Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Спірна двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON], на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12 червня 2008 року,отриманого згідно розпорядження Органу приватизації Оболонського району м.Києва № 331 від 12.06.2008 року. 23 липня 2011 року позивач зареєструвала шлюб з відпо відачем по справі [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. 24 червня 2010 року відповідач [PERSON], зі згоди позивача,був зареє стрований в спірній квартирі №102 та проживав в ній. 22 жовт ня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний у відділі реєстрації актів цивільного стану Обо лонського районного управління юстиції м.Києва. Однак ще до розірвання шлюбу, а саме 1 серпня 2012 року, відповідач [PERSON] забрав всі свої речі та переїхав від позивача на постійне проживання до іншого житлового приміщення. Тобто. Фактично з 1 серпня 2012 року відповідач [PERSON] не цікавиться спірною квартирою №102, не проживає в ній, не несе витрат по оплаті комунальних та інших послуг, тому позивач і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Також позивач зазначила, що будь-яких перешкод відповідачу в користуванні спірною квартирою не створювалося. У судове засідання позивач не з'явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримуює, просить їх задовольнити, та що не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом подання оголошення у пресі, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.06.2008 року керівником органу приватизації А.Р.Клявін, згідно розпорядження №3331 від 12.06.2008, квартира [ADDRESS] належить позивачу (а.с.10). Згідно довідки форми №3 від 18.07.2014 року, наявної в матеріалах справи, позивач та відповідач, зареєстровані в квартирі [ADDRESS] належить позивачу (а.с.9). Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартир, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач в позовній заяві зазначила, що вона розірвала шлюб з відповідачем 22.10.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Також позивач зазначила, що фактично відповідач не проживає в її квартирі вже більше двох років, а саме з 01.08.2012 року. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач в спірній квартирі не проживає тривалий час, та не надав жодного належного та допустимого доказу у спростування даного твердження, суд вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України [PERSON], втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ст.ст.72, 150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved