Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з наведеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує, що 12 серпня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі в них народилось двоє дітей - сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання відповідач погано з нею обходився, відносини між ними не склалися. В зв'язку з цим, вони перестали проживати разом. Відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги, примиритись не бажає, тому, вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, а також про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Із свідоцтва про шлюб видно, сторони уклали шлюб між собою 12 серпня 2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області актовий запис № 369 (а.с. 8). Із свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є відповідач по справі (а.с. 9). Із свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є відповідач по справі (а.с. 10). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Тому суд вважає, що з відповідача, можливо стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved