Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, у розмірі 725 гривень щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який народився у них в період шлюбу. Рішенням Солонянського районного суду від 13 липня 1998 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, на виконання якого було видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні в ВДВС Солонянського РУЮ. 20 квітня 2016 року синові виповнилось 18 років, він став повнолітнім, але на теперішній час навчається у Дніпропетровському транспортно-економічному коледжі м. Дніпропетровська, у зв'язку з чим не може працювати та потребує матеріальної допомоги батьків, так як не здатен самостійно забезпечити себе всім необхідним, а тому знаходиться на її утриманні. В той же час, відповідач добровільно не приймає участі в наданні матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який потребує такої допомоги в зв'язку з навчанням, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, оскільки є працездатною особою, має прибутки, але працює без офіційного оформлення, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі ? частини встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму на працездатну особу, розмір якого з 01 травня 2016 року становить 1450 гривень, тобто в сумі 725 гривень, оскільки обов'язки батьків по утриманню повнолітньої дитини є рівними за законом, але відповідач без судового рішення цього не робить, хоч і має таку можливість. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, та пояснила, що щомісячно на утримання спільного з відповідачем повнолітнього сина, який на даний час продовжує навчання, вона витрачає близько 3000 гривень з урахуванням придбання продуктів харчування, необхідного одягу та взуття, щонеділі коштів на проживання в сумі 250 гривень, щорічної оплати за гуртожиток в сумі 3300 гривень, оплати за комунальні послуги за місцем проживання сина в гуртожитку, канцелярські товари та інше. Син за місцем навчання стипендії не отримує, хоч і навчається на бюджетній основі, а тому потребує матеріальної допомоги і батька, який її добровільно не надає, а тому прохала стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 725 гривень щомісячно, що становить 1/2 частину встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму на працездатну особу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі в розмірі 725 гривень, про що подав до суду і письмову заяву (а.с.29), та пояснив, що періодично працює без оформлення трудових відносин і його щомісячний дохід становить близько 1500 гривень. Йому відомо, що син навчається, тому він розуміє, що необхідно надавати матеріальну допомогу на його утримання, але він не завжди має таку можливість у зв'язку з відсутність постійного заробітку. Третя особа [PERSON], в судовому засідання позов [PERSON], яка є його мамою, підтримав та пояснив, що вже досяг повноліття, але на даний час навчається Дніпропетровському транспортно-економічному коледжі м. Дніпропетровська на денному відділенні з терміном навчання з 2014 року до 2018 року на бюджетній основі, а, оскільки стипендію не отримує, то утримує його мама, а відповідач матеріальної допомоги на даний час не надає, хоч він її і потребує. Суд, заслухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст.201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8), який народився у [PERSON] в період зареєстрованого з відповідачем шлюбу, який розірвано 27 серпня 2001 року згідно актового запису №102 по відділу реєстрації актів громадського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6,7). Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 1998 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на виконання якого 13 липня 1998 року було видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні в ВДВС Солонянського РУЮ (а.с.9,10). Згідно довідки комунального підприємства «Солонянське житлово комунальне управління» Солонянського району Дніпропетровської області №46 від 26 липня 2016 року [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає в [ADDRESS] та входить до складу сім'ї [PERSON], яка є його матір'ю та, на утриманні якої він знаходиться (а.с.11). Судом також встановлено, що спільний повнолітній син позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON], [INFO], є студентом другого курсу денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський транспортно-економічний коледж» з терміном навчання з 01 вересня 2014 року до [INFO] року (а.с.12,28), у зв'язку з чим потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку, стану здоров'я, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше, а відповідач має можливість надавати повнолітньому сину, який навчається, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою, працює без офіційного оформлення трудових відносин (а.с.27), де отримує дохід у розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно, про що зазначив у судовому засіданні, але не робить цього в добровільному порядку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.8,28); продовження ним навчання (а.с.12); потреби в зв'язку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, про що свідчить письмова заява відповідача про визнання позову про стягнення аліментів у розмірі 725 гривень 00 копійок щомісячно (а.с.29), стан здоров'я та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка має можливість також отримувати певне матеріальне забезпечення у вигляді стипендії за місцем навчання, де знаходиться на державному утриманні, як позивача, та відповідача, тобто обставин, визначених ст.182 СК України. Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст.ст. 199-200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, у твердій грошовій сумі у розмірі 725 гривень 00 копійок щомісячно, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, а фактично з батьків участь в утриманні повнолітньої дитини приймає на день розгляду справи судом лише його мати - [PERSON], в складі сім'ї якої проживає дитина. В той же час, повнолітній син відповідача, що навчається, потребує витрат на забезпечення харчування, одягу, фізичного та духовного розвитку, проїзду до місця проживання та матеріально-побутових умов, в тому числі поза межами навчального закладу, де він навчається за державним замовленням, а встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для особи працездатного віку згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року становить 1378 гривень, а з 01 травня 2016 року - 1450 гривень, при цьому відповідно до ч.2 ст.200 СК України судом враховується обов'язок та можливість утримання повнолітньої дитини в період навчання його матір'ю - [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років, підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 725 гривень 00 копійок щомісячно, що буде відповідати ? частині встановленого з 01 травня 2016 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму на працездатну особу. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, який підлягає сплаті при зверненні з даним позовом до суду, оскільки позивачка звільнена від сплати цих витрат відповідно до п.1 ч.11 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved