Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати заповіт [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори 22.07.2009 року недійсним, мотивуючи позов тим, що його матір [PERSON] на момент складання заповіту не мала змоги залишити заповіт внаслідок своїх фізичних вад, а саме вродженої глухоти та набутої, після перенесеної хвороби у дитинстві у віці двох років, сліпоти обох очей, що унеможливлювало як побачити так і прочитати текст заповіту, а отже і висловити свою волю виклавши її у заповіті. Відповідач відзив не надала, однак проти позову заперечувала. В судове засідання 12.11.2019 року позивач, його представник не з`явились, просили справу розглянути за їх відсутності (заява від 12.11.2019 року). Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності . Третя особа просила також розглядати справу за її відсутності. Судом встановлені наступні обставини справи. 22 липня 2009 року нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Криворучко І.К. було посвідчено заповіт [PERSON] та зареєстровано його в реєстрі за №20645. Даним заповітом [PERSON] заповіла все своє майно сестрі позивача відповідачу [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина. З заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст..30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Фізична особа може бути визнана обмежено дієздатною або недієздатною лише за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що станом на 22 липня 2009 року, на час складання заповіту [PERSON] обмежено дієздатною або недієздатною не визнавалась, відповідне рішення суду відсутнє. Відповідно до ч.1 ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Згідно ч.1-3\~ст.203\~ЦК України\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. \~Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як на підставу позову позивач посилається на те, що [PERSON] на час складання заповіту мала захворювання, які унеможливлювали її прочитати та побачити текст заповіту, а отже і виразити своє справжнє волевиявлення. За клопотанням представника позивача, позивача судом ухвалою від 09.11.2018 року по справі було призначено судову медичну експертизу для визначення здатності внаслідок наявних хвороб [PERSON] на час складання заповіту прочитати і підписати заповіт, наявності перешкод для усвідомлення [PERSON] своїх дій, а також здатності чути нотаріуса під час посвідчення заповіту. 14.05.2019 року ухвала суду про призначення експертизи була повернута експертною установою без виконання в зв`язку з неоплатою вартості експертизи. 13.06.2019 року до суду надійшло повторне клопотання позивача про призначення експертизи. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.07.2019 року призначена судова медична експертиза, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи. КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» (експертна установа яку просив призначити позивач) повідомило в листі від 24.06.2019 року, що вказаний вид судових експертиз виходить за межі експертиз, які вони проводять. 08.10.2019 року ухвала суду про призначення експертизи була повернута експертною установою без виконання в зв`язку з неоплатою вартості експертизи. 12.11.2019 року надійшла заява представника позивача про призначення повторної судово-медичної експертизи. Протокольною ухвалою суду від 12.11.2019 року у задоволенні заяви відмовлено, оскільки підстави, визначені ст..113 ЦПК України, для призначення повторної судової експертизи відсутні. Отже, враховуючи, що позивачем не доведено свої вимоги, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed