overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 6 серпня 2013 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], 22.11.2013 року. Подружнє життя не склалося через те, що у них різні характери, різні погляди на життя, втратили почуття любові один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені. Спору про розподіл спільного майна та місце проживання дітей немає. Вважає, що примирення неможливе, просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача та винесення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2013 року, відповідно до актового запису № 282, зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 06.08.2013 року. Згідно актового запису № 187 від 04.08.2009 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до актового запису № 984 від 28.11.2013 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спору щодо розподілу майна та місце проживання дітей не має. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] в обґрунтування якого вказала, що з 02.04.2000 року вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі. На час укладання шлюбу у власності відповідача був будинок-ветлікарня, який знаходиться за адресою: Луганська область, [ADDRESS], в непридатному нежитловому стані. Цей будинок він придбав відповідно до договору купівлі-продажу від 13.06.1995 р. у КСП «Заря» За час шлюбу стан вказаного житловий будинку був суттєво поліпшений, а саме: зроблено ремонт криши, стелі, освітлення, опалення, каналізації, змінені вікна та двері, тобто він був повністю відремонтований та став придатним для проживання,. В зв'язку з цим вартість будинку суттєво збільшилась. На цей час його інвентаризаційна вартість складає 133 533 грн. Оскільки за час спільного проживання спільними зусиллями сім'ї, істотно збільшилась вартість спірного будинку, відповідно до ст.62 СК України, просила суд визнати цей житловий будинок спільним майном подружжя та розподілити спільне майно подружжя, виділити їй у приватну власність ? частку вказаного житлового будинку, а відповідачу виділити іншу ? частку цього житлового будинку. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, враховуючи, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини вказані позивачем, суд вважає за можливе визнати спірний житловий будинок спільним майном подружжя та розділити його виділивши кожній із сторін по ? його частині. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила\~стягнути з неї \~12\~000 гривень суму позики за розпискою від 21 вересня 2014 року. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 21 вересня 2014\~\~року між ними \~\~було укладено договір позики , відповідно до якого вона надала відповідачу\~\~гроші готівкою в розмірі 12\~000 гривень з умовою їх повернення до 01 квітня 2015 року. Відповідач борг не повернула, посилаючись на відсутність коштів. 06 жовтня 2015 року позивачем було направлено замовленого листа з вимогою повернення боргу до 15 жовтня 2015 року, який вона отримала 08 жовтня 2015 року, однак зобов»язання за договором позики не виконала. Дана обставина змусила позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до наступних висновків. Відповідно до розписки від 21 вересня 2014 року відповідач взяла у борг грошові кошти у сумі 12\~000 грн., строк повернення до 01 квітня 2015 року (а.с. 4). Відповідач у встановлений строк кошти не повернула, позивач звернулась з листом про повернення коштів до 15 жовтня 2015 року, який вона отримала 08 жовтня 2015 року (а.с. 5, 6). Однак борг відповідач не повернула. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено , що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 629 ЦК України\~встановлено\~обов'язковість договору для виконання сторонами. Вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 487, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 01.08.2011, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сторони втратили почуття любові один до одного. Кожен із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства і з цих обставин їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу не можливе. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Сторони у судове засідання не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 02.08.2014, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного, між ними відсутнє взаєморозуміння, з грудня 2018 року сторони проживають окремо. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони у судове засідання не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 04.02.2011, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім'я фактично розпалась, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Між сторонами виникають сварки, що негативно впливає на виховання їхньої дитини. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишиться проживати з позивачем. Спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідач до суду подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить визнати за нею право іменуватися після розірвання шлюбу її шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 06.01.2001 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась, між сторонами відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, між ними виникають сварки, сторони мають різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Сторони у судове засідання не зявились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №2\~від 12.06.2009\~року «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «Костюк». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 07.08.2015, посилаючись на те, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, з відповідачем спільного господарства не ведуть. Подружні відносини фактично припинилися з серпня місяця 2018 року. Позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Спору між подружжям про визначення місця проживання дітей чи поділ майна на даний час не існує. Відповідач до суду подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved