Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 18 лютого 2017 року між сторонами був укладений шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 255. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя. Позивач вказує, що відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати дитину. Враховуючи вищезазначене позивач просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 28.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. 09.06.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач з представником у судовому засіданні заперечували відносно розірвання шлюбу та просили надати строк на примирення, відносно вимоги про стягнення аліментів відповідач погодився сплачувати аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, посилаючись на положення ст. 183 СК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача з представником, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2017 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю (а.с.8).Спільне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки та не підтримують подружні стосунки, втратили почуття любові та поваги один до одного. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя. Судом відмовлено в наданні терміну на примирення, оскільки справа перебуває в провадженні суду з 14.02.2020 р. і сторони не були позбавлені можливості врегулювати спір мирним шляхом, відмовляючи в задоволенні клопотання суд також враховує позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу та посилалась на те, що шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Окрім того, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Підсумовуючи вищезазначене, з урахуванням матеріального стану сторін, зважаючи на те, що відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина однак в меншому розмірі ніж заявлено позивачем та беручи до уваги обов`язок обох батьків по утриманню дитини, суд вважає за можливе стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них Враховуючи положення ст.ст. 141,142 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення аліментів та за вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840 грн. 40 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial