Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 квітня 2005 року між ними було укладено шлюб, який був зареєстрований Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області, актовий запис № 65. Стосунки між сторонами після реєстрації шлюбу почали погіршуватися, шо в результаті призвело до припинення спільного сумісного проживання. Спільне життя з Відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися конфлікти, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Відповідач схильний до вживання алкогольних напоїв. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач не бере участі в утриманні дітей, матеріально не забезпечує, хоча має для цього можливість. Домовленості між сторонами з приводу добровільної сплати аліментів не досягнуто. Як їй відомо, аліменти Відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим листам з Відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. [INFO] . Відповідач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з заявою про розірвання шлюбу. 24.05.2019 р. було відкрито провадження по даній справі, справа № 367/3394/19. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник позов визнали частково та просили суд позов задовольнити частково. Також відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого визнає позов в частині покладення на нього обов`язку перераховувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1 300,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.04.2005 між сторонами Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюб сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] . Також встановлено, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області з 24.05.2019 перебуває цивільна справа № 367/3394/19 про розірвання між сторонами шлюбу. Згідно довідки про доходи від 18.11.2019 встановлено, що відповідач працює у ФОП [PERSON] на посаді директор магазину та його заробітна плата у період з 01.05.2019 по 31.10.2019 складає 25 640,00 грн., тобто по 4 250,00 щомісяця. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї власника житла (заявника) від 17.12.2019 встановлено, що позивач проживає та прописана за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Чоловік [PERSON] , [INFO] з своєю сім`єю з серпня 2019 року не проживає. Позивач виховує своїх дітей самостійно, утримує їх за власні кошти. За віком та станом здоров`я діти потребують значних витрат на утримання та лікування. Також встановлено, що відповідач періодично перераховує позивачу кошти на утримання дітей. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 06 до 18 років встановлено з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що Відповідач як батько [PERSON] та [PERSON] кошти на їх утримання періодично надає, однак у розмірах недостатніх для утримання дітей; беручи до уваги те, що станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком від 06 до 18 років встановлено на рівні 2 218,00 гривень, а також враховуючи фінансовий стан відповідача, то суд вважає за можливо частково задовольнити подану позовна заяву та покласти на відповідача обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір на підставі ст.80, 88 ЦПК України. Таким чином, позовна заява підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. 84, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved