Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для написання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 13.10.2007 року, обґрунтовуючи підставність позову таким. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя покійний заповіту не зробив. Позивач має намір прийняти спадщину, однак пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як вона зазначила у позові з поважних причин, оскільки протягом встановленого законодавством строку для прийняття спадщини перебувала за межами Липовецького району Вінницької області, а також отримала хибну консультацію від працівників сільської ради, які їй пояснили, що вона має право в будь-який час прийняти спадщину після смерті чоловіка. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник Приборівської сільської ради в судове засідання не зявився. Сільський голова надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим, дослідивши надані суду докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що справу можливо заслухати у відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.10.2007 року в м. Вінниця помер [PERSON], який доводився позивачці чоловіком, на підтвердження чого суду було надано свідоцтво про смерть (а.с.5), та свідоцтво про укладення шлюбу позивача із [PERSON] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Приборівка по вул. Вінницька, 70, Липовецького району Вінницької області. Протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, позивач заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269,1270 ЦК України, з перехідними положеннями, (2004 року) не подала, оскільки перебувала за межами Липовецького району Вінницької області. Згідно довідки № 647 від 09.12.2008 року, виданої виконкомом Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом догляду за будинком та присадибною земельною ділянкою (а.с. 8). У відповідності до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 та ч.3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (протягом шести місяців з часу відкриття спадщини) не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому потрібно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлого 13.10.2007 року [PERSON] не заведена, що свідчить про відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що причини, які вказані позивачем у позові повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, тому приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved