Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 19 липня 2003 року у Артемівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, проте подружні відносини між ними не склалися, протягом останнього року вони відсторонились, не цікавляться життям та інтересами один одного. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вважає, що її спільне з відповідачем життя, як подружжя, є неможливим, оскільки сім'я фактично розпалася, зберегти її неможливо, шлюб між ними носить лише формальний характер. Просить шлюб розірвати. Крім того, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина у розмірі 1/4 з усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надавши пояснення про те, що в частині розірвання шлюбу примирення з відповідачем не можливе. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, визнав позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 29 липня 2003 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 252 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції (а.с.5), сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю - [PERSON] Спору про його місце проживання немає. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з довідкою №480, виданою 18 травня 2015 року публічним акціонерним товариством «Артемівський завод по обробці кольорових металів», відповідач працює у цьому підприємстві провідним менеджером по ринку України та за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року включно йому нарахована заробітна плата в розмірі 94 005,89 грн. (а.с.22). Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Окрім того, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають присудженню аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина від дня пред'явлення позову до досягнення ним повноліття, в частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру, визначеного ч.2 ст.182 СК України. З огляду на викладене, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved