Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому вказала, що 15.09.2012р. нею у крамниці « 12 стільців», що розташована за адресою: м.Артемівськ Донецька область вул.Радянська, було придбано в кредит стінку «Лючія», вартістю 3480грн., м,який куток «Меркурій», вартістю 4850грн., що підтверджується договором про надання споживчого кредиту № 20000839904 від 15.09.2012р. Вказані меблі були придбані нею для надання у користування своїй онучці [PERSON], яка наймала житло у відповідача за адресою: [ADDRESS] У червні 2013р. відповідач виселив онуку [PERSON] з малолітніми дітьми з будинку, а зазначене майно залишилось за вказаною адресою, тому, вважає, що відповідач неправомірно утримує стінку та м,який куток по теперішній час, які належать позивачці, та відмовляється їх повернути. Позивач зверталась до міліції щодо неправомірних дій відповідача, але, за результатами перевірки було встановлено про відсутність кримінальних дій. Вважає, що відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Неправомірними діями відповідача, які виразилися у незаконному утриманні майна, позивачеві спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач змушена була звернутись за захистом своїх прав до міліції, до суду, що негативно вплинуло на її здоров,я, вона знаходиться в стресовому стані, відчуває моральні страждання, сплачує кредит зі своєї пенсії, однак, не має можливості користуватись придбаним майном та розпоряджатись ним на свій розсуд. Позивач просить витребувати на свою користь від відповідача в натурі меблеву стінку «Лючія», вартістю 3480грн., м,який куток «Меркурій», вартістю 4850грн. ; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 3000грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач наполягала на заявлених вимогах, дала пояснення аналогічні викладеним в позові. Додатково пояснила, що дійсно кредит на меблі, який позивачка оформила на себе за спірні меблі , але які були придбані для онуки, цілий рік сплачувала сама онучка [PERSON] , але після того, як онучка перестала гасити кредит внаслідок фінансових труднощів, вона була вимушена продовжувати його платити , щоб запобігти штрафних санкцій. Також, пояснила, що в квітні 2013 року відповідач спочатку виселив онучку , а в один із днів червня 2013 року перевіз до них до будинку у [ADDRESS] самостійно три дитячих ліжка (манежі) , телевізор, холодильник та особисті речі онуки, які вони були вимушені самостійно заносити у квартиру . На її звернення до відповідача щодо спірних меблів, останній відповів, що поверне їх лише після сплати боргу . В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив судові, що дійсно з грудня 2012 р. до середини квітня 2013р. він за усною домовленістю здавав свій будинок [ADDRESS] [PERSON] з дітьми, але внаслідок незадовільного утримання будинку під час проживання та несвоєчасного розрахунку за житло він розірвав усний договір найму та перевіз [PERSON] разом з її дітьми за адресою в м.Артемівську, вказаною самою [PERSON]. Оскільки свої речі [PERSON] самостійно не забирала внаслідок відсутності коштів на перевозку , а йому необхідно було здавати житло, він в травні 2013 р. за власний рахунок на вантажній машині перевіз всі речі [PERSON] за тією ж самою адресою, куди він її перевіз у квітні 2013р. , попередньо повідомивши по телефону. Перевезені окрім дитячих манежів, телевізора, холодильника та особових речей, також, і і м,який куток та стінка , були перенесені до самого під,їзду дому позивачки , якій і були передані останній. Оскільки все майно [PERSON], у тому числі спірні меблі, яке знаходилось у його будинку під час проживання [PERSON], було самостійно ним повернуто, в позові просить відмовити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, дала пояснення, аналогічні поясненням відповідача, та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримала вимоги та дала пояснення, аналогічні поясненням позивача. Додатково пояснила , що спірні меблі вона придбала для себе, але кредит на їх оплату було оформлено на позивача, оскільки, вона не мала самостійного доходу, при цьому, цілий рік саме вона сплачувала кредит . Також, після припинення найму житла відповідача вона не могла забрати свої речі, оскільки, шукала кошти та будинок, щоб їх перевезти . Також, пояснила, що відповідач їй говорив, що м,який куток та стінку віддасть після сплати боргу за житло в сумі 500 грн. та 1000 грн. у відшкодування шкоди, завданої житлу. Зазначене їй казала по телефону і дружина відповідача. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що в травні 2013 року допомагала [PERSON] пакувати речі виселених мешканців та бачила, що у велику вантажну машину були завантажені дитячі кроваті, телевізор, холодильник, стінка, посуд, все майно не пам,ятає. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що приблизно в середині травня 2013року , проходячи поруч з будинком сусіда [PERSON] , бачив бортову машину, із-за великих розмірів якої звернув увагу, в яку вантажили меблі, шафи, диван, телевізор, тому подзвонив відповідачеві, якого поруч не було, та який пояснив, що перевозять меблі. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що саме він у середині травня 2013 року на вантажній машині допоміг відповідачеві перевезти 3 манежі, диван, холодильник, стінку та інші речі в район [ADDRESS]. З ним було ще двоє його знайомих чоловіків, які завантажували та розвантажували меблі і речі, за що відповідач заплатив 400 грн. Свідок [PERSON] пояснив судові, що він допомагав у перевезенні меблів, у т.ч. м,якого кутка та шаф, завантажував їх в районі м,ясо комбінату та розвантажував в районі [ADDRESS]. В судовому засіданні свідок [PERSON] дала суду пояснення, аналогічні поясненням відповідача. Додатково пояснила, що ніяких вимог щодо умов повернення меблів вона нікому не висувала. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що приблизно в червні 2013 р., проходячи поруч, вони бачили біля під,їзду будинку позивача дитячі манежі, холодильник, речі в ковдрі, біля яких знаходилися лише позивачка та її онучка. Зазначені речі вони допомогли занести до квартири позивачки. При цьому, вони не бачили м,якого кутку та стінки. Також, не заперечують, що ці події могли мати місце і в травні 2013р. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що приблизно через тиждень, коли [PERSON] перевезли речі до бабусі, вона приходила до [PERSON] у гості і не бачила серед перевезених меблів м,якого кутка та стінки . Зі слів [PERSON] їй відомо, що вказані меблі їй не повернули. Також пояснила, що в квітні 2013р. їй телефонувала дружина відповідача та просила передати [PERSON] про необхідність забирання речей та оплати спочатку приблизно 2500 грн. При цьому, [PERSON] їй пояснила, що в неї поки що немає грошей на перевозку речей. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту №20000839904 від 15.09.2012р., [PERSON] отримала кредит на придбання стінки «Лючія», вартістю 3480грн., м,якого кутка «Меркурій», вартістю 4850грн. (а.с.6-7). Відповідно до договору дарування житлового будинку від 11.02.2010р. та Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.11,12). Сторонами не оспорюється факт наймання житла [PERSON] будинку [ADDRESS] , якій належить відповідачеві, у період приблизно з грудня 2012р. до середини квітня 2013року без укладання письмового договору. Відповідно до висновку за матеріалами ЖЕКУ-8832 від 29.08.2013р., матеріали перевірки щодо допиту громадянина за ім,ям «[PERSON]», який мешкає за адресою: [ADDRESS], були списані з обліку Артемівського МВ УМВС України в Донецькій області, оскільки, двері вищевказаного будинку ніхто не відкривав, громадянин за ім,ям «[PERSON]» на мобільний дзвінок не відповідач, крім того, [PERSON] було роз,яснено право звернутись до суду в порядку цивільно-правових відносин (а.с.70). Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10, 60 ЦПК України). Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, предметом доказування в цій справі є факти, що підтверджують право власності позивача на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача, відсутність правових підстав перебування у відповідача вказаного майна. У розумінні ст. 387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобовязально-правових відносин щодо спірного майна. Таким чином, одними з обов'язкових умов для застосування вимог ст. 387 ЦК України є встановлення судом обставин знаходження майна, що підлягає витребуванню, у відповідача та незаконності володіння відповідачем цим майном. Майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підстав ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цією статтею, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння). Тобто, на підтвердження наявності у позивача суб'єктивного права на витребування майна з чужого незаконного володіння він повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують наявність майна у незаконному володінні відповідача та відсутність у останнього правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння). За позовом позивач зазначила що спірне майно належить їй на підставі кредитного договору на придбання меблів. Між тим, в судовому засіданні позивач пояснила та підтвердила , що меблі фактично придбала [PERSON] , але кредит було оформлено на позивача, при цьому, саме [PERSON] перший рік сплачувала кредит за меблі , тому, вважає спірні речі такими, що належать онучці. Також, позивач не спростувала в судовому засіданні пояснення [PERSON] про те, що остання вважає спірні речі , які були придбані саме для неї, своїми, тобто, належать саме [PERSON] При цьому, судом встановлено, що позивач особисто не передавала та не залишала спірних речей у відповідача, а спірними речами володіла та розпоряджалася саме [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено право вимоги як власника в розумінні ст.387 ЦК України, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог. Також, достовірних доказів наявності знаходження в натурі спірних речей у відповідача та володіння ними на час розгляду справи , їх фактичне місцезнаходження позивачем суду не надано і судом не встановлено. Навпаки , зазначене позивачем спростовується поясненнями відповідача та його представника про повернення спірного майна, тобто, про відсутність у відповідача спірного майна, які коригуються з поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про перевезення меблів. При цьому, з показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не вбачається, що спірне майно на час розгляду справи перебуває у володінні відповідача та знаходиться в певному місці. Наданим позивачем висновком за матеріалами ЖЕКУ-8832 від 29.08.2013р. за матеріалами перевірки, також, не встановлено, що спірне майно перебуває у відповідача у певному місці. Таким чином, оскільки судом не встановлено, що відповідач незаконно, без відповідної правової підстави утримує в певному місці меблі : стінку «Лючія», м,який куток «Меркурій», тому, в задоволенні позовних вимог щодо витребування майна із чужого незаконного володіння слід відмовити. Оскільки, судом відмовлено в задоволенні вимог в частині витребування майна із чужого незаконного володіння, тому, не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення моральної школи. У звязку із відмовою у позові судові втрати відповідно до ст.88 ЦПК України розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed