Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила суд ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] ([INFO]) у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 жовтня 2007 року між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі народилась донька - [PERSON], [INFO]. 24 січня 2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачкою. У подальшому 13 жовтня 2010 року Печерським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів з відповідача на утримання доньки у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 червня 2010 року. Разом з цим, позивач посилається на те, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає 900 грн. не відповідає встановленому мінімуму розміру аліментів на даний час, що не дозволяє у повній мірі утримувати малолітню дитину. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, про час ат місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позов підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києва. Згідно з відмітками поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з неврученням за закінченням строку зберігання. У розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім'я відповідача вважається доставленою. За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. При цьому, позивачка та її представник не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи на встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 19 жовтня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1141. 24 січня 2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачкою. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2010 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліментів з відповідача на утримання доньки у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 червня 2010 року, що підтверджується копією відповідного рішення доданого позивачкою до матеріалів справи. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає 900 грн. не відповідає встановленому мінімуму розміру аліментів на даний час, що не дозволяє у повній мірі утримувати малолітню дитину. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В той же час, позивачка вказує, що її дохід не дозволяє у повній мірі забезпечити дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку. Між тим, відповідач є працездатною особою має стабільний заробіток та має у власності ряд об'єктів нерухомого майна, відтак має можливість сплачувати аліменти у розмірі запропонованому позивачкою. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками не вважається незмінним. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перебуває у трудових відносинах з Українським державним Науково-дослідним інститутом «Ресурс» з 27 грудня 2018 року, розмір посадового окладу згідно штатного розпису 7409 грн. Розмір заробітної плати на рахований за період грудня 2018 по січень 2019 року, складає: 11213 гнр., що підтверджується листом Українського державного Науково-дослідного інституту «Ресурс» отриманого на адвокатський запит представника позивача. (а.с. 86) Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачеві на праві власності належить на ступне майно: земельна ділянка площею 0,6123, для індивідуального садівництва, цільове призначення - для ведення садівництва, кадастровий номер: [NUMBER], за адресою:Київська обл., Обухівський район, м. Українка; земельна ділянка площею 0,478, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, для ведення садівництва, кадастровий номер: [NUMBER], за адресою: [ADDRESS]; садовий будинок загальною площею 516,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]; квартира загальною площею 49.9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачка на день розгляду справи судом працює вихователем групи продовженого дня в школі, де навчається її донька, що додатково дає їй можливість займатись вихованням своєї дитини, та, здійснювати нагляд за нею. Таким чином, встановлено, що позивач утримує свою доньку та займається її вихованням, розвитком, турбується про стан її здоров'я, забезпечує належні умови життя та харчування, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями чеків. Додатково позивач оплачує всі додаткові заняття для дитини - гуртки, проїзд, одяг, позашкільне життя та дозвілля. Крім того, встановлено що донька позивачки має вади зору та потребує постійного лікування. Згідно доданих до матеріалів справи фіскальних чеків, один курс лікування складає близько 2000 грн. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Оскільки в добровільному порядку сторони не домовились про зміну розміру аліментів, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача, яке покращилось, стан його здоров'я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню до 7 000 грн., а позовні вимоги задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 704, 80 грн. судового збору. Також з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved