Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], який згодом уточнила (а.с. 29). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований онук позивача - відповідач по справі [PERSON] Фактично відповідач у вказаному будинку не проживає з 2012 року, за комунальні послуги не сплачує, жодних витрат на утримання житла не несе, чим створює перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні власністю. У зв'язку з цим позивач змушена звернутися до суду і просить усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 24, 32-33, 34-35), про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень проти позову чи клопотань на адресу суду не надав. У зв'язку з чим причина неявки визнана судом неповажною. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу. У зв'язку з викладеним, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 3-4). У вказаному будинку зареєстрований онук позивача - відповідач [PERSON], про що свідчать відомості домової книги, а також довідка сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області (а.с. 17-19, 25). Проте з 2012 року фактично за вказаною адресою не проживає, про що свідчить довідка міської ради (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А за ч. ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житловим відповідно до закону житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з поважних причин, а також те, що між ним та позивачем була якась інша угода щодо порядку користування зазначеним приміщенням в ході розгляду справи не було встановлено. Оскільки відповідач [PERSON] більше року у зазначеному будинку не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved