Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27914,04 гривень, посилаючись на те, що 28.12.2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит в сумі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору станом на 15.12.2019 року у неї виникла заборгованість в сумі 27914,04 гривень, яка складається з: 20640, 36 гривень - заборгованість за тілом кредитом; 20,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 20620, 36 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1863,50 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 3604, 75 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 500 гривень - ( фіксована частина); 1305, 43 гривень - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 2102,00 гривень. Також позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.04.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі, та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 28.12.2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит в сумі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» ( а.с. 10-13). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписаний нею договір разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Крім того, відповідач своїм підписом підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування (строк, процентна ставка, порядок повернення кредиту, штрафні санкції) та орієнтовну вартість кредиту ( а.с. 10-13). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керується п.2.1.1.2.5 та п.2.1.1.2.6 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що відповідач при укладенні договору дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 2.1.1.5.7 договору. Згідно п.2.1.1.3.3. договору, відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу, про що сторони уклали анкету-заяву від 28.12.2017 року та Витяг з Умов та правила надання банківських послуг. Однак, [PERSON] порушила взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання з погашення заборгованості по тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с. 6-9). Оскільки відповідач односторонньо порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, то відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов договору позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості та виплати належних за цим договором платежів, в тому числі пені, на умовах, передбачених договором. Станом на 15.12.2019 року у неї виникла заборгованість в сумі 27914,04 гривень, яка складається з: 20640, 36 гривень - заборгованість за тілом кредитом; 20,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 20620, 36 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1863,50 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 3604, 75 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 500 гривень - ( фіксована частина); 1305, 43 гривень - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 2102,00 гривень. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). На підставі вищевикладеного також з урахування визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як було встановлено, що відповідач за ст. 525, 526, 530 ЦК України був зобов`язаний виконати належним чином та у встановлений строк даний договір. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, а у встановлений договором строк відповідач договірних зобов`язань не виконував. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2102,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved