Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], 04.01.2013р.н., в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вона не знаходилася з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, але від спільного проживання у період з 2012 по 2014 роки у сторін народився син [PERSON], 04.01.2013р.н.. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини та надання матеріальної допомоги. Позивач в судове засідання на зявилася, але її представник надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просив стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина позивача. Також, представник позивача наполягав на розгляді справи по суті та заперечував проти заочного розгляду справи, оскільки відповідач своєчасно був повідомлений про розгляд справи та його неявка лише затягує розгляд справи по суті з неповажних причин (а.с.48, 51). Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, але відповідач надав до суду заяву, згідно якої просив перенести судове засідання, оскільки на 14.12.2017р. о 15год. 30хв. призначено слухання іншої справи за позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, що на погляд відповідача унеможливлює розгляд справи про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.47). Суд вважає за необхідне розглянути справу по суті, оскільки від відповідача неодноразово надходили заяви про перенесення судових засідань, оскільки розгляд іншої справи про визначення місця проживання дитини унеможливлює розгляд справи про стягнення аліментів на утримання дитини, при цьому останній жодного разу не надав доказів на підтвердження причин поважності перенесення судових засідання за його клопотаннями та доказів розгляду справи в іншому суді про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії Свідоцтва про народження серії І-ВЛ за № 294118, виданого виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області від 22 лютого 2013 року, [PERSON] народився 04 січня 2013 року та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії Інформації про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку/ осіб, виданої 05.12.2016р. за № 02-30/538, виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області [PERSON] за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Слобожанське, вул. Зелена, б. 4, про те, що до складу сімї/зареєстрованих/ входять: [PERSON], 23.10.1981р.н. (власник); [PERSON], 06.12.1999р.н. (донька); [PERSON], 04.01.2013р.н. (син); [PERSON], 01.01.1962р.н. (батько дитини). Згідно вищезазначеної інформації діти проживають разом з матірю, яка сама займається їх вихованням (а.с.7). У відповідності до копії Акту, складеного депутатом Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 04.12.2016р., [PERSON], 1981р.н., разом з дітьми: [PERSON], 1999р.н., та [PERSON], 2013р.н., дійсно без реєстрації проживають в [INFO] в б. 2-А Харківського району Харківської області з січня 2015 року та по час складання Акту (а.с.6). Згідно копії Акту обстеження житло-побутових умов неповнолітніх дітей від 02 червня 2017 року, сімя [PERSON] проживає у житловому будинку, який належить матері [PERSON] [PERSON], загальною площею 288,60кв.м. У будинку шість житлових кімнат. Умови проживання дитини задовільні. У будинку є все необхідне. В наявності є окрема шафа для одягу. Також, є іграшки та книжки для розвитку [PERSON] (34). Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання [PERSON], 04.01.2013р.н. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 04.01.2013р.н., аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки з наданих суду доказів вбачається ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved