Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.10.2016р. В період шлюбу сторони придбали однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вказане житло було придбане в період шлюбу, за спільні кошти подружжя, в зв'язку з чим, просить суд здійснити поділ сумісного майна, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача, та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.1975р., який розірвано 11.10.2016 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого Білоцерківським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області,актовий запис № 12250. Встановленим, також, є те, що в період шлюбу, 14.07.1997року, було придбано нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира [ADDRESS], шляхом укладання договору купівлі-продажу № 2-1976 від 14.07.1997року, який посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області, та зареєстрована на відповідача [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та довідкою Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» (а.с.8,9) Відповідно до довідки суб'єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] від 20.06.2018 року, середньо-ринкова вартість житлової однокімнатної квартири [ADDRESS] становить 200 000грн., тобто, вартість 1/2 частини даної квартири складає 100 000 грн. Задовольняючи позов суд виходив з наступного. Відповідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім, речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно статті 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Крім того, пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно з положеннями ч.2 ст.370 Цивільного кодексу України та відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, з 30.09.1975року сторони перебували у шлюбі, договір купівлі-продажу спірної квартири укладено в період шлюбу, дане житло набувалось для сімї і в інтересах сімї , а тому, суд вважає, що квартира [ADDRESS] є об'єктом спільного сумісного майна подружжя, та підлягає поділу, а отже, позов підлягає до задоволення. Позивач не ставить питання про відшкодування їй судових витрат Зважаючи на вищевикладені обставини справи, та

Outcome: approved