Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовною заявою, де просить усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності квартирою №102 в будинку №103 по пр. Леніна в м. Олександрія, шляхом визнання [PERSON], [INFO], втратившим право користування житловим приміщенням в вищезазначеній квартирі. Позов мотивує тим, що на підставі примусового виконання рішення суду від 27.11.2009р. про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Банк»Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитом у розмірі 101038,03грн. організовано та проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна. Згідно протоколу проведення аукціону №20/079/1 I/i від 21.10.2011р. була виставлена на торги двокімнатна квартира №102, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Леніна, 103, продажна ціна цього лоту складала 90621,25грн.. Переможцем прилюдних торгів з реалізації арештованого майна визначено її [PERSON], [INFO]. 27.10.2011 року на підставі свідоцтва, посвідченого нотаріально і зареєстрованого в реєстрі за № 3784, та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, вона набула право власності на двокімнатну квартиру за №102, загальною площею 48,5 кв.м., у тому числі житлової площі 27,4 кв.м., що знаходиться в місті Олександрії Кіровоградської області по проспекту Леніна, 103. 27.10.2011 року нею було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав. Відповідач (колишній власник) [PERSON], не проживає в зазначеній квартирі з 27.10.2011 року, після отримання свідоцтва і реєстрації своїх прав власності на зазначену квартиру, вона зустрілась з відповідачем, який вже виселився з квартири, який пообіцяв їй в найближчий час знятись з реєстрації в належній їй квартирі. Але відповідач добровільно не виписався, всі зусилля зустрітися з ним виявились марними, тому вона вимушена звернутись до суду. Ніяких додаткових угод між нею та відповідачем про користування квартирою не укладалось. Таким чином на підставі п.8 ч.1 ст.346 ЦК України право власності відповідача на зазначене житло було припинено. Посилаючись на ст., ст. 319, 321, 391 ЦК України просить її вимоги задовольнити. Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що на позовних вимогах наполягає та в разі повторної неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, з врахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно протоколу проведення аукціону №20/079/1 I/i від 21.10.2011р. переможцем прилюдних торгів з реалізації арештованого майна визначено позивача [PERSON], [INFO]. 27.10.2011 року на підставі свідоцтва, посвідченого нотаріально і зареєстрованого в реєстрі за № 3784 та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, позивач набула права власності на двокімнатну квартиру за №102, загальною площею 48,5 кв.м., у тому числі житлової площі 27,4 кв.м., що знаходиться в місті Олександрії Кіровоградської області, по проспекту Леніна, в будинку №103 (а.с. 5 - 7). 27.10.2011 року нею було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру, про що свідчить витяг про Державну реєстрацію прав (а.с.8). У спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], колишній власник вищевказаної квартири, що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» № 2633 від 20.07.2015 року (а.с. 6). Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] з 27 жовтня 2011 року у спірній квартирі не проживає. \~\~\~Даних про те, що у спірній квартирі є особисті речі відповідача у справі немає. Виходячи з положень ст., ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. [PERSON] не є членом сім'ї позивачки по справі. Крім того, встановлено, що позивачка ніколи не надавала свою згоду на реєстрацію чи проживання відповідача у спірній квартирі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України \~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~\~ст.321 ЦК України \~\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому\~\~відповідно до\~\~ст.391 ЦК України \~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ За змістом ч. 1\~\~ст.16 ЦК України \~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як убачається зі справи, передбачений ст.391 ЦК України спосіб захисту порушеного права може бути реалізований через ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» шляхом зняття особи з реєстраційного обліку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. \~\~\~\~ Таким чином, належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. \~ Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved