Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Володимир-Волинського міського суду від 27.09.2013 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні щодо позивача злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Також стягнуто на користь позивача 18739 грн. 62 коп. майнової шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди. Позивач зазначає, що у зв»язку із отриманими травмами внаслідок злочинних дій відповідача, після ухвалення вироку він продовжує лікуватись. Майнова шкода становить 20 184 грн. 79 коп. з яких: 13724 грн. 79 коп. на придбання ліків; 300 грн. оплата донорам; 10000 грн. витрати на бензин для поїздок в лікарню; 70 грн. витрат за проходження ультразвукової діагностики; 90 грн. витрат за мікроендоскопію внутрішніх органів; 5000 грн. витрат на посилене харчування. Просить стягнути із відповідача на його користь 20 184 грн. 79 коп. майнової шкоди та 450 грн. витрат на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з»явився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про дату, час, місце проведення судового розгляду, подав заперечення в якому просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що під час побутового конфлікту [PERSON] 15.08.2013 р. умисно наніс удар кухонним ножем в ділянку живота [PERSON], внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням шлунку та кишківника та розвитком гемарогічного шоку, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.09.2013 р. [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні щодо [PERSON] злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Також задоволено цивільний позов і стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] 18739 грн. 62 коп. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Судом встановлено, що [PERSON] неправомірними діями завдав шкоди здоров»ю [PERSON], котра перебуває у прямому причинному зв»язку із неправомірними діями [PERSON] Дана обставина встановлена під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та підтверджується вироком Володимир-Волинського міського суду від 27.09.2013 р. Оскільки [PERSON] завдав шкоди здоров»ю [PERSON], тому в контексті ч.1 ст. 1195 ЦК України зобов»язаний відшкодувати [PERSON] додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду. З матеріалів справи встановлено, [PERSON] у зв»язку з травмою отриманою внаслідок протиправних дій [PERSON], після ухвалення вироку від 27.09.2013 р. продовжує лікування та з 30.10.2013 р. по 15.11.2013 р. перебував на лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що відповідачем йому заподіяна майнова шкода у розмірі 20 184 грн. 79 коп., котра складається з: 13724 грн. 79 коп. витрат на придбання ліків; 300 грн. витрат на оплату донорам; 10000 грн. витрати на бензин для поїздок в лікарню; 70 грн. витрат за проходження ультразвукової діагностики; 90 грн. витрат за мікроендоскопію внутрішніх органів; 5000 грн. витрат на посилене харчування. . Проте суд не погоджується із даним розміром матеріальної шкоди, оскільки витрати, понесені з сплатою благодійних внесків 31.10.2013 р. у касу лікарні в розмірі 400 грн. не підлягають відшкодуванню, так як вони є добровільними. Крім того, наданий суду товарний чек від 27.09.2013 р. на суму 148 грн. 50 коп., 11.10.2013 р. №215 на суму 399 грн., 25.10.2013 р. №243 на суму 355 грн. 30 коп. не містить інформації про найменування придбаних ліків, їх кількість, а тому не підтверджують, що позивачем придбані саме ті медикаменти, які були йому призначені лікарем. Даний документи не є доказом того, що ці витрати були пов»язані із неправомірними діями відповідача та з ушкодженням здоров»я позивача. Водночас, позивач просить стягнути із відповідача 300 грн. витрат на оплату донорам, 1000 грн. витрат на бензин для поїздок в лікарню, 70 грн. витрат за проходження ультразвукової діагностики, 90 грн. витрат за мікроендоскопію внутрішніх органів та 5000 грн. на спеціальне харчування. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач на підтвердження даних витрат не надав суду жодного належного та допустимого доказу (фіскальних, товарних чеків), тому дана обставина є не доведеною, в зв»язку з чим ці витрати не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що після ухвалення вироку 27.09.2013 р. позивач поніс додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків та посиленого харчування в розмірі 12111 грн. 99 коп., що підтверджується фіскальними чеками на придбання лікарських засобів, котрі є належними та допустимими доказами, а також листками призначення лікувального закладу, з яких вбачається, що потерпілому [PERSON] було призначено саме ті ліки, які зазначені у фіскальних чеках. Отже, позивачем доведено, що в результаті неправомірних дій [PERSON] йому спричинена матеріальна шкода, яка полягає у витратах на лікування в розмірі 12111 грн. 99 коп., котра не спростована жодними належними на допустимими доказами зі сторони відповідача, тому підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Крім того є безпідставним покликання відповідача у запереченнях на відсутність висновку лікарської експертизи, котрий передбачає ч.2 ст. 1202 ЦК України, як на підставу відмови у задоволенні позову, оскільки дана норма не може бути застосована до цих правовідносин, так як позивач не просить стягнення додаткових витрат наперед в порядку ст. 1202 ЦК України і позов заявлений з підстав стягнення матеріальної шкоди згідно ст. 1166, 1195 ЦК України, котрі не передбачають наявність такого висновку. Оскільки позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 450 грн., котрі документально підтверджуються договором про надання правової допомоги, розрахунком витрат та квитанцією, однак беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, тому згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує позивачеві судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 270 грн. Оцінивши всі докази в сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними у розмірі 12111 грн. 99 коп., тому позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial