Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. Вказані вимоги мотивувала тим, що 16.10.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2014 року було розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилася дитина - син - [PERSON] , [INFO] . На утримання дитини позивачу потрібно витрачати значні кошти, в тому числі: на підручники, ремонти у школі, відвідування школи - 1000,00 грн., на обіди у групі продовженого дня у школі - 525,00 грн., на одяг та взуття - 800,00 грн., у фонд школи - 400,00 грн., 120,00 грн. - на оплату мобільного телефону. На розвиток здібностей дитини (заняття у спортивній секції) потрібні додаткові витрати, які становлять щомісяця не менше 900,00 грн., крім того: приблизно 9000,00 грн. на рік (на придбання м`ячів, форми, взуття і т.д.). Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідач працює, матеріально забезпечений, інших утриманців не має, позивач просить задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат - Дворніцький О.Б. позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідач та його представник - адвокат - Лисенко І.К. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000,00 грн., оскільки саме такий розмір аліментів може сплачувати відповідач, зважаючи на розмір його заробітної плати, матеріальний стан, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, встановлений на законодавчому рівні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт того, що позивач [PERSON] після розірвання шлюбу із відповідачем дійсно витрачає кошти на утримання дитини. Вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, його представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі - позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , В судовому засіданні також встановлено, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З 1 січня 2020 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму збільшено розмір аліментів на дитину. Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: -дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; -дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Як зазначалось вище відповідно до СК України (ч. 2 ст. 182) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено в судовому засіданні, малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, працює, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання малолітньої дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання дитини, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. В межах даної справи судом встановлений факт офіційного працевлаштування відповідача. Його доходом є заробітна плата у розмірі 6113,25 грн., що підтверджується довідкою підрозділу господарського-експлуатаційного підрозділу сектору Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби від 26.05.2020 року. При цьому, відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 2500,00 грн. щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини, а тому задовольняє позовні вимоги частково. Доводи позивача щодо отримання відповідачем значно більшого розміру доходів, не заслуговують на увагу при визначенні розміру аліментів, оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами на підтвердження іншої суми прибутку отриманою особисто [PERSON] , ніж встановленою судом. Отже, суд, визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини враховує правила статті 182 СК України, надавши оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. З матеріалів справи вбачається, що позивач витрачає на розвиток здібностей дитини (заняття у спортивній секції) додаткові витрати у розмірі 900,00 грн. щомісячно. Крім того, приблизно 9000,00 грн. на рік на придбання м`ячів, форми, взуття і т.д. Однак, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами факту придбання спортивного інвентаря, спрямованого на розвиток здібностей дитини. Інші доводи та твердження позивача на висновки суду не впливають та підстави для стягнення аліментів у більшому розмірі не дають. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 31.03.2020 року. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial