Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 30 липня 2010 року, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що подружжя останні роки не можуть проживати як сім'я, шлюбні відносини фактично припинилися. Відповідач добровільно матеріально не забезпечує сина, чим ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримала позов в повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом в повідомленні про вручення рекомендованого листа. /а.с. 16/. Причини неявки до суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення згідно ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.07.2010 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1010. /а.с. 8/. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають з жовтня 2013 року. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обов'язку визначаються за домовленістю між батьками. Домовленість сторін щодо виконання цього обов'язку відсутня. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який становить 1032,00 грн. Враховуючи, що неповнолітня дитина проживає з матір'ю, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, працює, проте має мінливий не регулярний дохід, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. та на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 230 грн. 00 коп.

Outcome: approved