Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської міської ради Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вона до 2 жовтня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Стверджує, що вона з дитиною в період літніх канікул бажає поїхати на відпочинок до Російської Федерації для відвідування родичів, для чого необхідний дозвіл відповідача. Зазначає, що відповідач в останній час уникає зустрічі з нею, не відповідає на телефонні дзвінки, їй не відомо де він проживає. Просить суд визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього [PERSON], [INFO], безпідставною; надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], в Російську Федерацію строком на один рік у супроводі матері - [PERSON], без згоди батька - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 4 липня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Представник третьої особа в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти позову. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 14 жовтня 2014 року, про що свідчить відмітка в паспорті позивача (а.с.5 на звороті) та рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 жовтня 2014 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8), який проживає та зареєстрований з матір'ю (а.с.10). Позивач посилається на те, що у місті Хабаровськ Російської Федерації проживає її рідня, племінник її матері - [PERSON], та вона має намір відвідати родичів і відпочити, гостюючи у них, разом із сином. Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами є, серед іншого, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 цього Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. Пунктами 3-4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 передбачено, зокрема, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Окрім того, ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Розглядаючи позовну вимогу про визнання безпідставною відмови відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього [PERSON], [INFO], суд зауважує, що такий спосіб захисту не передбачений Цивільним кодексом України. Крім того, відсутність згоди, якою обґрунтовує свої вимоги позивач, та наявність відмови є по своїй суті різними обставинами. Відтак, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, надавши відповідний дозвіл на виїзд дитини в Російську Федерацію у супроводі матері строком на 1 рік.

Outcome: partial