Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом про стягнення на її користь з ВАТ «Платінум Банк» суми боргу по договору №\~00251936 від 02.04.2014 року 775,84 доларів США, інфляційного збільшення суми прострочення виплати депозитного вкладу з відсотками по договору №00251936 від 02.04.2014 року 4\~440,00 грн., 3% річних за весь час прострочення виплати суми боргу по договору №\~00251936 від 02.04.2014 року 572,00 грн., пені за весь час прострочення сплати боргу по договору №00251936 від 02.04.2014 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 9\~822,00 грн., моральної шкоди в розмірі 10\~000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору 551,20 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 02.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Платінум Банк», в особі начальника відділення №\~7 ПАТ «Платінум Банк» [PERSON], укладено договір про розміщення вкладу «Готівка щомісяця» №\~00251936 з процентною ставкою 12,5% річних. Позивач внесла в касу відділення №\~7 ПАТ «Платінум Банк» грошові кошти у сумі 700 доларів США. Відповідно до умов договору [PERSON] продовжила строк зберігання вкладу терміном на півроку до 06.04.2015 року. На виконання п.\~2.2. договору, 06.04.2015 року позивач звернулася до відділення №\~7 ПАТ «Платінум Банк», з письмовою заявою про отримання депозитного вкладу разом із нарахованими відсотками, однак банк кошти не повернув. В травні 2015 року [PERSON] отримала лист від ПАТ «Платінум Банк» про те, що неможливо повернути строковий вклад з відсотками, пославшись на постанову правління НБУ від 03.03.2015 року №\~160 та відсутності наявної суми грошових коштів в касі відділення №\~7 ПАТ «Платінум Банк». У звязку з протиправними діями відповідача, позивач зазнала моральної шкоди, а саме: виникли нервові напруження, постійний головний біль, безсоння, постійно змінюється тиск. Під час розгляду справи позивач подала заяву про уточнення та збільшення позовних вимог та просила стягнути по договору №\~00251936 від 02.04.2014 року, 580,23 доларів США за курсом НБУ 15\~034,85 грн. станом на 30.09.2016 року, суми неустойки,яка складається з: інфляційного збільшення суми боргу 5\~388 грн., суми 3% річних 989 грн., загальної суми пені 14\~009 грн., моральної шкоди 10\~000 грн. та витрат на сплату судового збору 551,20 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте надіслав на адресу суду письмові заперечення проти заявлених вимог, а також просив слухати справу за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. 02.04.2014 року між [PERSON] (вкладник) та ПАТ «Платінум Банк», в особі [PERSON], укладено договір №0251936 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця». Відповідно до умов договору, банк приймає від вкладника на вкладний рахунок №26307766151501 грошову суму у розмірі 700 доларів США та зобовязується повернути вклад та сплатити проценти за користування вкладом, процентна ставка за вкладом 12,5% річних. Строк зберігання вкладу з дати укладання договору до дати повернення вкладу 04.10.2014 року. Строк зберігання вкладу продовжується на той самий строк, якщо вкладник не звернувся до банку за вкладом в дату його повернення. Згідно з квитанції №260689866 від 02.04.2014 року на вкладний рахунок №26307766151501, [PERSON] поклала грошові кошти в розмірі 700 доларів США, що в гривневому еквіваленті становили 7\~774,34 грн. 06.04.2015 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до ПАТ «Платінум Банк» про виплату суми вкладу разом з відсотками за договором №0251936 розміщення вкладу «Готівка щомісяця» від 02.04.2014 року, від автоматичної пролонгації вказаного договору відмовилась. 07.04.2015 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до ПАТ «Платінум Банк» про відмову від автоматичної пролонгації строку зберігання вкладу. Крім того, 07.04.2015 року [PERSON] повторно звернулася з письмовою заявою до ПАТ «Платінум Банк» про виплату суми вкладу разом з відсотками за договором №0251936 розміщення вкладу «Готівка щомісяця» від 02.04.2014 року, та просила надати їй письмове пояснення , щодо невиплати їй суми вкладу разом з відсотками в іноземній валюті після припинення строку дії договору. Відповідно до листа від 17.04.2015 року №60-07-02/9339, [PERSON] повідомлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 03.03.2015 року №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15\~000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. У звязку з наявними обмеженнями щодо видачі грошових коштів з поточних рахунків банку не має можливості задовольнити ваше прохання та повернути кошти в повному обсязі. Грошові кошти будуть видаватися клієнту виключно відповідно до встановлених Національним банком України обмежень, сума грошових коштів у валюті видаватиметься з урахуванням наявної в касі відділення. Як вбачається з виписки по особовому рахунку №\~26200766151501 на імя [PERSON], з 02.04.2014 року по 03.10.2016 року вихідний залишок складає 580,23\~доларів США, станом на 03.10.2016 року. Обовязки сторін та відповідальність за їх невиконання повністю регулюються умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, та нормами ЦК України, які регулюють зобовязальні правовідносини. Твердження відповідача про неможливість своєчасно виконати умови договору, оскільки 04.03.2015 року набула чинності Постанова Правління Національного банку України від 03.03.2015 року за №\~160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» п.п.\~10 п.\~6 уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків Клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного Клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставними, з огляду на таке. Відповідно до ст.\~41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст.\~4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління. Відповідно до ст.\~526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.\~1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч.\~1 ст.\~1071 цього Кодексу). Крім того, ст.\~529 ЦК України передбачено, що кредитор має право не приймати від боржника виконання його обовязку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Отже, за змістом наведених норм права зобовязання банку полягає у виплаті володільцеві рахунка грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.\~1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Разом з тим нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні статті 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління. За таких обставин, посилання на обмеження, що встановлені є незаконним, оскільки позбавляє володільця рахунка права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням його прав, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам ЦК України. Оскільки позивач у відповідності до вимог договору повідомила відповідача про отримання готівкою депозитний вклад, вимоги останнього в частині стягнення сум вкладу є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.\~2 ст.\~625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи вимоги позивача в частині зобовязання відповідача здійснити виплату заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд приходить до наступного. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, що витікає з самого поняття інфляції - знецінення гривні по відношенні до інших засобів платежу. Тому, норми ч. 2 ст.\~625 ЦК України, щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні. Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат за договором банківського вкладу є необґрунтованими. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідальність за порушення грошового зобовязання передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України, а саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ч.\~3 ст.\~1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі укладався строковий договір, за умовами якого відповідач взяв на себе певні зобовязання, що належним чином в установлений договором строк не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення заборгованості, пеня та 3% річних. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст.\~1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, проте до цих вимог також застосовуються положення ст.\~11 ЦПК України, щодо надання належних та допустимих доказів її спричинення. Згідно положень ч.\~2 ст.\~23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Відповідно до розяснень, що містяться в п.\~9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №\~4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. №\~5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині про стягнення моральної шкоди не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Отже, суд при ходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором №\~00251936 від 02.04.2014 року, пені та 3% річних. Відповідно до ст.\~88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial