Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та збільшити розмір стягнутих з відповідача за рішенням суду розмір аліментів, враховуючи, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позов обґрунтовано тим, що з 11.01.2014 року вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Під час пологів дитина отримала гіпоксично-травматичні ушкодження центральної нервової системи, яка загрожувала життю малюка. Після проведення реанімаційних заходів малюк перебував у реанімації, вона зателефонувала відповідачу, але він відповів, що у нього важливі справи. За час перебування у пологовому будинку відповідач надав їй лише 400 грн., з пологового будинку її не забрав, лише телефонував. Через три тижні, після переведення її та дитини до обласної дитячої лікарні, вони зустрілись, вона намагалась налагодити стосунки, але відповідач повідомив, що має намір розлучитись. При народженні синові встановили інвалідність з дитинства з діагнозом: церебральний параліч, змішаний тетрапарез з переважним ураженням ніг зі стійкими руховими порушеннями. Її прохання про надання матеріальної допомоги відповідач залишив поза увагою і вона звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів. Матеріально їй допомагали мама та родичі. Рішенням суду було встановлено розмір аліментів ј частина заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. На рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу, але рішення залишено без змін. На протязі 2014 року відповідач не телефонував, до дитини не приїздив і в березні 2015 року вона звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 11.06.2015 року шлюб між ними розірвано. В березні 2015 року на її адресу прийшло письмове повідомленні зі служби у справах дітей про те, що відповідач звернувся до служби про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. На засіданні комісії відповідач її ображав, але йому не було відомо навіть діагноз дитини. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23.03.2015 року відповідачу визначено порядок участі у спілкуванні з дитиною, а саме: щонеділі з 13.00 до 15.00 в присутності матері і 08.03.2015 року відповідач приїхав на зустріч зі спортивним костюмом для дитини і подарунком для дитини від тітки. Він ще раз з'явився на зустріч до дитини, але заявив, що не може спілкуватись з дитиною, йому важко і соромно, що дитина інвалід. Більше до дитини він не приїздив. В 2016 році перестали надходити аліменти на дитину і вона дізналась, що відповідач звільнився з роботи. В 2017 році необхідно було поїхати на лікування дитини за кордон, вона звернулась до відповідача на надання дозволу, але відповідач заявив, що йому ніколи. На зустріч до нотаріуса він не з'явися. Своїм знайомим він говорив, що дитина померла. Зазначає, що відповідач не цікавиться життям сина, відповідача не хвилює його матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток дитини, утриманням дитини займається лише вона, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавствапросить позов задовольнити. В судовому засіданні 21.03.2019 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити. Позивач пояснила, що матеріально їй допомагає мама, відповідач жодним чином не спілкується з нею та дитиною, на визначені службою у справах дітей дні, відповідач не з'являється, про що свідчать численні акти, уникає зустрічей з нею, заявив, що йому соромно, що у нього дитина інвалід. В судове засідання, призначене на 04.04.2019 року позивач не з'явилась, повідомлена про час та місце слухання справи, надала клопотання про розгляд справи без її участі та підтримання позову. Представник позивача в судовому засіданні та виступі в дебатах підтримав позов, посилаючись на викладені в ньому обставини та пояснення сторін в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, надав суду відзив на позов, в якому зазначає про недоцільність позбавлення його батьківських прав. Представник третьої в судовому засіданні 21.03.2019 року пояснила, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків і позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним. На засіданні комісії багато членів комісії є односельцями, знають відповідача, але навіть не знали, що у нього є дитина. В судове засідання, призначене на 04.04.2019 року представник третьої особи не з'явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі та підтримання позову. Суд, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, виступ в дебатах представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.01.2014 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.06.2015 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 01.04.2014 року, актовий запис № 577. Дитина має статус дитини-інваліда з дитинства та проживає і перебуває на утриманні матері. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2014 року з відповідача на утримання дитини на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина і виконавчий лист перебуває на виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області. Як вбачається з довідки-розрахунку Фортечноговідділу державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області за № 30744 від 19.06.2018 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача, зокрема станом на 01.06.2018 року заборгованість становила 51 764,45 грн. Компаніївським районним відділом ДВС ГТУЮ, в Кіровоградській області 19.11.2018 року надано розрахунок заборгованості відповідача, який по 01.11.2018 року становить 88 491,67 грн. разом зі штрафом за несплату аліментів в розмірі 29 497,22 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 156 від 23.03.2015 року визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з його малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], а саме: щонеділі з 13.00 до 15.00 в присутності матері дитини в м. Кіровограді. Як вбачається з актів про відсутність [PERSON] у визначеному рішенням Виконкому Кіровоградської міської ради № 156 від 23.03.2015 року місті та час [PERSON] був відсутній за адресою [ADDRESS]. Акти в кількості 35 шт. приєднані до матеріалів справи за 2015 рік. Факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків підтверджується в судовому засіданні довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів [PERSON], виданою Компаніївським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області № 1001 від 15.11.2018 року, відповідно до якої заборгованість відповідача п сплаті аліментів на утримання дитини становить 59 316,95 грн., письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Рішенням засіданні виконавчого комітету Компаніївської селищної ради № 203 від 09.11.2018 року затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Компаніївської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до вказаного висновку [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться долею сина, його життям, станом здоров'я, виконавчий комітет Компаніївської селищної ради вирішив затвердити висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав. При вирішенні даного позову судом враховуються вищезазначені обставини, норми ст. 164 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», свідоме ухилення відповідача від спілкування з дитиною, а тому суд вважає, що в судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав знайшли своє підтвердження, обґрунтовані доказами і підлягають задоволенню. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з вимогами ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Вказане кореспондується положеннями правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.2014 року, яка враховується судом, якою визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до ст. вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, який стягується на дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а статтями 11, 12 вказаного Закону передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Якщо платник аліментів не має доходу взагалі, розмір аліментів обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, її вік; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: те, що відповідач не має інших виплат по виконавчим документам. Враховуючи викладене позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів також підлягають задоволенню. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в сумі сплаченого нею судового збору 704,80 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав та 768,40 грн. на користь держави щодо позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: approved