Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що згідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2016р., відповідач по справі був позбавлений батьківських прав щодо малолітнього сина, її онука - [PERSON] , [INFO] . Цим же рішенням були стягнуті з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , на користь позивача в розмірі 500 грн., щомісяця, до досягнення повноліття дитиною, починаючи стягнення з 23.02.2016 року. Відповідач станом на вересень 2020 року, згідно з отриманого розрахунку заборгованості по аліментах, має заборгованість в розмірі 41148,13 грн. Відповідач є молодою здоровою людиною, на обліку в лікарів не перебуває, не є інвалідом, інших дітей не має. На теперішній час з урахуванням зміни розмірів мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, розмір аліментів, який стягується з відповідача є недостатнім. Тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на свою користь аліменти на отримання онука у розмірі ј частини доходу відповідача з моменту звернення до суду. 13 листопада 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2016 року позбавлено батьківських прав відповідача по справі відносно малолітнього сина [PERSON] та стягнуто з відповідача на користь позивача, яка є опікуном дитини, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісяця до його повноліття. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу присудження аліментів, не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного Кодексу України , не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 Сімейного Кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривня; Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, на час звернення позивачки до суду із позовною заявою про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення та на час розгляду справи мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років має становити в місяць не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно . Розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень, та є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і на теперішній час не забезпечує найкращі інтереси дитини. При вирішенні даної справи суд виходить з того, що визначений судом розмір аліментів, які стягуються відповідно до рішення суду від 25.04.2016 року, не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійсної участі батька в утриманні сина, стягненню підлягають аліменти з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття При цьому суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів має відбуватися з дня набрання законної сили рішенням суду, оскільки аліменти вже стягнуті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial