Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з цим цивільним позовом просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначала, що в період з 2003 р. по 2010 р. вона перебувала з відповідачем у фактичних сімейних відносинах. Від спільного проживання вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Також зазначила, що до суду звернулася оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову. Пояснив, що не має стабільного доходу, не працює. Крім того, позивач повідомив суду, що вже має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу та сплачує аліменти. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивач і відповідач в період з 2003 р по 2010 р. перебували у фактичних сімейних відносинах. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що було зареєстровано виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області про що 29 грудня 2003 р. складено відповідний актовий запис № 17. Повторне свідоцтво про народження [NUMBER] від 28 листопада 2013 р. Дочка проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні, хворіє на аномалію розвитку головного мозку (кіста шишковидної залози), потребує матеріальної допомоги. Відповідач не має постійної роботи, не має регулярного та стабільного доходу, не хворіє. Відповідач має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу. Інших обставин, що суттєво впливають на розмір аліментів не виявлено. Вивчивши матеріали справи на підставі наданих доказів та доведення перед судом їхньої переконливості суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином і відповідач зобов`язаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття. За таких обставин суд вважає, що утримання належного рівня життя, виховання і розвитку здібностей своєї дитини є безпосередній обов`язок для відповідача і саме він може і повинен знаходити таку діяльність, яка б дала йому можливість на належному рівні допомагати забезпечувати її існування. Згідно п.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене позивач має право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину. Крім наведеного при визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.1,2 ст.182 СК України, за якими при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з встановленого у судовому засіданні, а саме, що відповідач не працює та має мінливий і не регулярний дохід та сплачує аліменти за судовим наказом на 2-х дітей за іншим шлюбом у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що поданий позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає за необхідне проводити стягнення з 19 серпня 2020 р., тобто з часу звернення до суду із позовною заявою. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при пред`явлені позову, то згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави повинні бути частково стягнені відповідні судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial