Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, за яким просить надати її дозвіл на виїзд її доньки [PERSON] без згоди батька. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказувала на те, що вона є матірю вказаної дитини, та на час вирішення справи дитина проживає з нею, натомість батько проживає окремо від родини, та на вимоги позивача ухиляється від надання своєї згоди на виготовлення документів та виїзд доньки за межі України. Згідно посилань позивача такі дії відповідача шкодять інтересам дитини а тому вона, як другий з батьків, предявила зазначений позов та наполягає на його задоволенні. При цьому на теперішній час, за поясненнями позивача, склалась ситуація за якої через відсутність згоди батька на виїзд дитини за кордон без його супроводу, інтереси дитини зазнають істотних обмежень. Зокрема позивач планує туристичну подорож до Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії, та має можливість та намір взяти із собою у таку подорож дитину, що позитивно вплине на її культурний та духовний розвиток, розширить її кругозір, однак через ухилення відповідача від надання своєї згоди, такі інтереси дитини можуть бути порушені, а тому позивач просить про їх судовий захист, шляхом надання відповідного дозволу на виїзд дитини за кордон України. В судове засідання сторони не зявились, про час та місце його проведення повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала, надала до суду заяву відповідача у якій останній висловлював свою згоду щодо задоволення позовних вимог у їх суті щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідач у судове засідання не зявився особисто повідомлень, заяв, клопотань або заперечень не надав. Виходячи з наведених обставин суд дійшов висновку про настання передбачених ч.4 ст. 169 ЦПК України обставин та можливість вирішення справи за відсутності сторін, на підставі наявних серед її матеріалів доказів. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ЖД №339142 від 18.04.2001 року, що було видано ВРАГС Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно наданих позивачем пояснень що не заперечувались відповідачем, останній ухиляється від надання дозволу на виїзд вказаної дитини закордон без свого супроводу. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 13 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатися у свою країну. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний, право вільно залишати територію України. Відповідно до ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідності до ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст. 155 Сімейного кодексу України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги надані позивачем відомості про участь батька у вихованні дитини, про наміри на мандрівку до Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії та про необхідність надання судом відповідних дозволів суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved