Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернувся суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 серпня 2007р. У зазначеній квартирі за згодою позивача та її чоловіка [PERSON] проживав їх син [PERSON] зі своєю сім'єю - дружиною [PERSON] та сином [PERSON], [INFO].н. Всі члени сім'ї сина у вказаній квартирі за їх згодою були зареєстровані 05.10.2007р. З серпня 2015 рокур. і по теперешній час відповідач із сином не проживає в [ADDRESS] не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в квартирі немає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації. У свою чергу відповідач, яка також діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням та вселення, зазначивши, що вона 12.11.2005 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який є сином [PERSON], від шлюбу в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Після придбання у власність квартири [ADDRESS], [PERSON] вселила до неї свого сина та невістку, відповідача по справі, як членів сім'ї та дозволила проживати в ній, після народження дитина їх також була зареєстрована в зазначеній квартирі. З кінця 2015 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися їх шлюб розпався. З того часу відповідачка [PERSON], її чоловік [PERSON] та син [PERSON], разом створювати нестерпні умови проживання, вимагали звільнити приміщення, у зв'язку з чим вона була вимушена 5.01.2016 року звільнити квартиру. Відповідач вважає, що у зв'язку з припиненням сімейних відносин з позивачем та її сином, вона та її малолітня дитина не втратили право користування квартирою [ADDRESS] а тому просить суд визнати за нею та її малолітнім сином [PERSON] право користування квартирою та вселити їх до зазначеного житла. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги за первісним позовом підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, проти зустрічного позову заперечували в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти первісного позову позову, посилаючись не те, що позивачі чинять перешкоди у здійсненні права користування квартирою, підтримали зустрічний позов в повному обсязі надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав первісний позов, та заперечував проти зустрічного позову в повному обсязі. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, а також третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, про місце дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, орган опіки та піклування надав заяву про вирішення питання відповідно до чинного законодавства. У судове засідання 06 липня 2017 року сторони чи їх представники до суду не з'явились, надали чергові заяви про відкладення розгляду справи, проте, суд з урахуванням того, що сторони надали пояснення та докази на обґрунтування своїх вимог та заперечень, тому суд, зважаючи на розумні строки розгляду справи, вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність сторін Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, попитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, вважає, у задоволенні первісного позову відмовити та вимоги зустрічної позовної заяви задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 2007 року на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Майно належить позивачу та треті особі [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. У зазначеній квартирі за згодою позивача та її чоловіка [PERSON] згідно вимог закону були вселені їх син [PERSON] зі своєю сім'єю - дружиною, [PERSON], та сином [PERSON], [INFO].н. та в установленому законом порядку зареєстровані за місцем проживання. Відповідач по справі та її малолітній син з 05 січня 2016 року та дотеперішній час в квартирі не проживають, що підтверджується поясненнями відповідача, позовною заявою позивача в первісній редакції, зверненнями [PERSON] до органів опіки та піклування щодо часу, з якого відповідач з сином не проживають в спірній квартирі, довідкою КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» про факт знаходження малолітньої дитин [PERSON] та його матері в квартирі [ADDRESS] під час надання медичної допомоги. Доводи позивача про непроживання відповідача з дитиною з серпня 2015 року належними та допустимими доказами не підтверджено. Позивач перешкоджає відповідачу та її малолітній дитині користуватись житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] оскільки має намір продати вказану квартиру, що підтвердила в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами той факт, що відповідач з сином не проживають у спірній квартирі понад один рік, суд вважає відмовити у задоволені первісних позовних вимог позивача щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У ст. 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Оскільки відповідач та її малолітній син був позбавлений житла відповідачем без рішення суду, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо усунення йому перешкод у користуванні житлом шляхом його вселення є обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. У частині позовних вимог щодо визнання права користування спірною квартирою суд вважає відмовити, оскільки право користування виникло у позивача за зустрічним позовом з моменту вселення в квартиру [ADDRESS] як члена сім'ї власника. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 551,20 грн. В іншій частині судові витрати, а саме витрати у вигляді правової допомоги, належними та допустимими доказами суду не підтверджені, оскільки не надано погодинний розрахунок часу, витраченого на надання такої допомоги.

Outcome: partial