаду сімї і роздільного мешкання. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Прийняті наміри до порозуміння та примирення ні до чого не призвели, примирення неможливе. Приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні стосунки, поновлювати їх наміру не мають, не мають спільного бюджету та господарства, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у позовній заяві [PERSON], не зазначає про стягнення сплаченого судового збору з відповідача, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved