Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулась в суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що уклала шлюб з [PERSON] 21 квітня 2015 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 538. Від шлюбу дітей немає. Вказала, що починаючи з 2016 року сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною цього слугувало постійне нехтування відповідачем сімейними цінностями, такими як повага, піклування про створення в сім'ї сприятливої морально-психологічної атмосфери. З початку 2017 року сторони не ведуть спільне господарство та припинили сумісне проживання. Позивач не має наміру миритись. Просить шлюб розірвати, так як він носить формальний характер та примирення неможливе. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила справу розглядати без її участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя стало неможливим та суперечить їх інтересам, примирення неможливе. Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім'ї, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому їх шлюб з відповідачем слід розірвати. Згідно із ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір 640,00 грн.

Outcome: approved