Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], та просив визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку [ADDRESS] який належить йому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності житлової площі не більше 60 м.кв., від 08.04.1975 року, зареєстрований державним нотаріусом Жовтоводської нотаріальної контори. Відповідач - [PERSON] є колишнім співмешканцем його померлої матері і значиться зареєстрованим в спірному будинку з 08.02.2000 року, однак фактично у вищезазначеному будинку не проживає з 10 травня 2001 року, витрат по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг не несе. Реєстрація відповідача в будинку створює для нього перешкоду в користуванні житлом, а також позбавлений можливості щодо оформлення житлової субсидії, тому був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 13.11.2018 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу [PERSON], відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем останнього відомого місця проживання, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від [PERSON] з відміткою про вручення судової кореспонденції під особистий підпис. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та з урахуванням заяви позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні фактично встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується копією договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності житловою площею не більше 60 квадратних метрів, який посвідчений державним нотаріусом Жовтоводської нотаріальної контори. (а.с. 6). Відповідно до повідомлення відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №680/2018 від 02.10.2018 року, домоволодіння (власник [PERSON].), що знаходиться по [INFO] за договором про надання у безстрокове використання земельної ділянки для будівництва житлового будинку на право особистої власності житловою площею не більше 60 кв.м.), має поштову адресу - [ADDRESS].(а.с.7) Згідно довідки про склад сімї в будинку [ADDRESS] окрім позивача [PERSON] (власника будинку), значаться зареєстрованими його дружина - [PERSON] та відповідач [PERSON]Д.(а.с.8) Згідно акту про не проживання від 21 вересня 2018 року, встановлено та підтверджується, що [PERSON], [INFO] дійсно проживав в будинку [ADDRESS] але з 10 травня 2001 року в даному будинку він не проживає (а.с. 9). З довідки наданою адресно - довідковим підрозділом ГУДМС України в Дніпропетровській області, вбачається, що в будинку [ADDRESS], дійсно є зареєстрованим [PERSON], [INFO] (а.с. 25). Статтею 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини й основних свобод, що є частиною національного законодавства України, визначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законами або загальним принципами міжнародного права. Конституція України, а саме стаття 41, гарантує кожному право володіння, користування та розпорядження його власністю. Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник за своїм розсудом користується, володіє і розпоряджається своїм майном. Статті 386, 391 цього Кодексу визначають право власника вимагати усунення всяких порушень його права й обов'язок держави законодавчо забезпечувати громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, фактично не користуючись спірним будинком, відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні даним будинком, будучи зареєстрованим в ньому. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або його членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, зважаючи, що відповідач, будучи зареєстрованим в будинку [ADDRESS] з часу володіння цим помешканням позивачем як власником, в даному будинку не проживає більше 10 років, не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили, що позивач своїми діями заважав або перешкоджав відповідачу реалізовувати своє право проживання у будинку або, що позивач змусив відповідача залишити житлове приміщення, переїхати, а також не встановлено будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем стосовно подальшого проживання останнього у даному будинку, суд вважає, що право позивача як власника будинку щодо користування власним приміщенням на свій розсуд порушеним і таким, що підлягає відновленню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved