overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебувають в шлюбі, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини його заробітку. Позивач свою вимогу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву, погодився на розгляд справи в його відсутність. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обовязку утримувати неповнолітніх дітей та дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глав 9,15 СК України . Сторони перебувають в шлюбі, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні позивача. Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Ст.84 СК України передбачає право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобовязаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини та дружини, тому позовні вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебувають в шлюбі, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач свою вимогу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву, погодився на розгляд справи в його відсутність. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України . Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні позивача. Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога позивачки щодо стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебувають в шлюбі, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільно не проживають, дитина проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач свою вимогу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву, погодився на розгляд справи в його відсутність. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обовязку утримувати неповнолітніх дітей, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України . Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні позивача. Відповідач працездатного віку, працює, інших утриманців не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобовязаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога позивачки щодо стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебувають в шлюбі, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільно не проживають, дитина проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та судові витрати. Позивач свою вимогу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, заявив про розгляд справи в його відсутність. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України . Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні позивача. Відповідач працездатного віку, працює, інших утриманців не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога позивачки щодо стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебувають в шлюбі, мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO], який в даний час проживає з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання як дружини та утримання дитини не надає, проживає періодично окремо від родини, із-за чого ставить їх в тяжке матеріальне становище. Відповідач працює, але місце роботи їй не відомо, отримує заробітну плату, розмір якої позивачці невідомий, тому вважає, що він може надавати допомогу на утримання дитини та її як дружини. В даний час позивач не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 2500 гривень щомісяца до досягнення сином [PERSON] [INFO] трьох років. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, обов'язку подружжя по утриманню, які регулюються нормами сімейного законодавства, а саме положеннями\~глави 9,15 СК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.80 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Стаття 84 СУ України передбачає право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач має можливість та зобовязаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога позивачки щодо стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебувають в шлюбі, мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Проживають спільно, діти проживають з ними, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач свою вимогу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, свої заперечення не надав, клопотань про відкладення судового розгляду не заявив. За таких обставин суд розглянув справу заочно у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обовязку утримувати неповнолітніх дітей, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України. Сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобовязаний надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей, тому позовна вимога позивачки щодо стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що постановою відділу ДВС Коростенського МРУЮ від 01.04.2005 року на належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] було накладено арешт. Нею було зясовано, що арешт відповідачем було накладено під час виконання рішення Господарського суду Житомирської області по справі №9/3158 від 11.01.2005 року. Боржником по вказаній справі вона не являється, оскільки має інший ідентифікаційний номер, ніж боржник [PERSON] у вказаній справі. На звернення до відповідача про скасування постанови від 01.04.2005 року їй було відмовлено. Безпідставно накладений арешт перешкоджає в реалізації належних їй прав власника. Посилаючись на положення ст.391 ЦК України, просила припинити обтяження її прав на нерухому майно, зняти арешт і заборону відчуження квартини №7 будинку №20 по вул.Каштановій м.Коростень. Позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача при вирішенні спору покладається на рішення суду, проти позовних вимог не заперечила. Третя особа [PERSON], проти позовних вимог не заперечила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.01.2005 року з приватного підприємця [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь ТОВ «Плюс-Сервіс» було стягнуто 1139,86 грн.. На виконання вказаного рішення постановою державного виконавця ВДВС Коростенського МРУЮ від 01.04.2005 року було накладено арешт та заборону на відчуження квартири [ADDRESS], що належить [PERSON]. Відповідно до договору дарування від 06.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі №7686, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], а не [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка є боржником у виконавчому провадженні з виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 11.01.2005 року по справі №9/3158. Враховуючи, що позивач не являється боржником у виконавчому провадженні з виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 11.01.2005 року по справі №9/3158, накладення відповідачем арешту на належне їй майно є незаконним. В добровільному порядку поновити права позивача відповідач відмовився. Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] ніким не оспорюється, спір щодо належності їй такого майна відсутній. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.60,ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що безпідставно накладений відповідачем арешт на майно позивача створює перешкоди в реалізації її права на розпорядження належним позивачеві майном, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем. 02.06.2015 року в них народилась дитина [PERSON]. Запис про батька в актовому записі про народження було вчинено відповідно до ст.135 ч.1 СК України, оскільки відповідач батьком дитини себе не визнав. Просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON]. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити. Пояснила, що тривалий час зустрічалась з відповідачем, певний час вони проживали разом. Вона завагітніла та народила доньку. Після народження дитини відповідач фактично визнавав себе батьком, перевідував дитину, надавав їй допомогу, однак визнати її юридично відмовився. Йому відомо про те, що справа вирішується судом та була призначена генетична експертиза, однак під час розмови з нею заявив, що прибути до експертної установи та до суду він не бажає. Ім'я та по батькові батька дитини нею записано відповідно до імені та по батькові відповідача, оскільки він є батьком дитини. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не заявив, заперечень не подав. За таких обставин за згодою позивача судовий розгляд проведено заочно. Вислухавши пояснення позивача та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 02.06.2015 року народилась [PERSON], батьком якої зі слів позивача записаний [PERSON]. Сторони в шлюбі між собою не перебували, позивач не перебувала і в іншому шлюбі. Дані про імя та по батькові відповідача збігаються з такими ж даними особи, яка записана батьком дитини. Для підтвердження кровного споріднення дитини та відповідача за клопотанням позивача судом була призначена судова генетична експертиза, яка проведена не була через неприбуття відповідача до експертної установи. Позивач двічі забезпечувала прибуття дитини для відібрання зразків, однак відповідач від відібрання таких зразків ухилився, хоча про час та місце їх відібрання був належним чином повідомлений, його примусова доставка до експертної установи виконана не була через відсутність відповідача за місцем проживання. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач доклала можливих зусиль для доведення походження її дитини від відповідача, однак відповідач від проходження експертизи, яка могла б підтвердити чи спростувати доводи позивача, ухилився та доводи позивача про своє батьківство не спростував. Згідно ст.128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю дитини. Враховуючи, що відповідачем не спростовано походження від нього дитини позивача, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що проживають з відповідачем без реєстрації шлюбу, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач свою вимогу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву, погодився на розгляд справи в його відсутність. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обовязку утримувати неповнолітніх дітей, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України . Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні позивача. Відповідач працездатного віку, працює, інших утриманців не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобовязаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога позивачки щодо стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2018 року (справа №279/5395/18) з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.11.2018 року і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач аліменти не сплачує, утворив заборгованість станом на 01.03.2021 року в сумі 68308,00 грн.. Просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 16 листопада 2018 року по 01.03.2021 року в сумі 68308,00 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~ Відповідач належним\~чином повідомлявся\~про судовий\~розгляд справи\~(направлення\~судових повісток\~за місцем\~проживання,\~розміщення оголошення\~на сайті\~суду),\~відзив на\~позов та\~інших заяв\~не подав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2018 року у справі №279/5395/18 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 16.11.2018 року і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість за період з 16 листопада 2018 року по 01.03.2021 року в розмірі 68308,00 грн.. Згідно ст.196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів відповідач не заявив. Суд при проведенні розрахунку пені встановив, що обрахована позивачем сума перевищує 100%\~заборгованості по\~аліментах в\~період грудня\~2020\~р.\~-\~лютого 2021\~р..\~Розмір пені,\~що підлягає\~стягненню з\~відповідача \~становить 62571,51 гривень.\~ Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, позов підлягає частковому задоволенню. \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.10.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач вчасно аліменти на утримання дитини не сплачував, утворив заборгованість станом на 30.04.2018 року в сумі 44109,37 грн.. Просила стягнути неустойку за невчасну сплату аліментів в період з вересня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 1345,90 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.10.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2009 року. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, утворив заборгованість станом на 01.05.2018 року в розмірі 44109,37 грн.. Проведений позивачем розрахунок щодо розміру пені за невчасну сплату аліментів відповідач не оспорив, про відсутність вини у невчасній сплаті аліментів не заявив. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, відповідач не оспорює правильність проведеного розрахунку, позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved