Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що після смерті сестри [PERSON], яка померла 26.10.1994 року, залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок №36 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (веранда «а», ганок «аг», ганок «аг1», сарай «Б», навіс «Г», убиральня «Д», колодязь питний «№І»), по вулиці Братів Грощенків в селі Сичівка Вишгородського району Київської області. Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки спадкоємці першої черги померли. На час відкриття спадщини [PERSON] прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. 01.11.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, оскільки спадковий будинок не зареєстрований в установленому законом порядку. За таких обставин позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не може. Ухвалою суду від 18.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду направив лист про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 26.10.1994 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БК №329544 від 27.10.1994 року. Як вбачається, з посвідки про народження №783271 батьками [PERSON], [INFO], являються батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження серія VII-УР №685419 від 29.05.1954 року позивач змінила прізвище з «Яковенко» на «Чеповецька». Крім того, як вбачається з свідоцтва про народження XV-УА №081538 батьками [PERSON], [INFO], являються батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження серія ІII-УР №646848 від 29.12.1964 року [PERSON] змінила прізвище з «Яковенко» на «Скрипнікова». Спадкоємці першої черги, після померлої [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON] та чоловік [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №389496 від 27.03.2015 року, свідоцтвом про смерть серія І-ОК №339495 від 27.03.2015 року та свідоцтвом про смерть І-БК №521661 від 24.01.2005 року відповідно. [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] та спадкоємицею другої черги, відповідно до ст.1262 ЦК України. Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку №36 з відповідними господарськими будівлями та спорудами (веранда «а», ганок «аг», ганок «аг1», сарай «Б», навіс «Г», убиральня «Д», колодязь питний «№І»), по вулиці Братів Грощенків в селі Сичівка Вишгородського району Київської області. Як вбачається з довідки виданої [PERSON] сільською радою від 01.06.2018 року №02-33/152 про те, що [PERSON], [INFO], проживала та вела спільне домашнє господарство разом зі своєю сестрою [PERSON], [INFO], з 1990 року по день її смерті 26.10.1994 року за адресою: Київська область, Вишгородський район с.\~Сичівка, вул. Братів Грощенків, 36. З копії спадкової справи №111/2017 до майна померлого 26.10.1994 року [PERSON] вбачається, що 01.11.2017 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №284 про прийняття спадщини після померлої сестри [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.05.2018 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок номер 36 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Сичівка, вулиця Братів Грощенків, після смерті 26.10.1994 року [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.3\~Закону України\~від 01\~липня 2004\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3\~зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №36 вул. Братів Грощенків, с. Сичівка, виготовленого 17.05.2018 року КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» вказаний житловий будинок побудовано у 1949 році. Крім того, відповідно до виписки з по господарської книги [PERSON] сільської ради від 01.06.2018 року №02-33/152, головою домогосподарства з 1985 року, яке знаходиться в с. Сичівка, вул. Братів Грощенків, 36, Вишгородського району, Київської області була [PERSON], [INFO]. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1950 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття ним права власності, а також положеннями ЦК Української\~РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивач не може захистити своє порушене право, як спадкоємця в позасудовому порядку, а тому звернулась до суду з позовом про визначення права власності в порядку спадкування. Отже, суд вважає, що зазначені позивачем підстави, а саме виписка з по господарської книги, технічний паспорт свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке набуто на законних підставах, не є самочинним будівництвом та були усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент володіння цим майном спадкодавцем, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1297 ЦК України,

Outcome: approved