Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], який в подальшому був уточнений, про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі 16 жовтня 2009 року народився син [PERSON]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та припинив надавати їй матеріальну допомогу. Дитина навчається в приватній школі- садку,у позашкільний час відвідує гуртки, знаходиться на обліку в лікаря алерголога, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 5000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила,що вона працює в ІФФК кооперативному коледжі імені [PERSON] викладачем та отримує заробітну плату у розмірі 2961,08 гривень. Щомісячно вона витрачає на утримання дитини близько 5000 гривень. Вважає,що відповідач має змогу платити аліменти саме в розмірі 5000 гривень,оскільки він зареєстрований як приватний підприємець і має власний бізнес. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення,аналогічні викладеним у позові. В судовому засіданні 22.12.2016 року відповідач позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що на даний час від зайняття підприємницькою діяльністю він доходи не отримує, через фактичне припинення такої діяльності. Також, з урахуванням витрат позивача на утримання дитини, його стану здоровя, відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивача у розмірі 800-850 гривень, щомісячно. В судове засідання 11.01.2017 року відповідач не зявився, подав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням його на лікуванні, однак належних доказів на підтвердження зазначених обставин до клопотання не подано, а тому суд продовжив розгляд справи за його відсутності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вислухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. 11 серпня 2007 року між [PERSON] до [PERSON] був укладений шлюб. 16 жовтня 2009 року народився син [PERSON]. Батьками вказані сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). 12 вересня 2016 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується рішенням суду (а.с. 5). Після розірвання шлюбу сторони разом не проживають, неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем. Дані обставини сторонами не оспорюються. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] працює в ІФФК кооперативному коледжі імені [PERSON] викладачем та отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 2961,08 гривень. Відповідач [PERSON] зареєстрований, як приватний підприємець, на даний час від зайняття підприємницькою діяльністю доходи не отримує, через фактичне припинення такої дяльності, що підтверджується довідкою з ДФС Коломийської ОДПІ (а.с. 22). Неповнолітня дитина [PERSON] навчається в приватній школі-садку Перша ластівка ( а.с.7). Згідно угоду про співпрацю від 01 вересня 2016 року оплата навчального року в школі становить 27000 гривень ( а.с.10). Крім того, неповнолітня дитина [PERSON] у позашкільний час відвідує гуртки: арт-терапія, карате, робоклуб, художня майстерня, стритданс, що підтверджується довідкоюприватної школи-садка Перша ластівка ( а.с.8). Згідно виписки з медичної амбулаторної карточки дитини [PERSON], [INFO], перебуває на Д обліку у алерголога. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його стан здоровя. Проте, відповідач є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має, і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2017 рік прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те,що обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 12 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 551,20 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial