Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну та на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку в розмірі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач здоровий та працездатний, офіційно не працює, проте має мінливі заробітки, ухиляється від надання матеріальної допомоги на дітей, які повністю знаходяться на її утриманні. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину та на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку в розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 грн. в іншій частині позов не визнав. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 6, 7/, які знаходяться на утримання позивача /а.с. 9/. У відповідності до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною віку трьох років. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, проте має мінливі заробітки, інших утриманців не має, в судовому засіданні позов визнав частково та погодився сплачувати аліменти в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати частково аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дитини та їх матері, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Суд вважає позовні вимоги дещо завищеними і, враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач не працює та не має сталого заробітку, задовольняє їх частково стягує аліменти на утримання дітей в розмірі по 700 грн. щомісячно та на утримання матері до досягнення дитиною [PERSON] 3-х річного віку в розмірі 300 грн. щомісячно, що буде відповідати, як інтересам дітей та їх матері, зокрема, для задоволення їх мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial