Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 23.10.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 20.10.2014 року у шлюбі народилась донька [PERSON], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, у звязку з різницею характерів та відсутністю взаєморозуміння. Тому, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає, строк на примирення не потрібен. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 26.04.2014 року між сторонами по справі, Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 213 (а.с. 7). За час шлюбу у сторін народилась дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 8). У відповідності до положень ч.1 ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112\~Сімейного Кодексу\~України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що відповідач спільно з позивачем тривалий час не проживає, відсутність спору про поділ майна, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved