Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з СПД [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 169 375,50 грн., які були передані відповідачу як попередня оплата за товар. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що нею на підставі рахунків № 14/04/08-1 від 14.04.2008р. було сплачено відповідачу грошові кошти в якості попередньої оплати за товар в розмірі 169 375,50 грн. Зазначені кошти відповідач отримала, однак обов'язку щодо передачі товару не виконала. На її думку, правовідносини, які склались між сторонам характеризують цивільні відносини, які виникають з договору купівлі-продажу, і в такому випадку, у разі, якщо продавець не виконає обов'язку щодо передачі товару, він зобов'язаний повернути грошові кошти, отримані в якості попередньої оплати. 07.06.2013р. їй було надіслано письмову вимогу про повернення зазначених коштів в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, однак така вимога була проігнорована. Враховуючи те, що на даний час у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 169 375,50 грн., ці кошти просить стягнути з неї в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача згідно угоди про надання правової допомоги від 03.06.2013р. - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась без поважних причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 09.01.2014р. подала до суду заяву про відкладення судового засідання, яке було призначено на 13.01.2014р. з мотивів зайнятості її представника в іншому судовому процесі та з тих мотивів, що в останнього наявні докази, які спростовують обґрунтування позову. В подальшому, 27.01.2014р. нею було подано заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 28.01.2014р. з мотивів її незадовільного стану здоров'я. Враховуючи те, що ні до першого, ні до другого клопотання про відкладення відповідачем не долучено доказів, які б підтверджувати поважність причин неявки, а також те, що відповідач не представила суду ні угоди про надання їй правової допомоги, ні нотаріально засвідченої довіреності на представництво її інтересів в суді, суд вважає такі причини неявки не поважними та зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, а також, окремо звертає увагу відповідача, що з моменту, коли вона довідалась про існування цивільно-правового спору і до моменту ухвалення рішення в неї було достатньо часу представити докази, які на її думку спростовують обґрунтування позову. Не вчинення таких дій, лише підтверджують висновки суду що відповідач свідомо, без відповідних правових підстав сприяє затягуванню розгляду справи і в такому випадку, наявні всі правові підстави для ухвалення рішення за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2008р. позивачем на рахунок СПД ФО [PERSON] проведено оплату за товар згідно рахунку № 14/04/08-1 від 14.08.2008р. та відповідно до товарних чеків (а.с.6), перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в загальній сумі 169 375,50 грн. Виходячи зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Однією з підстав, яка передбачена цією правовою нормою і на підставі якої виникає зобов'язання є договір та інші правочини. Як вірно вказує представник позивача, правовідносини, які склались між сторонами характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, однак в даному випадку, ці правовідносини, окрім того, що регулюються загальними нормами про купівлю-продаж, які визначено ЦК України, регулюється також Параграфом 2 Глави 54 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги П'ятої ЦК України, який визначає правовий зміст договору роздрібної купівлі-продажу. Так, згідно вимог ч. 1 ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі -продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Відповідно до вимог ч. 3 цієї статті, до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця - фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як встановлено у п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Виходячи з того, що продавцем товару, згідно товарних чеків, виступала відповідач як фізична особа-підприємець, а покупцем - позивач як фізична особа, слід вважати встановленим, що саме усний договір роздрібної купівлі-продажу укладено між сторонами, і враховуючи те, що обов'язкової письмової форми для укладення такого договору законодавець не встановлює, факт його укладення підтверджується згаданими вище товарними чеками. Як вже згадувалось вище, загальні положення про купівлю-продаж, які безперечно також поширюються на дані правовідносини, врегульовано Параграфом 1 Глави 54 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги П'ятої ЦК України. Обов'язок продавця передати товар покупцеві визначено ч. 1 ст. 662 ЦК України. Такому обов'язку, виходячи з вимог ч. 1 ст. 691, ч. 1 ст. 698, ч. 1 ст. 706 ЦК України, кореспондується обов'язок покупця оплатити товар, в виходячи з вимог ч. 1 ст. 693 ЦК України - обов'язок провести оплату повністю або частково до його передання, тобто провести попередню оплату у встановлені договором або законом строки. З огляду на те, що товарні чеки, на які покликається позивач (а.с.6), виходячи з вимог п. 7 ч. 1 згаданого вище Закону, за своєю правовою природою підтверджують факт укладення усного договору роздрібної купівлі-продажу, слід вважати встановленим, що тим самим, вони підтверджують факт виконання обов'язку покупця щодо проведення попередньої оплати за товар, оскільки за логікою законодавця, моментом укладення усного договору є момент здійснення оплати. Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Виходячи з того, що будь-яких доказів щодо передання товару або повернення суми попередньої оплати відповідач суду не представила, як і не представила будь-яких інших доказів в спростування обґрунтувань позову, і це все при тому, що останній було відомо про існування цивільно-правового спору, суд приходить до висновку, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання щодо передання товару, і в такому випадку, на вибір позивача, остання зобов'язана повернути позивачу суму попередньої оплати за товар. За таких обставин, суд знаходить позов підставним та ухвалює рішення про його задоволення в цілому. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 693,76 грн., що відповідає розміру заявлених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved