Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 17 червня 1993 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, а саме ? частка житлового будинку № 233 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі. 04.07.2017 року позивач звернулась до Першої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], але їй було відмовлено у звязку з пропуском строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Крім позивача є інші спадкоємці за законом: дочка спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] Позивач зазначає, що прийняла спадщину фактичним володінням спадкового майна та просить суд встановити факт прийняття спадщини за законом та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на ? частку житлового будинку № 233 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі, після померлого батька [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснила, що проживала у спірному будинку з 1990 року разом з батьками, після смерті батька доглядала за матірю, займалась організацією поховання батьків та володіє ощадною книжкою батька. Відповідач [PERSON] є громадянкою [PERSON] Федерації та проживає на її території.\~У звязку із зазначеним, суд звертався із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу [PERSON] Федерації для повідомлення відповідача [PERSON] про дату, час та місце розгляду даної цивільної справи та проведення її опитування щодо позовних вимог. До суду надійшли документи, складені в ході виконання судового доручення, в яких зазначено, що [PERSON] визнає позовні вимоги у повному обсязі та проти розгляду справи за її відсутності не заперечує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач проживала в спірному будинку на момент смерті батька та по теперішній час, займалась організацією поховання батька. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, у звязку з чим підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 17 червня 1993 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 375581. Згідно рішення народного суду Заводського району м. Запоріжжя від 31.10.1989 року по справі №2-20№/89р., зареєстрованого в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 12.12.1989 року в реєстровій книзі № 71 за реєстровим № 11263, [PERSON] належала на праві власності ? частка будинку № 233 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частку будинку № 233 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі. Згідно листа департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-07/3/1858 від 07.02.2017 року, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександра Невського, буд. 233 був зареєстрований [PERSON], на день смерті разом з ним була зареєстрована [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину №3-443 від 16.06.2017 року, [PERSON] прийняла у спадок 3/4 частки житлового будинку № 233 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі, після смерті матері [PERSON], померлої 13.12.2015 року. Вищезазначений житловий будинок зазначений в плані літерою А, житловою площею 38,6 кв.м., загальною площею 56,0 кв.м. На момент відкриття спадщини після померлого [PERSON], тобто на 17.06.1993 року, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963р. із змінами, внесеними до нього, тому відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», його нормами слід керуватися. Померлий [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-ДК №205015 від 24.09.1966 року та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ІІ-ЖС №398143 від 03.09.1987 року. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР [PERSON] як дочка відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Інші спадкоємці першої черги за законом: [PERSON] та [PERSON] (діти спадкодавця) в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідно до даних Першої Запорізької державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. Згідно консультативного листа Першої Запорізької державної нотаріальної контори № 1565/01-16 від 06.07.2017 року, [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого 17 червня 1993 року [PERSON], але їй було відмовлено в звязку з тим, що вона не звернулась до нотаріальної контори у строк, встановлений ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та п. 5 прикінцевих та перехідних положень до ЦК України 2003 року та не проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відповідно до листа департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-07/3/1860 від 07.02.2017 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 27.09.1997 року по теперішній час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили факт проживання позивача із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у спірному будинку та по теперішній час. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач фактично вступила у володіння спірним майном, оскільки проживала в [INFO] на момент смерті батька та по теперішній час, крім того, володіла ощадною книжкою батька, тому вважається такою, що прийняла спадщину у вигляді ? частки спірного будинку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обовязки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved