Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що батькам її чоловіка [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Свідоцтва на право власності на даний житловий будинок, господарські будівлі та споруди не зареєстровано в передбаченому законом порядку. [INFO] помер її чоловік [PERSON], [INFO] померла свекруха [PERSON] Після її смерті спадщину прийняв [PERSON], але юридично не оформив. А [INFO] помер свекор [PERSON], який ще за життя заповів позивачу все належне йому на день смерті майно. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проводила похорон [PERSON] та [PERSON], звернулась із заявою на прийняття спадщини до нотаріальної контори в шестимісячний термін і бажає оформити на своє ім'я спадщину на належне [PERSON] на день його смерті майно. Однак, їй в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача - Нижнівська сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в підготовче судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнають, не заперечують проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). [PERSON] 17.09.1983 року уклав шлюб з [PERSON]., якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17). Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарських книг житловий [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року числився колгоспним двором, так як в ньому зареєстровані та проживали [PERSON] - голова двору та [PERSON] (а.с.10). Згідно копії технічного паспорту від 29.03.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], побудовані у 1978 році (а.с. 5-7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки до дня її смерті був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської № 391 від 20.04.2018 року (а.с. 9). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 617/01-16 від 09.10.2018 року, приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 648/01-16 від 17.09.2018 року та Дузінкевич С.М. № 01-16/843 від 18.09.2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Ще за життя [PERSON] посвідчив на ім'я [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 13.05.2016 року (а.с. 11). Позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки 20.02.2018 року, тобто у шестимісячний термін, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 56/2018 від 20.02.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Дузінкевич С.М. Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Дузінкевич С.М. Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області №431/02-31 від 08.05.2018 (а.с. 16). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме: 494 грн. 64 коп. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved