Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що в липні 2011 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу 3/10 частин житлового будинку №11 по вул.Наумова с.Ушомир Коростенського району Житомирської області, за яким відповідачеві були передані грошові кошти в сумі 7000 грн., що підтверджено розпискою, яка була складена співмешканцем позивача [PERSON] (третя особа). Відповідач на час отримання грошових коштів необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу не мав, тому не було змоги нотаріально посвідчити договір та здійснити державну реєстрацію. На оформлення документів 07.11.2014 року відповідач видав довіреність позивачеві. Позивач виготовила технічну документацію, здійснила реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що призвело до витрат, повязаних з оплатою обовязкових платежів, послуг спеціалістів, проїзду. В належній відповідачеві квартирі позивач проживала з січня 2010 року, проводила в ній ремонт. З вересня 2014 року в квартирі не проживає. Коли позивач звернулась до відповідача з проханням нотаріально оформити договір купівлі-продажу квартири, то він відмовив та заперечив отримання грошових коштів. Позивач вважає, що, відмовившись нотаріально оформити договір купівлі-продажу, відповідач порушує взяте на себе зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, тому відповідач зобовязаний повернути позивачеві грошові кошти в сумі 7000 грн., відшкодувати збитки за проведений ремонт в сумі 10000 грн., відшкодувати понесені збитки за оформлення документів та повязаних з цим витрат в сумі 3000 грн.. В звязку з порушенням взятого на себе зобовязання щодо укладення договору позивач вважає, що їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 7000 грн., понесені збитки в сумі 13000 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн.. В судовому засіданні позивач та її представник свої вимоги підтримали з вищезазначених підстав та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON], будучи допитаною в статусі свідка, дала показання про те, що з 2008 року проживала в [INFO]. Стала співмешкати з [PERSON]. Колишня свекруха віддала їй трактор померлого чоловіка, який вона у 2009 році продала, а гроші віддала дружині відповідача [PERSON]. Про це їй сказав [PERSON]. У 2010 року вони перейшли проживати в квартиру відповідача. Самого відповідача вона вперше побачила у 2011 році. Розписка про отримання коштів писалась у 2011 році, хоча фактично гроші були передані у 2009 році. Про придбання квартири вона домовлялась з дружиною відповідача, яка передала ключі від квартири [PERSON]. Гроші передавались [PERSON] [PERSON], але вони належали їй і були отримані за продаж трактора. В квартирі вони поклеїли шпалери, поставили вхідні двері. [PERSON] дав на її ім'я довіреність на оформлення документів на будинок. Документи на квартиру їй передавала його дружина. Документи оформлялись за рахунок коштів, які вони отримали за квартиру. Передані гроші належали їй, вона залишала їх у квартирі, коли проживала з [PERSON], а той 7000 грн. віддав [PERSON]. Розписку про отримання коштів вважає попереднім договором. Вона витратила 10000 грн. на придбання шпалер, будівельні матеріали, 3000 грн. сплатила за послуги реєстраційної служби. Моральна шкода спричинена тим, що договір не було укладено. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що восени 2010 року [PERSON]П,попросив його здати належну йому після смерті матері квартиру. Наміру продавати квартиру він не мав. Дозволив [PERSON] проживати в квартирі, а через рік запропонував йому розрахуватись за житло. Той приніс гроші, а він написав розписку. Склали договір про те, що [PERSON] буде проживати 6 років а потім може її викупити за 20000 грн.. За проживання від [PERSON] у 2011 році отримав 7000 грн.. Позивача він не знав, дізнався, що вона з дітьми проживає в квартирі з [PERSON], хоча згоди на її проживання в ній не давав. Довіреність на її ім'я підписав не читаючи. Оформленням прав та документів на будинок займалась його дружина. Як документи опинились у позивача, йому не відомо. [PERSON] вселявся у відремонтований будинок, дозволу на вселення в нього позивача він не давав. Третя особа [PERSON] пояснив, що восени 2010 року отримав дозвіл проживати в квартирі відповідача. Домовились, що за 6 років проживання він сплатить 7000 грн.. Півроку проживав без оплати. З позивачем разом став проживати з 25.01.2011 року. До цього вона проживала в сусідній квартирі. [PERSON] заплатив власні кошти, які йому дала сестра, продав свій автомобіль, підробляв проведенням ремонтів та отримував заробітну плату. Розписка про отримання коштів зберігалась в нього в квартирі і йому не відомо, як вона опинилась у позивача. Вислухавши пояснення сторін, свідків, та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо повернення коштів, внесених, на думку позивача, відповідно до укладеного попереднього договору, збитків, заподіяної невиконанням зобовязання моральної шкоди. Питання укладення попереднього договору регулюється ст.ст.570,635 Цивільного кодексу України. Позивач вважає, що нею та відповідачем було укладено попередній договір про наступне укладення договору купівлі-продажу належної відповідачеві частини житлового будинку №11 по вул.Наумова с.Ушомир, що підтверджується виданою відповідачем розпискою про отримання в липні 2011 року коштів в сумі 7000 грн.. Згідно зі ст.635,ч.1,2 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин і попередній договір про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу має посвідчуватись нотаріально. Наслідком недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору є нікчемність такого договору (ст.220 ЦК України). Позивач попереднім договором про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу частини належної відповідачеві житлового будинку вважає розписку, видану відповідачем [PERSON] третій особі [PERSON]. Дана розписка вимогам ст.635 ЦК України не відповідає, не містить зобовязань щодо укладення протягом певного строку (у певний термін) договору купівлі-продажу в майбутньому як основного договору, не передбачає умов укладення такого договору, не дотримана форма її посвідчення. За таких обставин вищевказана розписка не може вважатись попереднім договором. Стороною, якими видавалась дана розписка, позивач не являлась. Її посилання на те, що вона певний час співмешкала з [PERSON], який передав відповідачеві належні їй кошти, тому діяв від її імені та в її інтересах, а отже вона має право вимоги до відповідача про повернення сплачених коштів, правового значення не має, оскільки відповідно до ст.21 СК України проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Сама позивач в своїх показаннях зазначила, що всі перемови вона вела з дружиною відповідача, їй же у 2009 році, а не у 2011 році, передала 7000 грн.. Не підтверджено позивачем і факт належності їй грошових коштів, які були передані [PERSON] відповідачеві. Позивач посилалась на те, що мала у власності 10000 грн., які виручила від продажу у 2009 році трактора, який належав її покійному чоловікові та був переданий їй свекрухою свідком [PERSON]. Вказаний свідок показала, що влітку, року не памятає, [PERSON] запропонував їй передати йому належного їй після смерті чоловіка трактора, право власності на який було оформлено на неї. Вона дозволила і дізналась, що було придбано будинок для її онуків. Трактор було продано [PERSON]П, [PERSON]. Їй не відомо, яка сума за продаж була отримана, їй ніхто ніякі гроші не передавав. Свідок [PERSON] посвідчив, що у вересні 2009 року за 10000 грн. у [PERSON] придбав трактор. Вона говорила, що хоче придбати житло. Факт отримання [PERSON] коштів від [PERSON] підтверджено розпискою від 23.09.2009 року. В той же час, наявність у позивача у 2009 році певних коштів не є доказом того, що саме ці кошти були передані у 2011 році відповідачеві, оскільки сама позивач дала показання про те, що у 2009 році кошти передавала дружині відповідача. Посилаючись на те, що належними їй коштами без її згоди заволодів [PERSON], позивач не позбавлена можливості вирішити питання повернення [PERSON] цих коштів у встановленому законом порядку. Заявивши вимогу про відшкодування відповідачем 13000 грн., як понесених збитків, доказів в її обґрунтування позивачем не подано. Позивачем не доведено той факт, що відповідачем їй було надано право користуватись належним йому житловим приміщенням та проводити поліпшення (ремонт) цього приміщення. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що дозвіл проживати в квартирі було надано [PERSON] восени 2010 році. Квартира була в придатному для проживання стані та ремонту не потребувала. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивач проводила ремонт в належній відповідачеві квартирі нею не подано. Посилання позивача на положення ст.623 ЦК України є безпідставними, оскільки будь-яких правовідносин з укладення угоди, яка не була виконана, та невиконанням якої позивачеві були заподіяні збитки, між сторонами не виникло. Доказів укладення угоди, повязаної з проведенням ремонтних робіт майна відповідача, не представлено. Свідок [PERSON] показав, що довідку про період проживання позивача в будинку №11 по вул.Наумова с.Ушомир сільською радою було видано зі слів позивача. Необґрунтованою є і вимога позивача про відшкодування витрат, нібито понесених нею під час оформлення технічної документації та реєстрації права на майно відповідача. Крім того, що поданими платіжними документами не підтверджено заявлену суму витрат 3000 грн., то платником в них зазначено не позивача, а відповідача. Сама ж позивач пояснила, що оформлення такої документації здійснювалось за рахунок відповідача. Видача відповідачем довіреності на ім'я позивача не доводить ні факту наявності між ними домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу, ні факту понесення позивачем витрат на вчинення дій в інтересах відповідача. Вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем умов зобовязання і в той же час посилається на положення ст.1167 ЦК України, яка на регулювання договірних правовідносин не поширюється. Враховуючи, що факт існування зобовязання відповідача перед позивачем свого підтвердження не знайшов, вказана вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає, крім того, що договірні відносини не передбачають права на відшкодування моральної шкоди, спричиненої їх невиконанням. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed