Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з позовом і посилаючись на несвоєчасне повідомлення його відповідачем про настання страхового випадку, просить у порядку регресу стягнути з відповідача: 2552 грн. 01 коп. - виплаченого страхового відшкодування на відновлення автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яка як вважає позивач сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована позивачем. Позивач у судове засідання не з`явився, надіславши до суду клопотання з проханням про розгляду справи за його відсутності і в якому не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся за місцем своєї реєстрації, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями. З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності сторін. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив наступне. 28.03.2016 року, біля 15:30 год. відповідач, керуючи автомобілем «Фольксваген» р. н. [NUMBER] на вулиць Харківське шосе і Кронштадська в м. Києві, не дотримався безпечного інтервалу до автомобіля «Тойота» р. н. [NUMBER] (водій: [PERSON] ), що призвело до зіткнення та пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.04.2016 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі: 340 грн.. З урахуванням викладеного суд вважає, що вищевказана ДТП, внаслідок якої заподіяно шкоду, сталася з вини відповідача. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольксваген» була застрахована позивачем, що підтверджується наявною у матеріалах справи, копією поліса № АЕ/7038224 28-0199-0157/13/079 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.12.2015 року. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії платіжного доручення № 11035 від 15.06.2016 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Тойота» у сумі: 2552 грн. 01 коп.. Відповідно до підпунктів 33.1.4. і 33.1.2. пункту 33.1. ст. 33, підпункту «г*» підпункту 38.1.1. пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до абзацу четвертого п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Як вказує позивач у своєму позові, відповідач не повідомив його своєчасно про настання дорожньо-транспортної пригоди у строки, передбачені вищевказаними нормами права, тому, відповідач у порядку регресу, має відшкодувати позивачу понесені ним витрати по виплаті страхового відшкодування. Згідно зі ст. ст. 993, 1187 ч. 2, 1188 ч. 1 п. 1, 1191 ч. 1 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки судами у справі, яка переглядається, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. При розгляді даної справи, судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. Оскільки позов не задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по справі, позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed