Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, де є треті особи, посилаючись на те, що вона є власником ? частини квартири, власником іншої ? частини квартири був відповідач, проте останній в супереч вимогам закону щодо переважного права купівлі - продажу позивача відчужив свою частину квартири третім особам. Позивач вважає, що її права як співвласника квартири порушені, правочин не відповідає вимогам законну, у зв'язку з чим підлягає визнанню не дійсним. В судовому засіданні позивач та представник останньої позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Позивач пояснила, що про продаж ? частини квартири належної відповідачу, їй відмово не було, будь яких повідомлень вона не отримувала. Відповідач до суду не з'явився, направив заяву про розгляд справи у відсутність останнього, позовні вимоги не визнав та зазначив, що ним відповідно до вимог закону було повідомлено позивача про продаж частини квартири, проте позивач протягом встановлені строки не відреагувала на пропозицію щодо купівлі частини квартири відповідача, у зв'язку з чим остання була відчужена третій особі. Представники третіх осіб в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що вимоги законодавства щодо продажу частини квартири, яка знаходилась у спільній частковій власності сторін були виконані, відповідач через нотаріуса повідомив позивача про продаж квартири, проте остання протягом місяця на пропозицію не відреагувала, що дало підстави для відчуження квартири третій особі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі - продажу квартири від 26.04.2005 року сторони набули права власності в рівних частинах на квартиру [ADDRESS] (далі - квартира) /а.с. 8, 9/. Представники третіх осіб висловлювали сумнів про те, що позивач на даний час є власником ? частини квартири, проте така обставина в судовому засіданні не спростована та підтверджується матеріалами справи. Відповідно до копії договору від 07.07.2014 року відповідач відчужив належну йому на праві власності ? частину квартири третій особі [PERSON] /а.с. 142, 143/. Згідно п. 1 ч. 1ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Відповідно до копії заяви відповідача про направленнянотаріусом повідомлення - пропозицію про продаж відповідачем частини квартири від 23.05.2014 року та копій конвертів, вбачається, що відповідна заява була направлена на адресу позивача одночасно двома службами зв'язку, а саме поштовим відправленням рекомендованим листом та кур'єрською доставкою і жодна заява не була вручена позивачу /а.с. 156 - 159/. Таким чином вбачається, що позивача не було повідомлено, про продаж відповідачем частини квартири, внаслідок чого переважне право позивача на купівлю відчуженої відповідачем частини квартири було порушено і оспорюваний правочин укладенийз порушенням вимог чинного законодавства наведеного вище. Суд вважає, що висновок нотаріуса, викладений в оспорюваному договорі про те що позивач відмовилась від одержання заяви - пропозиції є хибним, оскільки з копії конверту /а.с. 159/ вбачається, що телефон у квартирі не відповідав і двері відчинені не були, а отже позивач особисто не відмовлялась від одержання заяви. Суд вважає, що на час надходження такого повідомлення позивач була відсутня, а отже не могла отримати конверт, від отримання останнього не відмовлялась, що в свою чергу не спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи. Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи представників третіх осіб про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту є не спроможними, оскільки відповідно до ст. 16 ЦК України, позивач може сама обирати спосіб захисту і обраний у даному випадку спосіб передбачений п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України. В свою чергу, спосіб захисту передбачений ч. 4 ст. 362 ЦК України є додатковим альтернативним способом і правом, а не обов'язком позивача обирати останній іне виключає можливість звернення до суду за захистом порушеного права іншим способом, зокрема про визнання правочину не дійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved