Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 31.08.2008 року у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Сімейне життя у сторін не склалось через різні характери та відсутністю взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач працює медсестрою, однак коштів, що вона отримує для утримання сина [PERSON] не вистачає. Відповідач є працездатною особою добровільної допомоги як батько дитини на його утримання не надає, участі у додаткових витратах на утримання дитини не бере, вихованням не займається та коштів на всебічний розвиток дитини надавати не бажає. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб укладений з відповідачем та стягнути з нього на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Також вказала, що в разі розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу зареєстрованого з відповідачем та стягненні з нього аліментів у розмірі визначеному позивачем. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 062213 (на 7 а.с.). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 180856 [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (на 8 а.с.). Згідно довідки за вих. № 1247 виданої 04.04.2018 року МКП «ЖЕК №12» [PERSON] разом із [PERSON] проживають за адресою: [INFO] (на 9 а.с.). [PERSON] працює в міській клінічній лікарні № 1 в м. Вінниця на посаді молодшої медсестри палатної інфекційного відділення та за період з 10.2017 року по 03.2017 року отримала дохід у розмірі 10853,69 гривень (на 13-14 а.с.). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 гривень за вимогу про розірвання шлюбу і 704,80 гривень в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved