Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору №22034000137076 від 18.07.2019 [PERSON] підписав заяву-згоду №1028693 від 18.07.2019 та отримав кредит в розмірі 74400 грн. шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок у тимчасове платне користування на споживчі потреби на строк 60 місяців до 18.07.2024, з фіксованою процентною ставкою 0,001% (на прострочену заборгованість - 56%) та щомісячною комісією за обслуговування кредиту від суми кредиту: з 18.07.2019 по 17.11.2020 - 5%, з 18.11.2020 по 17.02.2022 - 4%, 18.02.2022 по 17.05.2023 - 3%, з 18.05.2023 по 18.07.2024 - 1,95%. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 27.04.2021 складає 116 841,06 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, на підтвердження чого в матеріалах наявні відповідні документи, відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 18.07.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір №22034000137076, відповідно до умов якого відповідач приєднався до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб (далі - УДБО) шляхом підписання заяви-згоди №1028693 від 18.07.2019; укладений кредитний договір є невід`ємною частиною УДБО. За умовами укладеного кредитного договору та паспорту споживчого кредиту банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в розмірі 74400 грн. у тимчасове платне користування на споживчі потреби на строк 60 місяців до 18.07.2024, з фіксованою процентною ставкою 0,001% (на прострочену заборгованість - 56%) та щомісячною комісією за обслуговування кредиту від суми кредиту: з 18.07.2019 по 17.11.2020 - 5%, з 18.11.2020 по 17.02.2022 - 4%, 18.02.2022 по 17.05.2023 - 3%, з 18.05.2023 по 18.07.2024 - 1,95%. Кредит надавався шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному кредитним договором, були надані АТ «Банк Кредит Дніпро» відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. Пунктом 2 кредитного договору встановлено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (далі - обов`язковий платіж). Дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені у графіку платежів. Погашення заборгованості за цим договором клієнт здійснює шляхом зарахування коштів у сумі обов`язкового платежу на рахунки банку. Згідно п.3.4 кредитного договору укладаючи з банком вказаний кредитний договір клієнт приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 116 841,06 грн., з яких заборгованість за строковим кредитом 66 836,82 грн., заборгованість за простроченим кредитом - 6107,47 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 0,77 грн., заборгованість за простроченими комісіями - 43 896 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно п.3.1 кредитного договору договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за вказаним договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Відповідно до п.3.3 кредитного договору порядок відмови клієнта від кредиту, дострокового погашення заборгованості за цим договором, відповідальність сторін за порушення умов цього договору та інші умови кредитування викладені в УДБО. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором №22034000137076 від 18.07.2019 шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №22034000137076 від 18.07.2019 в розмірі 116841,06 грн., з яких заборгованість за строковим кредитом 66836,82 грн., заборгованість за простроченим кредитом - 6107,47 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 0,77 грн., заборгованість за простроченими комісіями - 43896 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved