Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа: орган опіки та піклування Новоайдарської районної державної адміністрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] 09.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, а саме не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. [PERSON] ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, тобто створились умови, які шкодять інтересам дитини. На підставі викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач - [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, у жодне судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с.24). Представник третьої особи органу опіки та піклування Новоайдарської районної державної адміністрації - Труняков Є.С. в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.12). 09.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 09.12.2014 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, а саме не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. [PERSON] ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, тобто створились умови, які шкодять інтересам дитини. Факт того, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «батько» зазначено «[PERSON]» (а.с. 10). З довідки № 53, виданої виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради 03.01.2018 року вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Орган опіки та піклування Новоайдарської РДА надав висновок № 13/1783, відповідно до якого 29.05.2017 року комісія з питань захисту прав дитини встановила, що [PERSON] матеріальної допомоги на виховання дитини не надає, з дитиною не спілкується, не цікавиться його навчанням, життям, здоров'ям. Всім необхідним для виховання та розвитку дитини забезпечує мати - [PERSON]. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] не виконує батьківські обов'язки щодо свого неповнолітнього сина - [PERSON], незважаючи на те, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Тому, відповідно до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав щодо його неповнолітнього сина. Враховуючи викладене, Новоайдарська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважала за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З вищенаведеного можна зробити висновок про те, що відповідач - [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав, як це передбачено ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі приписів ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом достовірно встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «батько» зазначено «[PERSON]» (а.с.10). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям неповнолітньої дитини, не дбає про її здоров'я, культурний та духовний розвиток. Неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, відповідач проживає окремо, не займається вихованням дитини, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, дані факти є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі, ст. ст. 150, 164, 166, 180, 181, 182, 183, 243, 244 СК України, ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved