Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, 18.03.2017 року на автодорозі Львів Краковець сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Toyota д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «ПЗУ Україна» автомобіль. Винуватцем ДТП був [PERSON] , що підтверджується Постановою Франківського районного суду м. Львова від 04.04.2017 року. Вартість ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля складає 77\~027,40 грн. Страхова компанія ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатила на рахунок СТО суму страхового відшкодування у розмірі 75\~425,40 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена в ПрАТ «СК «Брокбізнес» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак, зазначена страхова компанія відмовила у здійсненні страхового відшкодування. Таким чином, у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] . Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 08.04.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на автодорозі Львів - Краковець, 18.03.2017 року о 07:30 год. трапилась дорожньо-транспортна пригода. [PERSON] , керуючи автомобілем Тойота Авенсіс д.н.з. [NUMBER] , не врахував стану дорожнього покриття, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан Ікстрейл» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, від чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Франківського районного суду міста Львова у справі №465/1733/17 від 05.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Ніссан Ікстрейл» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується договором добровільного страхування серії АМ №111401 від 21.10.2016 року. Відповідно до умов зазначеного договору, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило страхове відшкодування у розмірі 75\~452,40 грн. на підставі звіту про результати огляду місця ДТП та страхових актів №UA2017031800001|L01|03 від 19.05.2017 року, №UA2017031800001|L01|04 від 21/07/2017 року, що підтверджується платіжними дорученнями №4524 від 23.05.2018 року, №23782 від 24.07.2017 року. ПрАТ «СК «ПЗУ Укріїна» скеровувало відповідачу 16.01.2020 року вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак така залишилась без відповіді [PERSON] . Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності зі\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 Цивільного кодексу України\~до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (Відповідач). Відповідно до положень\~ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Відповідно доч.1ст.12 ЦК України\~- особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2\~ст. 14 ЦК України). Відповідно до\~ст. 511 ЦК України\~зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно ізч.1,4\~ст.\~636\~ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін\~Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Частина 1\~статті 1191 ЦК України\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Приймаючи до уваги, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виконав покладені на нього Законом та умовами Договору обов`язки та відшкодував шкоду завдану відповідачем, в зв`язку з чим у нього виникло право суброгації у розмірі виплаченого відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ СК «ПЗУ Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 75\~452,40 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved