Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування батька з дітьми. Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначила, що з 30.10.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач проживають окремо, при цьому діти проживають з позивачем, однак сторони до теперішнього часу не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Просить суд, визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з позивачем, а також встановити спосіб і порядок участі відповідача у вихованні та спілкування з дітьми, таким чином: два рази на місяць у неділю з 11:00 год. до 17:00 год., в присутності матері на нейтральній території; дні народження дітей та 31 грудня кожного року з 11:00 год. до 17:00 год. в присутності позивача на нейтральній території до досягнення дітьми повноліття. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 08 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 02 грудня 2019 року представник відповідача - адвокат Кім Г.В. подала відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить закрити провадження у справі в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, у зв`язку з відсутністю предмета спору, а також відмовити в іншій частині позовних вимог. Також, 02 грудня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визначення порядку спілкування батька з дітьми. З урахуванням уточнень від 05 лютого 2020 року, [PERSON] зазначив, що той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а дитина має право на підтримання з батьком регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також зазначив, що він є гарним, люблячим батьком, піклується про дітей та має з дітьми гарні стосунки, а тому просить встановити наступний порядок спілкування з його дітьми [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] : двічі на тиждень [PERSON] має право забирати дітей після школи та садочку та без присутності матері проводити з ними спільно час з 13:00 до 18:00 години, після чого привозить дітей до оселі, де проживає з ними спільно мати; у вихідні (кожної неділі) з 11:00 до 17:00 [PERSON] має право проводити час з дітьми без присутності матері, а двічі на місяць з вечора суботи (18:00) до 17:00 у неділю - залишати дітей на ночівлю у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] ; кожен день народження дітей та у свята (в тому числі 01 січня, на Новий Рік ) [PERSON] має право проводити з дітьми час з 11:00 години до 17:00 години; [PERSON] має право на спільний відпочинок з дітьми протягом одного тижня у серпні щороку з правом виїжджати за межі міста. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визначення порядку спілкування батька з дітьми, прийняти та об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визначення порядку спілкування батька з дітьми. До участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом та за зустрічною позовною заявою, залучено Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради. 07 квітня 2020 року суду надано висновок органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 16.03.2020 року № 1/14-53 та 23 квітня 2020 року надано рішення виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 25 березня 2020 року № 133 про встановлення днів побачень [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом - адвокат Гусакова О.Б. в судовому засіданні підтримала первісний позов, просила визначити місце проживання дітей з матір`ю та визначити порядок спілкування батька з дітьми в тій частині, що співпадає з рішенням органу опіки та піклування. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю. Питання щодо визначення спілкування батька з дітьми просив визначити наступним чином: в частині спілкування - як зазначено в рішенні виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради; інше визначити, згідно зустрічних позовних вимог. Представник третьої особи - виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей підтримує в повному обсязі, а позовні вимоги щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми просить задовольнити частково, відповідно до рішення виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30 жовтня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що не оспорюється сторонами. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Згідно наданого органом опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради висновку № 1/14-53 від 16.03.2020 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, розглянувши та проаналізувавши всі надані документи, заслухавши пояснення матері дітей, вважає необхідним визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до Рішення від 25.03.2020 року № 133, виконавчий комітет Новокодацької районної у місті Дніпрі ради вирішив встановити дні побачень [PERSON] з його малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , кожної середи та п`ятниці місяця з 14.00 до 18.00, а перший та третій тижні місяця з 18.00 суботи до 17.00 неділі. Щодо позовної вимоги первісного позову про визначення місця проживання дітей, суд зазначає наступне. При вирішенні спору, суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Враховуючи висновок органу опіки та піклування, думку відповідача за первісним позовом [PERSON] , який не заперечує проти визначення місця проживання дітей [PERSON] , [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] , суд вважає, що проживання дітей з матір`ю, які й на даний час фактично проживають з нею, буде відповідати саме інтересам дітей, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному. Щодо вимог первісного позову та зустрічної позовної заяви про визначення порядку спілкування батька з дітьми суд зазначає наступне. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За таких обставин, суд застосовує положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6). Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, відношення сторін спору один до одного, їх спільних побажань з приводу визначення графіку, віку дітей, які є малолітніми, та незалежно від наявності високої емоційної залежності від матері, потребують турботи в рівній мірі як матері, так і батька, суд приходить до переконання, що діти, коли це можливо, мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Надаючи оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи задоволення максимальних інтересів дітей, які переважають за інтереси батьків, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дітей, враховуючи вік, стать, стан здоров`я, психоемоційний стан дітей, принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що [PERSON] має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини, право на спілкування зі своїми дітьми та право на їх виховання. Враховуючи наведене, суд в цілому погоджується з рішеннями виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 133 від 25.03.2020 року, яким визнано право батька та дитини на спілкування, але не може в повній мірі прийняти визначений порядок, оскільки в ньому не враховано право батька на спільний відпочинок з дітьми, побажання на який останній виразив. Позбавлення права на відпочинок у літній період року буде суперечити інтересам дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При цьому, суд вважає за необхідне в порядку спілкування батька з дітьми визначити спільний відпочинок у літній період, який здійснювати за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] . З урахуванням наведеного та для забезпечення фактору стабільності, який надає дитині можливості нормально розвиватись, враховуючи вік дітей, їх режим дня, стан здоров`я, та необхідність забезпечення психологічно комфортних умов для дітей, звичайного ритму життя який буде сприяти її стабільному та нормальному розвитку, суд доходить висновку, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів в частині визначення порядку спілкування батька дітьми, підлягають частковому задоволенню, а порядок участі [PERSON] у вихованні дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , таким чином: кожної середи та п`ятниці з 14:00 години до 18:00 години, а також в перший та третій тижні місяця з 18:00 години суботи до 17:00 години неділі, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дітей; кожен день народження дітей та 31 грудня кожного року з 11:00 до 17:00 години в присутності матері [PERSON] ; спільний відпочинок батька з дітьми у літній період здійснювати за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] . Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Outcome: partial