Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з відповідним позовом, посилаючись не те, що вона 28.10.2015 року придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS] та за договором купівлі - продажу набула право власності на зазначену квартиру. При укладанні договору купівлі-продажу квартири, вони визначили, що продавець разом з членами сім'ї зобов'язується знятися з реєстрації особисто. Однак у визначений договором строк відповідачі не знялися з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим, позивач просить суд, позов задовольнити, позбавити відповідачів права користування вищевказаною квартирою. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог та не заперечуючи проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, а також у зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу що відповідає положенням ст. 224, ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та письмові докази суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 28.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І., [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала у власність за обумовлену грошову суму квартиру [ADDRESS]. Пунктом 10 вказаного договору передбачено, що продавець зобов'язується знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі. Як вбачається із довідки КП «НК ЖЕУ» від 03.12.2015 року, [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] як колишні власники. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки відповідачі добровільно не знімаються з реєстраційного обліку по квартирі, власниками якого вони не є та щодо якої не мають права користування, то такими діями створюються перешкоди позивачці у користуванні її власністю та спричиняються додаткові витрати в утриманні квартири. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Із матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідачі по справі були зареєстровані в цій квартирі як колишні її власники. Оскільки між сторонами по справі укладено договір купівлі - продажу вищевказаної квартири, тому колишні власники житла та члени їх сім'ї втратили право користування цією квартирою, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення. З огляду на викладене позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині позову щодо зняття з реєстрації відповідачів, суд вважає за необхідне відмовити, так як ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є достатньою правовою підставою для зняття відповідачів з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Відповідачі підлягають зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачем до органу реєстрації цього рішення, за умов, що воно набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial