Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 20.08.2016 по 28.09.2020 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Від шлюбу мають четверо дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , та синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Відповідач належним чином не виконує свої обов`язки щодо матеріального забезпечення дітей, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований, інших утриманців не має, є працездатною особою. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 2000 грн. на кожну дитину до їх повноліття. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2020 року призначено судове засідання з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву, відповідно до якої, позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі по 1300 грн. щомісячно на кожну дитину, а розгляд справи просив здійснювати у його відсутність. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку. Позивач та відповідач є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.6-9). Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.09.2020 р., яке набрало законної сили, розірвано шлюб між сторонами. Неповнолітніх дітей залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем і вказана обставина сторона не заперечується. Позивач [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Згідно частин 8, 9 ст.7\~Сімейного кодексу\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своєї дитини, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про\~державний бюджет\~України на\~2020р.» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; За вимогами ч.3 ст.181\~СК України оскільки діти проживають з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати в твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184). При визначенні розміру аліментів суд враховує наступне. Позивач здійснює догляд за дітьми, відповідач за віком є працездатним, офіційно працевлаштований, інвалідом не являється, законом на відповідача покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дітей. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний гарантований розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів в сумі 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, які просить стягнути з відповідача, оскільки позивач не надала суду доказів про розмір витрат, які вона несе на утримання дітей, а також даних про свої доходи. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на їх утримання в такому розмірі, а також і даних щодо доходу відповідача. Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1300,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на дітей відповідає вимогам виваженості та справедливості, а також і такий розмір визнається відмовідачем. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141\~Цивільного процесуального\~кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави . В зв`язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 840,80 грн. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.191\~СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 15.10.2020. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial