Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовною заявою (із врахуванням уточнення позовних вимог) до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаєморозуміння, сторони шлюбних стосунків не підтримують; від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; на примирення не погоджується, подальше спільне життя і збереження сімї вважає неможливим і таким, що суперечить інтересам сторін, а тому має твердий намір розірвати шлюб. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подавзаяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ТП № 084689, виданого виконавчим комітетом Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області 24.02.2012 року, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 24.02.2012 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1. В шлюбі у сторін народились діти син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 167577 та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 208994 . Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, не погоджуються на примирення та спільно бажають розірвати шлюб, спору з приводу визначення місця проживання дітей немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також розяснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач сплатила судовий збір в сумі 551,20 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 275,60 грн.

Outcome: approved