Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 11.11.2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки, що стало причиною зникнення почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній, сторони проживають в окремих кімнатах двокімнатної квартири, сімейне життя не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. За таких підстав просить суд розірвати укладений шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини просила залишити без розгляду. У судове засідання відповідач не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив про те, що позов визнає у повному обсязі, справу просить розглянути без його участі. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч.1\~ст.206 ЦПК України\~позивач може відмовитись від позову, а відповідач\~визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.3\~ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовче судове засідання відповідач надала заяву про те, що вона позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. За таких підстав суд, у відповідності з вимогами ч.3\~ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у звязку із визнанням позову відповідачем. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 11.11.2011 року, шлюб зареєстровано у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 299, після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище «Паскалова», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС\~№\~106843\~(а.с.\~9). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, подружжя проживає окремо один від одного, спір про поділ майна відсутній. Поновлення шлюбних відносин позивач вважає неможливим. Відповідно до ч.1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3\~ст. 55 \~Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що позивач на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved