Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: 1) поділити спільне сумісне майно подружжя відповідно до рівних часток, а саме: виділити і визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спільного банківського вкладу (депозиту), в порядку розподілу спільного майна подружжя, а саме грошових сум (вкладів), включаючи нараховані відсотки, розміщених на депозитному рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] , на підставі договору від 03.08.2018 року № SAMDNWFD0072019994901 вклад «Стандарт» срочний, у загальному розмірі 10 000,00 USD (десять тисяч доларів США), що відповідно становить 5 000,00 USD (п`ять тисяч доларів США); виділити і визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спільного банківського вкладу (депозиту), в порядку розподілу спільного майна подружжя, а саме грошових сум (вкладів), включаючи відсотки, розміщених на депозитному рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його ім`я, на підставі договору від 03.08.2018 p. № SAMDNWFD0072019994901 вклад «Стандарт» срочний, у загальному розмірі 10 000,00 USD (десять тисяч доларів), що відповідно становить 5 000,00 USD (п`ять тисяч доларів США) 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по оплаті судового збору у розмірі 1404,24 гривень. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 21.09.1986 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя одразу не склалося і рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.11.1989 року шлюб було розірвано. 20.09.1991 року вони вдруге зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними погіршились, витрачав гроші на шкоду інтересам сім`ї, обмежуючи сім`ю та їх доньку в коштах, які необхідні для навчання останньої та придбання житла, оскільки власного житла вони не мають і проживають у гуртожитку. Позивач переконалась, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї стало неможливим, тому звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Вказує, що за час перебування у шлюбі сторонами набуте майно, зокрема грошові кошти, які розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я відповідача [PERSON] у іноземній валюті в розмірі 10 000,00 USD (десять тисяч доларів США), на підставі договору від 03.08.2018 року № SAMDNWFD0072019994901 вклад «Стандарт» срочний на 6 місяців, по 03.02.2019 року включно під 2,75 відсотків річних. Попри всі намагання позивача і пропозиції у добровільному порядку домовитися про поділ спільного майна сторонам не вдалося, тому вона змушена звертатися до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.10.2018 року [PERSON] , відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. 14.11.2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у позові в повному обсязі та зазначає, що у квітні 2018 року йому, як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 400000 грн., передбачену постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, віськовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Частину коштів він витратив на лікування, для проживання його та членів сім`ї, а кошти в сумі 272000,00 грн. поклав на депозитний рахунок. Вважає, що вищевказані кошти не можуть рахуватись спільною сумісною власністю (а.сп.37-39). 19.07.2019 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить задовольнити позов у повному обсязі, також, зазначає, що отримана грошова допомога відповідача відноситься до інших доходів одержаних одним із подружжя та відповідач витрачав вказані кошти на шкоду інтересам сім`ї (а.сп.53-54). Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 серпня 2020 року, справу після повторного автоматизованого розподілу прийнято до провадження судді Збаражського А.М., визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Ухвалою від 27.10.2021 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день час та місце розгляду справи. 25.11.2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позивач просить суд, розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.сп.97). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] повністю заперечив проти позовних вимог та просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши представника відповідача, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони з 20.09.1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 20.09.1991 року (а.сп.9). Відповідно до копії договору № SAMDNWFD0072019994901 від 03.08.2018 року, на ім`я [PERSON] відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», сума вкладу 10 000,00 USD (десять тисяч доларів США), вклад «Стандарт» срочний на 6 місяців по 03.02.2019 включно, на суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 2,75 відсотків річних. (а.сп.16-17, 23-25). [PERSON] безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] , виданої 13.07.2018 №4914 (а.сп.42). Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №025493 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, пов`язана із захистом Батьківщини. Відповідно до копії довідки військової частини [NUMBER] від 09.11.2018 року № 4232, сержанту [PERSON] , який є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у військовій частині [NUMBER] йому виплачувалася одноразова грошова допомога в сумі 400\~000, 00 (чотириста тисяч) грн.. 00 коп., передбачена постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на навчанні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (а.сп.40). У\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Відповідно до частини другої\~статті 61 СК України,\~об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Доводи відповідача про те, що виплачена йому одноразова грошова допомога не може рахуватись спільною сумісною власністю, спростовується наступним. Так, відповідачем під час перебування в шлюбі з позивачем було відкрито депозитний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» в іноземній валюті та покладено кошти в сумі 10 000,00 USD (десять тисяч доларів США) в серпні 2018 року, тоді як одноразову грошову допомогу, зі змісту відзиву на позовну заяву, він отримав у валюті гривня (400000,00 грн) у квітні 2018 року. Доказів того, що відповідач поклав на валютний депозитний рахунок банку кошти, отримані ним саме як одноразова грошова допомога, суду не надано та такі відсутні в матеріалах справи. Також, суд враховує, що від часу отримання одноразової допомоги відповідачем до моменту відкриття депозитного рахунку пройшов тривалий проміжок часу чотири місяці. Крім того, згідно з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 14-351цс18, одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена\~статтею 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відноситься до соціальних виплат. Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~передбачено, що одноразова грошова допомога у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Оскільки одноразова грошова допомога у розмірі 400 000 грн отримана відповідачем під час перебування сторін у шлюбі, а тому ці кошти є спільним сумісним майном подружжя та підлягають поділу між сторонами. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від\~\~20\~листопада 2019\~рокуу справі № 725/6543/18 (провадження № 61-15071св19). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поділ спільного сумісного майно подружжя, а саме: грошових сум (вкладів), включаючи нараховані відсотки, розміщені на депозитному рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] , на підставі договору від 03.08.2018 року, у загальному розмірі 10 000,00 USD, підлягають задоволенню, грошові кошти з нарахованими відсотками слід поділити між сторонами в рівних частках - по 5 000,00 USD кожному. Доводи відповідача не спростовують висновків суду, а тому судом відхиляються. На підставі\~статті 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1404,24 гривень.

Outcome: approved