Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом вимоги за яким уточнила та остаточно просить зобовязати Харківське районне відділення «Харківенергозбут» відновити електропостачання за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38; усунути перешкоди щодо користування житловим приміщенням шляхом заборони відключення електропостачання за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, якщо споживач не порушує умов договору про користування електричною енергією; зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні будинком та не вчиняти дії з наміром завдати шкоди позивачу та її цивільним правам; визнати за позивачем право користування будинком за адресою: Харківська область, Харківський район смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38; стягнути з відповідача [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 10000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в період з 06 грудня 1985 року до 02 грудня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і з 1996 року, як дружина, зареєстрована та проживає [INFO] за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38. Вказаний будинок на праві приватної власності по ? частині за кожним зареєстрований за відповідачем [PERSON] та [PERSON], також між співвласниками укладено договір користування приміщеннями та надвірними будівлями. Після розірвання шлюбу позивач залишилась проживати за зареєстрованими місцем проживання, оскільки не має іншого житла. Відповідач [PERSON] також зареєстрований у вказаному будинку, але з 2014 року не проживає за місцем реєстрації. З 2015 року колишній чоловік почав виганяти позивача з будинку та чинити перешкоди в користуванні житлом і погрожував відключенням електроенергії. Незважаючи на заяву позивача до відповідача [PERSON] районного відділення «Харківенергозбут», 26 жовтня 2016 року за заявою [PERSON] проведено відключення будинку від електропостачання. Такі дії відповідача [PERSON] вказують на те, що він не визнає право позивача на проживання у будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, а його дії спричиняють моральні страждання. За вказаних обставин позивач змушена звернутись до суду з позовом. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом та просить позбавити позивача права користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, будинок 38. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і вони проживали [INFO] за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, який в ? частині належить йому на праві приватної власності. Після розірвання у 2012 році їх шлюбу, [PERSON] залишилась проживати у вказаному будинку і створила умови неможливі для сумісного проживання, відмовляється добровільно звільнити житло і продовжує бути зареєстрованою за вищевказаною адресою, тому [PERSON] змушений орендувати житло та звернутися до суду з негаторним позовом про захист права власності. Так, [PERSON] після розірвання шлюбу не є членом сімї [PERSON], угод про користування житлом він з колишньою дружиною не укладав, тому відсутні підстави для її подальшого проживання у цьому будинку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правої допомоги, в судовому засіданні підтримали заявлені уточнені вимоги, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Проти задоволення вимог за зустрічним позовом заперечували, посилаючись на їх безпідставність, оскільки сам факт припинення сімейних відносин із власником житлового приміщення не позбавляє колишніх членів його сімї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення, крім випадків передбачених ч. 1 ст. 116 Житлового Кодексу України, а [PERSON] не надав доказів на підтвердження обставин, які б свідчили, що [PERSON] руйнує житлове приміщення чи використовує його не за призначенням. Представники відповідача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності та [PERSON], який діє на підставі договору про надання правої допомоги, проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що [PERSON] користуючись житловим приміщенням за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, комунальні платежі не сплачує, а [PERSON] за своїм матеріальним положенням не має можливості оплачувати електро- та водопостачання до будинку та винаймати житло, бо проживання в одному житловому приміщенні із [PERSON] не можливо. Вимоги за зустрічним позовом підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача АК «Харківобленерго» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] про зобовязання Харківського районного відділення «Харківенергозбут» відновити електропостачання за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, стосовно вирішення інших вимог за позовом та зустрічним позовом поклався на розсуд суду. В обґрунтування своїх заперечень пояснив, що Харківське районне відділення «Харківенергозбут» є неналежним відповідачем, оскільки є структурним підрозділом АК «Харківобленерго» без утворення юридичної особи. Крім того вказав, що вимога про зобовязання відновити електропостачання не ґрунтується на нормах закону, оскільки договір на постачання електроенергії за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, укладено з власником [PERSON] і за його ж заявою електропостачання до будинку було припинено, а даних про зміну власника вказаного домоволодіння енергопостачальнику не надано. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є співвласником житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38; що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в період з 1985 року до 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано; що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Вказані обставини визнані сторонами по справі, тому не потребують доказування. Судом також встановлено, що договір № 23957 про користування електричною енергією за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, укладено між енергопостачальником АК «Харківобленерго» та [PERSON]. 13 жовтня 2016 року [PERSON] подав до АК «Харківобленерго» заяву про відключення від енергопостачання належного йому будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38. Відповідно до протоколу № 24 засідання комісії інформаційноконсультативного відділу управління інформаційної політики та роботи зі споживачами АК «Харківобленерго» від 16 лютого 2017 року, при розгляді клопотання [PERSON] про не відключення будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, від електропостачання, порушення прав заявника з боку АК «Харківобленерго» не встановлено, а відключення будинку від мереж проведено на підставі заяви власника [PERSON] Позивач в якості доказів надала: рішення Апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року; акт від 01 серпня 2016 року складений депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про те, що за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, зареєстрована та проживає [PERSON], а [PERSON] зареєстрований у будинку, але з 2014 року не проживає; лист ХРДА на імя [PERSON]; лист Харківського РВЕ на імя [PERSON]; лист Харківського ВП ГУНП в Харківській області на імя [PERSON] Відповідач [PERSON] в якості доказів надав: договір від 26 листопада 1980 року дарування житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38; договір конкретного користування з уточненням ідеальних часток домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, укладений між [PERSON] та [PERSON]; витяг з державного реєстру правочинів; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38; акт від 18 березня 2017 року, складений депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про те, що за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, зареєстровані [PERSON], [PERSON] і на момент відвідування [PERSON] у будинку була відсутня; заяви [PERSON] до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, Комунального підприємства «Комуненерго», АК «Харківобленерго», Харківського ВП ГУНП в Харківській області; повідомлення, квитанції про сплату комунальних послуг; лист АК «Харківобленерго» на імя [PERSON]; лист Харківського ВП ГУНП в Харківській області на імя [PERSON] та висновки за заявою [PERSON]; витяг з кримінального провадження № 12017220430001150, відповідно до даних якого 05 червня 2017 року слідчим Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220430001150 внесено кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за заявою [PERSON] про те, що невстановлена особа проникла на територію дачного домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Високий, вулиця Тімірязєва, 38, де вчинила крадіжку особистого майна заявника. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Суд, аналізуючи комплексно та системно підстави звернення до суду та надані докази приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобовязання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: Харківська область Харківський район смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, тому що обраний позивачем спосіб захисту її прав не передбачений нормами діючого законодавства, оскільки особа не може бути обмежена у своїх діях, без посилання на конкретну дію, а посилання «не чинити перешкоди в користуванні» має широке тлумачення змісту, що є недопустимим, бо порушує права відповідача, а відповідно до п. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб, тому на підставі ч. 3 ст. 16 ЦК України суд відмовляє позивачу в задоволенні вказаної вимоги, що є також підставою для відмови в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки суду не надано доказів на підтвердження вчинення з боку [PERSON] дій що порушують права [PERSON], а подавати заяви до організацій що надають комунальні послуги є правом власника нерухомого майна. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про зобовязання АК «Харківобленерго» відновити електропостачання до будинку № 38 за адресою: Харківська область Харківський район смт. Високий, вулиця Тімірязєва та вимоги про заборону відключення будинку від енергопостачання. Правовідносини між енергопостачальними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами електроенергії регулюються нормами Закону України «Про електроенергетику», «Правилами користування електроенергією для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України N 1357, 26.07.1999 року. Правилами користування електроенергією для населення передбачено наступне: - пункт 3 передбачає, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією і укладається на три роки; - пункт 7 передбачає, що для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання. Таким чином, враховуючи, що позивач не є споживачем електроенергії в розумінні положень норм закону, що регулює правовідносини між Акціонерною компанією «Харківобленерго» як енергопостачальною організацією та фізичною особою, оскільки позивач не укладала з енергопостачальником договір про надання послуг електропостачання, а постачання електричної енергії до будинку припинено за заявою власника частини будинку, тому відсутні підстави вважати що має місце порушення прав позивача з боку АК «Харківобленерго» і суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про зобовязання підключити електропостачання до будинку, де проживає позивач та вимог про заборону відключення від енергопостачання. При цьому суд виходить з тих обставин, що право позивача користуватися електроенергією у будинку де вона проживає є похідним від її правовідносин з власником будинку, а сам факт проживання позивача на законних підставах у належному відповідачу будинку не є передбаченою законом підставою для відновлення електропостачання за відсутності на це згоди власника будинку з яким укладено договір про надання послуг. При цьому суд також звертає увагу на те, що вимоги про відновлення електропостачання позивач висуває до Харківського районного відділення «Харківенергозбут», яке не є юридичною особою, а відповідачем зазначає АК «Харківобленерго», але вимог не висуває. Також суд відмовляє в задоволенні вимог про визнання за [PERSON] права користування будинком за адресою: Харківська область Харківський район смт. Високий, вулиця Тімірязєва, 38, оскільки за цією адресою у встановленому законом порядку зареєстроване її місце проживання, вона в цьому будинку проживає і користується ним, що не потребує ухвалення рішення суду. За вказаних обставин суд повністю відмовляє позивачу [PERSON] в задоволенні позову за недоведеністю та безпідставністю вимог. Стосовно вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2. ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 3 ст. 168 Житлового Кодексу України, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ? частини спірного житлового приміщення і має право вимагати усунення перешкод в користуванні належною йому власністю у будь який встановлений діючим законодавством спосіб, в тому числі і шляхом виселення відповідача за зустрічним позовом із житлового будинку, але враховуючи, що [PERSON] не надав доказів про те, що він за три місяці попередив відповідача [PERSON] про необхідність звільнити житлове приміщення, на кшталт: повідомлення через нотаріуса, через орган місцевого самоврядування та інше, суд відмовляє в задоволенні вимог [PERSON] за зустрічним позовом про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область Харківський район смт. Високий, вулиця Тімірязєва, будинок 38, за їх безпідставністю та недоведеністю, що не позбавляє позивача [PERSON] права повторно звернутися до суду з позовом після виконання вимог діючого житлового законодавства.

Outcome: dismissed