Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 28.01.2014 року мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], вона являється єдиним спадкоємцем ( правонаступником) згідно заповіту та свідоцтва про право на спадщину за законом. У встановлений строк вона звернулась до нотаріуса та прийняла спадщину. Поряд з іншими документами подала до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про права на спадщину на нараховані, але за час життя чоловіка не виплачені соціальні виплати в сумі 76 641,02 грн. на виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду № 2-а - 25361/11 від 25.05.2011 року та виконавчого листа Управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква здійснило перерахунок пенсії та інших соціальних виплат померлому [PERSON] на загальну суму 76 641,02 грн., однак за життя чоловіка ця сума не була йому виплачена з вини пенсійного фонду. На її вимоги, державний нотаріус неодноразово надсилала запити до ПФУ в м. Біла Церква про наявність заборгованості. УПФУ в своїх листах вказували на те, що доплату нараховано в сумі 76 641,02 грн. Однак, не зважаючи на це державний нотаріус Вигівська О.С. почала чинити перешкоди у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану суму, не видала постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а надала роз'яснення від 29.10.2013 року, в яких написала повну нісенітницю про ніби - то не нарахування цих коштів. Крім того, УПФУ не надало нотаріусу жодного підтверджуючого документа про подачу апеляційної скарги на рішення суду, про що посилається нотаріус у своїй відмові. Після чого вона звернулась до міністерства юстиції України та головного управління юстиції в Київській області і тільки після чого отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус зазначила відомості викладені в попередньому листі. Позивач вважає, що своїми діями державний нотаріус порушив її право на спадщину. Крім того, вказаними неправомірними діями відповідач завдала їй моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 5 000 грн. та полягає в тому, що неправомірними діями нотаріуса їй було спричинено душевні страждання, вона почала погано спати, стала нервувати, погіршилось самопочуття, переживала за фінансовий стан, оскільки отримує дуже маленьку пенсію і ці спадкові кошти їй дуже потрібні на лікування. Для вирішення питання про прийняття спадщини вона приїздила до нотаріуса більше п'яти разів, вистоювала довжелезні черги по декілька годин, маючи похилий вік змушена була принижуватись перед нотаріусом і буквально прохати видати їй свідоцтво про спадщину на гроші, що призвело до приниження честі, гідності, моральних переживань у зв'язку з погіршенням здоров'я, у порушенні законного права на спадщину, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження нормального громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач просить визнати незаконною постанову державного нотаріуса 2-ї Білоцерківської міської державної нотаріальної контори О.С. Вигівської про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2014 року № 107/02-31; зобов'язати відповідача включити до складу спадщини суму боргу, яку винне Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква, в розмірі 76 641,02 грн. за виконавчим листом та постановою Білоцерківського міськрайонного суду № 2-а - 25361/11 від 25.05.2011 року; зобов'язати відповідача видати їй [PERSON] відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на суму 76 641,02 грн., що належали її померлому чоловіку [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю у справі [PERSON], позов не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі, надала до суду письмові заперечення проти позову. Представник третьої особи: Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква, за довіреністю у справі, [PERSON] та [PERSON], позов не визнали, підтримали письмові заперечення проти позову та просили відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно ст. 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с.10), [INFO] помер [PERSON]. Згідно заповіту серії ААК № 554606 від 12.02.1998 року ( а.с.22), позивач [PERSON] являться спадкоємцем після смерті [PERSON]. 20.06.2012 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 162/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВІВ № 845222 від 14.12.2012 року ( а.с.23), позивач [PERSON] отримала спадкове майно: квартиру [ADDRESS], що належала померлому [PERSON]. 05.10.2013 року позивач [PERSON] подала до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на недоотриману компенсацію, призначену згідно рішення суду № 2- а- 25361/11 від 25.05.2011 року. Згідно ст. 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно форми № 1 Додатку 25 Правил ведення нотаріального діловодства затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, в даному випадку кошти, має містити відомості щодо загального розміру належних спадкодавцю коштів, відомості щодо розрахункового рахунку та фінансової установи на якому вони перебувають. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент смерті. Відповідно до 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи, передбачені ст. 608 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі смерті пенсіонера. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. З метою перевірки складу спадкового майна державним нотаріусом Вигівською О.С. було направлено запити від 31.10.2012 року № 1216/02-14, від 09.08.2013 року № 1273/02-14, від 22.11.2013 року № 1759/02-14 до Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква, щодо отримання довідки про наявність невиплаченої за життя [PERSON] компенсації призначеної постановою Білоцерківського міськрайонного суду № 2-а - 25361/11 від 25.05.2011 року, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.11,12,54) та не заперечується позивачем. 03.08.2013 року Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква, листом № 18481/09 надало відповідь в якій зазначили, що перерахунок пенсії [PERSON] на підставі постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.05.2011 року по справі № 2-а - 25361/11 було проведено та нараховано доплату в сумі 76641,02 грн. за період з 10.08.2010 року по 22.07.2011 року, однак УПФ у м. Біла Церква звернулось до Київського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.05.2011 року про справі № 2-а - 25361/11. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 25.05.2011 року задоволено позов [PERSON] та зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква провести нарахування та виплату пенсії, додаткової пенсії та доплат до пенсії згідно ст.ст.39,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про соціальний захист дітей війни», щомісячно з 10.08.2010 року з врахуванням виплачених сум. Допущено негайне виконання постанови.( а.с.49-50). Згідно ст. п.1.ч.1 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Держаного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Незважаючи на те, що на постанову суду була подана апеляція, відповідач - Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква зобов'язане було негайно виконати рішення суду в обсязі визначеному ч.1 ст.256 КАС України, тобто в межах суми стягнення за один місяць. Проведення доплати до пенсії за постановою суду за решту часу підлягає обов'язковому, в тому числі і примусовому виконанню лише у разі набрання постановою суду законної сили після перегляду справи апеляційною інстанцією. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 01.11.2012 року ( а.с.51), апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква залишено без задоволення, а Постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.05.2011 року залишено без змін. Отже, постанова Білоцерківського міськрайонного суду від 25.05.2011 року по справі № 2-а - 25361/11 набрала законної сили 01.11.2012 року. За загальним правилом, згідно статті 1227 ЦК України суми нарахованих пенсійних виплат входять до складу спадщини. Нарахування невиплачених сум ( перерахунок пенсійних виплат та надбавок до пенсії) здійснюється лише після набрання законної сили постановою або рішенням суду. Згідно листа УПФ України в м. Біла Церква від 03.08.2013 року ( а.с.11) загальний розмір проведеного перерахунку по постанові суду за період з 10.08.2010 року по 22.07.2011 року становить 76641,02 грн., а згідно розпорядження № 162388 від 30.08.2011 року ( а.с.44) та протоколу індивідуального перерахунку від 17.09.2011 року ( а.с.45), вбачається, що Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква було виконано постанову суду від 25.05.2011 року по справі № 2-а - 25361/11 в частині проведення перерахунку доплати до пенсії із визначенням щомісячного розміру призначеного до виплати, однак дана сума не була перерахована на особовий рахунок померлого в зв'язку з оскарженням постанови суду та відсутністю цільових коштів згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджених постановою КМ України від 03.08.2011 року № 845. Отже, недоотриманою пенсією могли бути кошти, що були нараховані відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили, за життя пенсіонера, а кошти, які не нараховані померлій особі за рішенням суду, не є належною пенсійною виплатою. 16.01.2014 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, О.С. Вигівською було винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на доплату до пенсії та інших соціальних виплат, призначених згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду № 2-а - 25361/11 від 25.05.2011 року померлому [INFO] [PERSON]. Враховуючи вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що, оскільки сума підвищення до пенсії у встановленому законом порядку нарахована померлому не була, тобто йому не належала на момент смерті, тому не входить до складу спадщини, а державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори при винесенні постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом діяла в межах закону, а підстави для визнання її незаконною відсутні. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка полягає в тому, що неправомірними діями нотаріуса їй було спричинено душевні страждання, вона почала погано спати, стала нервувати, погіршилось самопочуття, переживала за фінансовий стан, оскільки отримує дуже маленьку пенсію і ці спадкові кошти їй дуже потрібні на лікування. Для вирішення питання про прийняття спадщини вона приїздила до нотаріуса більше п'яти разів, вистоювала довжелезні черги по декілька годин, маючи похилий вік змушена булла принижуватись перед нотаріусом і буквально прохати видати їй свідоцтво про спадщину на гроші, що призвело до приниження честі, гідності, моральних переживань у зв'язку з погіршенням здоров'я, у порушенні законного права на спадщину, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження нормального громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є : відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 ЦК України. Так моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи встановлені обставини та зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено факт спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок прийняття державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, О.С. Вигівською постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на доплату до пенсії та інших соціальних виплат, призначених згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду № 2-а - 25361/11 від 25.05.2011 року померлому [INFO] [PERSON]. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та безпідставний, тому не підлягає до задоволення. В порядку ст.88 ЦПК України за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача в разі задоволення його вимог, однак в даному випадку в позові відмовлено, тому і судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: dismissed