Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 2006 року проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилась двійня - [PERSON] і [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач відмовився подати заяву до відділу РАЦС про реєстрацію свого батьківства, запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України. Через півтора року після народження дітей припинили спільне проживання, так як останній не бажав виховувати, утримувати дітей та почали проживати окремо. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням визнати батьківство щодо дітей, але він цього робити не бажає. За наведених обставин, просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], внести зміни в актові записи про їх народження, вказавши його батьком дитини, стягувати на її користь аліменти на утримання дітей по 500грн. щомісячно на кожну дитину з дня подання до суду позову до їх повноліття. В судовому засіданні за заявою позивача вимоги про стягнення аліментів залишено без розгляду, в решті вимог позивач позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов змінені позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно зустрічався з позивачкою, проживав з нею з осені 2006 року до серпня 2008 року як чоловік та жінка, займався ремонтом її будинку. Не заперечує, що є кровним батьком дітей, оскільки син [PERSON] дуже зовні схожий на нього, дочка [PERSON] також трохи схожа на нього. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що [INFO] у позивача народилась донька [PERSON] та син [PERSON]. При державній реєстрації актів цивільного стану про народження дітей за №№ 245, 246, складених 26 червня 2007 року, запис прізвища, ім'я та по батькові батька дитини, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, проведений за вказівкою матері. Судом встановлено і сторонами не оспорюється те, що вони підтримували шлюбні відносини і проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з осені 2006 року, а після народження дітей ([INFO]) ще разом прожили до серпня 2008 року. Свідок [PERSON], яка являється хрещеною матір'ю дітей [PERSON] та [PERSON], суду показала, що у 2007 році позивач продавала квартиру та разом зі своєю матір'ю та з [PERSON] стали проживали в будинку по [ADDRESS]. Сторони вели спільне господарство, відповідач проводив ремонт у будинку для поліпшення умов проживання дітей. Після їх народження, він визнавав себе батьком цих дітей, забрав їх з пологового будинку. Після того, як вони припинили спільно проживати, приносив подарунки для дітей. Свідок [PERSON], яка являється рідною сестрою позивача, суду показала, що влітку 2006 року її сестра [PERSON] познайомилась у неї дома з [PERSON], після чого вони разом стали проживати. Після того як сестра завагітніла, переїхали проживати в будинок по [ADDRESS], де відповідач допомагав проводити ремонтні роботи, оскільки по спеціальності будівельник. Приблизно через рік після народження дітей, вони припинили спільно проживати. Спочатку він приходив, допомагав дітям, згодом тільки двічі на рік приносить подарунки Визнання позову відповідачем не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, не суперечить закону, оскільки його пояснення на підтвердження визнання позову не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, є детальними та послідовними, узгоджуються з поясненнями позивача, свідків на підтвердження заявлених вимог. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами відповідно до ч.2 ст. 57 ЦПК України є також пояснення сторін. За наведених обставин позов підлягає до задоволення, оскільки заявлені вимоги ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами.

Outcome: approved