Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник» про визнання особи такою, що втратила право на проживання та зняття з реєстрації, просить суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право проживання у квартирі №3 житлового будинку №14 по вул. Сонячній у м. Білгород-Дністровському Одеської області, вказуючи, що вона зареєстрована за адресою: [INFO] - Дністровський, [ADDRESS]. Як стало відомо позивачу в процесі розгляду іншої цивільної справи, яка розглядається Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, у спірній квартирі також є зареєстрованим відповідач по справі [PERSON] з 28.05.1999 року, який з моменту її реєстрації, а саме з 16.06.1998 року у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав, та по теперішній час не проживає, у квартирі відсутні будь-які особисті речі відповідача [PERSON], здійснення реєстрації місця проживання [PERSON] незаконне та протиправне. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вказуючи, що у спірній квартирі мешкає мати відповідача [PERSON], [INFO], яка є зареєстрованою у вказаному житловому приміщенні з 01.02.1991 року, вона сплачує усі комунальні послуги щомісяця та є основним квартиронаймачем за адресою: [ADDRESS] - Дністровський Одеської області. Так, у відповідності до довідки від 15.05.1990 року, виданої головою профкому ПМК №71, [PERSON] перебувала на квартирному обліку в пересувній механізованій колоні №71 з 1980 року. 03.02.1990 року виданий ордер №11 на отримання трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], на склад сім`ї: чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої [PERSON], вона проживає за адресою: [INFO] та сплачує за квартплату щомісячно. Заборгованості по квартплаті станом на 01.03.2017 року немає. Відповідач періодично проживає у спірній квартирі, залишається на ніч, має ключі від вказаного житлового приміщення там знаходяться його особисті речі, він не втратив інтересу до вказаної житлової площі, оскільки там мешкає його мати, якій він допомагає, доказів відсутності відповідача без поважних причин у спірному житловому приміщені більш шести місяців, як передбачено ст. 71 ЖК України позивачем до суду не надані. Представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, допитавши в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до акту ОСББ «Будівельник» від 22.02.2017 року та паспортних даних позивача [PERSON], вона є зареєстрованою та проживає за адресою: [INFO] - Дністровський, [ADDRESS]. (л.с.4,7). Згідно довідки Білгород-Дністровського РВ ДМС України Головного управління ДМС України в Одеській області №5118/8743 від 07.12.2016 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], з 01.02.1991 року; [PERSON], [INFO], з 28.05.1999 року, [PERSON], [INFO], з 16.06.1998 року /л.с.6/. Суд не може погодитися з ствердженнями позивача, що з моменту реєстрації позивачки, а саме з 16.06.1998 року у квартирі [ADDRESS] - Дністровський Одеської області відповідач ніколи не проживав, та по теперішній час не проживає, у квартирі відсутні будь-які його особисті речі, оскільки вказані ствердження не підтвердилися в ході судового розгляду справи та доказів вказаного нею не надано. Позивачка для підтвердження своїх вимог надала до матеріалів справи акт, виданий обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник» 22.02.2017 року, відповідно до якого відповідач [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS] - Дністровський Одеської області не проживає з 2007 року. За вказаною адресою проживають [PERSON], [INFO] з травня 1998 року та її донька [PERSON] з моменту народження (л.с.7). У відповідності до довідки від 15.05.1990 року, виданої головою профкому ПМК №71, [PERSON] перебувала на квартирному обліку в пересувній механізованій колоні №71 з 1980 року. 03.02.1990 року виданий ордер №11 на отримання трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], на склад сім`ї: чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої [PERSON], вона проживає за адресою: [INFO] та сплачує за квартплату щомісячно. Заборгованості по квартплаті станом на 01.03.2017 року немає. /л.с.45/ Відповідно до пояснень свідків наданих в ході судового розгляду справи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що мешкають у житловому будинку по вул. Сонячній, 14 в м. Білгород-Дністровський, та є сусідами позивача, дійсно позивачка є зареєстрованою та мешкає за адресою: Одеська область, м .Білгород-Дністровський, [ADDRESS]. Разом із нею у вказаній квартирі мешкає і [PERSON], мати відповідача. Відповідач не проживає у спірній квартирі з 2007 року. Проте, суд не приймає до уваги пояснення свідків, оскільки вони постійно не перебувають у належних їм житлових приміщеннях, невідомо з яких джерел їм стало відомо про постійне не проживання у спірній квартирі відповідача, та невідомо, чи не переривався перебіг строку тимчасової відсутності відповідача. Суд також ставиться критично до наданого до матеріалів справи акту від 22.02.2017 року про не проживання відповідача у спірній квартирі, оскільки даний акт не містить інформацію про причини відсутності відповідача, крім того акт складений 22.02.2017 року, а позивач звернувся до суду з позовом 23.02.2017 року, також в акті не зазначено із яких даних відомо, що відповідач начебто не проживає у спірній квартирі з 2007 року. Натомість сторонами по справі не оскаржується та не заперечується той факт, що відповідач періодично провідує свою матір, у квартирі навіть зачинені двері до кімнати, якою позивачка не користується та в який знаходяться особисті речі [PERSON] та з її пояснень як свідка наданих в судовому засіданні встановлено, що у вказаній кімнаті, яка закрита нею та якою не користується позивачка є також особисті речі її сина, відповідача по справі [PERSON] За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.1,2 ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Всупереч положення ст. 60 ЦПК України, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б дійсно підтвердили з якого часу відповідач не проживає в жилому приміщенні без поважних причин; чи не переривався перебіг строку тимчасової відсутності. Зазначені обставини повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися позивачі як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed