Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з наведеним позовом, у якому вказуючи на безпідставність реєстрації місця проживання відповідача у приналежній їй квартирі, просила суд захистити її права як власника зазначеної квартири [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням такої квартири. Так позивач вказувала на те, що зазначена квартира належить їх на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №27 від 18.02.2016 року, який був укладений нею з відповідачем, у зв`язку з чим місце проживання відповідача було зареєстровано у встановленому законом порядку за зазначеною адресою. З тих пір відповідач у спірній квартирі на проживає, жодної участі у її утриманні чи експлуатації не приймає, та його місце знаходження позивачу не відомо. З викладених обставин позивач зауважувала про те, що відповідач, по при покладений на нього законодавством обов`язок з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] на знявся, а тому позивач просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала до суду заяву відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку статті 169 ЦПК України за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне: На вирішенні суду перебуває цивільна справа за вимогами про захист прав власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів безстороннім та належним судом, утвореним відповідно до закону. Звертаючись до суду за захистом свого права позивач самостійно обирає спосіб захисту його права та інтересу. Цивільно-правові відносини, що виникають у зв`язку з порушенням права власності позивача врегульовані положеннями ст. 317, 319,386, 391 ЦК України, за якими визначено, що власнику належать права володіння користування та розпорядження приналежним йому майном на власний розсуд. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна №27 від 18.02.2016 року (а.с.5) Відповідно до довідки (виписка з домової книги) виданої ЖБК «Жовтневий-17» 18.07.2016 року (а.с.7) та довідки Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.08.2016 року (а.с. 14), наданої на запит суду, відповідач зареєстрований у спірному житловому приміщенні. Відповідно до Письмових пояснень, що було складено Головою правління ЖБК «Жовтневий - 17», відповідач, [PERSON], у квартирі [ADDRESS] не проживає на протязі останніх двох років. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення. Відповідно до ст. 72 ЖК України, особа що відсутня за місцем реєстрації понад 6 місяців втрачає права користування житловим приміщенням в якому вона була зареєстрована. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved