Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що на підставі рішення суду від 16 травня 2016 року шлюб між нею та відповідачем по справі розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина живе разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працює, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому просила стягувати із [PERSON] аліменти в свою користь на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 від його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених в ньому. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітнього сина [PERSON], [INFO] залишено на проживанні з матірю [PERSON] (а.с.3). Сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, яка міститься у матеріалах справи (а.с.4). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Твердження [PERSON] про наявність у відповідача офіційного працевлаштування та регулярного доходу в розмірі 5 000 грн. щомісячно не підтверджені письмовими доказами. Клопотань про витребування доказів позивачем не заявлялось. З урахуванням наведених положень та відсутності даних щодо доходу відповідача, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що даних щодо доходу відповідача немає, однак він є особою працездатного віку і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Згідно ст. 12 Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 551,20 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial