Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача, який є батьком їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Вказує, що у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] вона не перебувала, останній ніколи не мешкав разом з нею та сином. Позивач стверджує, що відповідач зовсім не цікавиться спільним сином, не виконує батьківського обов»язку щодо участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні. Посилаючись на те, що відповідач самоусунувся від виховання [PERSON], станом здоров'я та життям дитини не цікавиться, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що відповідач жодним чином не бере участі у вихованні спільного сина, його матеріальному забезпеченні, Ухиляється від виконання батьківського обов'язку з листопада 2007 року, маючи при цьому об'єктивну можливість. Додала, що вимушена була виїхати з Криму та з липня 2016 р. постійно мешкає з дитиною в Києві, але відповідач взагалі не цікавиться життям сина. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що на даний час вихованням дитини займається тільки позивачка, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дитиною взагалі не цікавиться. При цьому ніяких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обов'язків позивачка не чинила. Вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому є підстави для позбавлення його цих прав. З урахуванням ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи повідомлявся через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Представник органу опіки та піклування Подільського району м.Києва в особі Подільської РДА у м.Києві в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала суду висновок від 31.07.2017 року за № 106-5332 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до таких висновків. Позивач [PERSON], громадянка України, та відповідач [PERSON], громадянин України, є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], народження якого зареєстровано відділом РАЦС Ялтинського міського управління юстиції АР Крим, актовим записом № 465 від 25.07.2007 р., що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Встановлено, що позивачка та дитина сторін з липня 2016 року проживають на материковій частині України, взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, проживають за адресою - [ADDRESS]. З 01.09.2016 року малолітній [PERSON] навчається в гімназії № 19 «Межигірська» Подільського району м. Києва та в Дитячій музичній школі №1 імені Я.Степового м. Києва. Як вбачається з наданих стороною позивача документів з учбових закладів, за час навчання дитиною сумлінно опікується виключно мати - [PERSON], яка щодня супроводжує [PERSON] до школи та додому, приймає участь у батьківських зборах, забезпечує необхідним навчальним обладнанням, контактує з класоводом та іншими вчителями, сприяючи навчанню та вихованню дитини. Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. Згідно акту обстеження умов проживання від 25.07.2017 р., проведеного фахівцями служби у справах дітей Подільського району м.Києва, гарні умови проживання дитини забезпечені позивачкою. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з листопада 2007 р. відповідач вихованням дитини не займається, необхідних умов для розвитку дитини не надає, долею та здоров'ям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, маючи при цьому об'єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов'язками. Відповідачем доказів на спростування доводів позивача не надано. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач [PERSON], маючи об'єктивну можливість виконувати свої батьківські обов'язки у відношенні до малолітнього [PERSON], 2007 року народження, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їхнього виконання. Також, вищезазначене підтверджується висновком Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 31.07.2017 р. № 106-5332, згідно якого, заслухавши пояснення матері, думку членів комісії з питань захисту прав дитини, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги висновок МЦЦ ВОКМР КМДА від 26.07.2017 р. Подільська РДА в м. Києві, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], 2007 року народження. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з послід.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов'язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв'язки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, що свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, по вихованню малолітньої дитини, що згідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, тому позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду і в інтересах дитини підлягають задоволенню. У відповідності до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення його батьківських прав. Згідно ст.164 ч.5 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відмітки до актового запису № 465 від 25.07.2007 р. про народження дитини [PERSON], складеному відділом РАЦС Ялтинського міського управління юстиції АР Крим. Позбавлення батьківських прав не припиняє обов'язку відповідача по утриманню свого сина. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов'язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» за № 1370-VIIІ від 17.05.2016 року, який набрав чинності 08.06.2016 року, стаття 166 СК України доповнена частиною третьою, якою встановлено, що суд, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні позивача вважала за необхідне визначити їй розмір аліментів в частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є працездатним, мешкає окремо від позивача та дитини. Документів про офіційний постійний заробіток відповідача суду не надано. Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до ст.184 ч.2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я малолітнього сина сторін у справі, його матеріальне становище, вік та потреби на його утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Пpo Державний бюджет на 2017 рік»), матеріальне становище відповідача, місце праці (вид діяльності) якого невідоме, відсутність на його утримані інших осіб, фінансові спроможності, та приходить до висновку, що з відповідача на утримання його малолітнього сина слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 27 квітня 2017 р. При цьому, виходячи з приписів ст.166 ч.3 СК України, яка є чинної на час розгляду справи, позивача слід зобов'язати відкрити рахунок на ім'я дитини [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, на який будуть перераховуватись аліменти. Також, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, понесені [PERSON] у вигляді сплаченого судового збору при подачі позову в розмірі 640 грн., а також в дохід бюджету - в розмірі 640,0 грн. (за 2 позовні вимоги немайнового характеру), які задоволені на користь позивача). На підставі ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157, 164, 166, 180-184, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved