Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернулась 08.10.2015 до суду із позовом і просить визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку №79 по вул.Радянська в с.Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області та зняти його з реєстрації. 05.11.2015 відповідач подав до суду зустрічний позов, у якому просить усунути йому перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення його до будинку №79 по вул.Радянська в с.Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області та шляхом зобов`язання [PERSON] надати йому ключ від вхідних дверей до будинку №79 по вул.Радянська в с.Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області і не чинити перешкод в його користуванні. Судом ухвалено обєднати позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та подав заперечення проти зустрічного позову. Зазначив про те, що відмовляється від позовних вимог у частині зняття з реєстрації відповідача. Зокрема, представник позивача зазначив, що підставою позовних вимог є приписи ст. 405 ЦК України. Відповідач протягом 15 років не проживає у вищевказаному будинку, не утримує його, речей у ньому не має. Відповідач та його представник позов не визнали, підтримали зустрічні позовні вимоги. Відповідач та його представник повідомили, що у нього з матірю виникли непорозуміння навесні цього року. Вона не пускала його та його дружину до будинку. До цього ніяких проблем у користуванні будинком у нього не було він фізично та матеріально допомагав його ремонтувати, облаштовував територію, обробляв земельну ділянку навколо будинку. Комунальні послуги не сплачував, оскільки ними не користувався. Приїжджав до будинку майже щотижня на вихідні. У будинку ночував. Привіз власну шафу, яка й на цей день там знаходиться. З жовтня 2014 року до весни 2015 року кілька разів ночував у будинку, коли приїжджав. Ключів від будинку ніколи не мав, так як це будинок, де постійно мешкає його матір. Представник позивача відмовилась від позовних вимог у частині, зазначеній словами: «і не чинити перешкод в моєму користуванні». Свідок [PERSON] (донька позивача) в судовому засіданні пояснила, що в зазначеному будинку проживає її мати, відповідач не проживає з 1993 року після того як одружився. Ключів від будинку він у матері не просив. З 2000 року переїхав до м.\~Києва та приїжджав до матері рідко. Земельна ділянка під городом 30 соток. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] Син до неї приїжджає кожну неділю. По господарству допомагає. Разом з ним робили літній душ, фундамент у веранді та відлив на вході. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною [PERSON], проживають вони в Києві у квартирі її матері. До його матері приїжджали на вихідні та залишалися там ночувати. З весни цього року в будинку [PERSON] проживає якийсь чоловік. ЇЇ чоловік постійно ніде не проживає, будинок матері утримує. З жовтня цього року до матері приїжджав 5 разів з ночівлею. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач - його брат прописаний в будинку матері. Після одруження поїхав до міста Києва та до матері приїжджає на вихідні. По господарству допомагав. Свідком того, як мати перешкоджала відповідачу у користуванні будинком він не був, лише чув зі слів брата. Відповідач періодично ночував у будинку протягом року. Свідок [PERSON] (дружина [PERSON]М.) в судовому засіданні пояснила, що відповідач постійно приїжджав та допомагав своїй матері по господарству. Свідком чинення перешкод не була. Свідок [PERSON] пояснив, що його протягом 5 років наймали орати город за адресою вул.\~Радянська, 79 в с.\~Соснова. За роботу розраховувався відповідач. Цього року він також просив зорати город. Про перешкоди у користуванні знає лише зі слів відповідача та «людей». Свідок [PERSON] пояснила, що свідком перешкод не була. Згідно зі ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 ст.156 ЖК УРСР передбачено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Стаття 29 ЦК України закріплює, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.08.2000 АВМ № 914136 [PERSON] є власником будинку №79 по вул.Радянська в с.Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області. Зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту та підстави подання позову, нею мало б бути доведено факт відсутності відповідача, якого вона вважає членом сім`ї, у будинку №79 по вул.\~Радянська в с.\~Соснова Переяслав-Хмельницького району Київської області понад один рік на момент подання позову. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач протягом останнього року до подання позову тимчасово мешкав у зазначеному будинку за згоди його власника позивача, що підтверджується показаннями відповідача та свідків, тобто був присутній у будинку, хоча й не постійно, але протягом року до подання позову. Також, це підтверджується актом обстеження зазначеного будинку Соснівської сільської ради від 20.05.2015 №\~58/02-31. За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав, передбачених ст.405 ЦК України, для задоволення позовних вимог позивача. Вирішуючи позовні вимоги відповідача про усунення перешкод у користуванні ним житлом шляхом вселення до вищевказаного будинку та надання ключів від вхідних дверей до будинку, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено те, що перешкоди, про які він вказує, мали місце. З показань самого відповідача вбачається, що він останні 15 років не мав ключів від вказаного будинку й не вчиняв дій, які б вказували на те, що їх відсутність перешкоджає йому користуватись житлом. Крім того, з показань відповідача та свідків, а також з актів обстеження зазначеного будинку Соснівської сільської ради від 20.05.2015 №\~58/02-31 й від 07.09.2015 №\~105/02-31, вбачається, що відповідач постійно не проживає у зазначеному будинку, хоча його постійне місце поживання й зареєстроване у будинку. Відповідно до положень ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. При цьому, з показань відповідача та свідків, а також з вищевказаних актів Соснівської сільської ради вбачається, що відповідач не дотримувався протягом останніх 10 років приписів ст. 6 цього Закону у частині обовязку протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Таким чином, позовні вимоги відповідача не доведені ним й не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed