Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В позові позивач посилається на те, що 16.09.2016 року придбала квартиру [ADDRESS], у якій і досі зареєстрований попередній власник квартири [PERSON], яка у квартирі не проживає. Перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку за адресою її житла (квартири) перешкоджає їй користуватись її майном на її розсуд та завдає збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюється з розрахунку зареєстрованих осіб, що обмежує гарантоване Конституцією та законами України її право власності. Така поведінка відповідача спричиняє їй, як власнику квартири, певні незручності та порушує її права, як власника, надані їй діючим законодавством, що змушує її звертатися до суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розряду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оскаржених прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу квартири №5 від 16.09.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №119. Згідно довідки про склад сім'ї та місце реєстрації №8233 від 28.03.2017 року, виданої Єдиним абонентським відділом №2 КП «Міські комунальні платежі» в квартирі [ADDRESS] зареєстрована колишній власник - [PERSON]. Згідно із ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, як зазначено у ст. 391 Цивільного кодексу України, має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Виходячи з наведеного вище, принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки на підставі пред'явлених доказів [PERSON] не є членом сім'ї власника, комунальних послуг не сплачує. Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved