Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, мотивуючи свій позов тим, що 08.104.2014 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № SAMDN86000742780810 та отримано кредит в сумі 6\~000 грн. Даний договір є споживчим кредитом. В період з жовтня 2014 року по лютий 2016 року вона справно сплачувала кредит щомісячно, але в 2016 році потрапила у скрутне фінансове становище, вона є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, почались проблеми зі здоров»ям і на лікування витрачаються значні кошти, не мала змоги сплачувати кредитні зобов»язання. Неодноразово зверталась до відповідача з проханням змінити процентну ставку, пролонгувати виплати та зменшити платежі за кредитом, але в її проханні відмовлено. На її мобільний телефон та за адресою місця проживання почали надходити листи з сумами заборгованості, на даний час вона складає 42 190 грн. На даний час вона не відмовляється сплачувати заборгованість і їй відомо, що деякі банківські установи ідуть на зустріч своїм позичальникам і реструктуризують заборгованість, списують відмотки, пені, комісії і штрафи, а тому вважаючи, що її права порушені в розумінні Закону України «Про захист прав споживача», просить зобов»язати відповідача списати всі відсотки, штрафи, пені, нараховані їй за кредитним договором; зменшити до якнайменшої відсоткової ставки користування кредитом та пролонгувати строк дії вказаного кредитного договору до 08.10.2020 року і встановити новий графік погашення нею кредитної заборгованості. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені нею в позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.10.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № SAMDN86000742780810 та отримано кредит в сумі 6\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт отримання позивачкою зазначених коштів підтверджується в суді її поясненнями. Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень атів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на норми п.12 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якого кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, яка здійснюється шляхом надання позичальникам відстрочки сплати суми основного боргу за договорами про надання споживчого кредиту на строк не більше трьох років; продовження строку договору про надання споживчого кредиту з урахуванням обмежень, що діють у банках, та обставин щодо фінансового стану позичальника; зміни механізму нарахування відсотків таким чином, щоб частина щомісячних платежів з обслуговування кредитів не перевищувала 35 відсотків сукупного місячного доходу сім»ї; поділу існуючого кредитного зобов»язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на зобов»язання, забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту та зобов»язання, не забезпечене іпотекою, у розмірі різниці залишку кредиту в гривнях за курсом на момент реструктуризації та залишку кредиту в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту, яке повністю виконується в кінці строку договору про надання споживчого кредиту. Банк має право за реструктуризованими згідно із цією частиною договорами звільнити позичальника від сплати будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитних договорів, що виникли до дати такої реструктуризації. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивач не зверталась до банку щодо реструктуризації суми заборгованості, що виникла за укладеним з позивачем договором. В свою чергу, позивач не надала суду доказів звернення до установи банку з відповідною заявою щодо реструктуризації суми заборгованості за договором, укладеним з нею. Відповідно до вимог ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, положення статей 627, 634, 638, 651 ЦК України, закону України «Про захист прав споживача», позовні вимоги щодо списання відсотків, штрафів, пені, нараховані їй за кредитним договором; зменшення до якнайменшої відсоткової ставки користування кредитом та пролонгування строку дії вказаного кредитного договору до 08.10.2020 року і встановлення нового графіку погашення позивачем кредитної заборгованості не підлягають задоволенню. Позивачеві роз»яснено право звернутись з відповідною заявою до установи банку та вирішити дане питання у встановленому законодавством порядку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: dismissed