Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 18.11.2013р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що з 25.05.2013р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 18.11.2013р. народилась донька [PERSON], яка проживає з нею та фактично перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобовязаний її надавати, не несе жодних додаткових витрат повязаних з доглядом, розвитком та вихованням доньки. В звязку із наведеним, та неможливістю на сьогоднішній день самостійно здійснювати утримання дитини, просить вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Позивач подала до суду заяву за змістом якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, повністю визнає свій обовязок по утриманню дитини та погоджується сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, при цьому просить розгляд справи проводити у його відсутності. У звязку з неявкою сторін в судове засідання та з врахуванням поданих ними заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-СГ № 397094 виданого 05.12.2013р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON], 18.11.2013р.н., відтак, зобовязаний утримувати її до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку по утриманню дитини, а також фактичних доказів виконання останнім такого обовязку, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання спільної дитини сторін до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини, вік та потреби на її утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Пpo Державний бюджет на 2017 рік»), матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, його соціальний та матеріальний стан, вид діяльності, відсутність на його утриманні інших утриманців, а також визнання ним позову в повному обсязі, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., починаючи з 05.05.2017р. (дати звернення до суду з відповідним позовом) і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved