Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Богданівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, [PERSON] про визнання права власності на ? частину будинку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частина житлового будинку [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Після смерті батька, вступила в фактичне володіння та управління будинком, користуючись ним та присадибною ділянкою. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець померлого, отримала відмову від нотаріуса в отриманні свідоцтва про право на спадщину та роз'яснення, відповідно до якого видати свідоцтво про право на спадщину на даний час не можливо в зв'язку не проведенням первинної реєстрації та відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок, які б могли підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Просить суд визнати право власності на ? частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала суду письмову заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача - Богданівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої визнав вимоги позову та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. За життя [PERSON] належав будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою виконкому Богданівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області №348/02-23.3 від 03.03.2015 року, відповідно запису в по господарській книзі, [PERSON], [INFO], побудував у 1975 році будинок по [ADDRESS] і був його власником до 1987 року. При розподілі майна ? частина будинку перейшла його дружині [PERSON].(а.с.6). Згідно з довідкою виконкому Богданівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, [PERSON], дійсно на день смерті, [INFO] був зареєстрований з 1975 року в [ADDRESS], а фактично проживав за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті з [PERSON] була зареєстрована і проживала його дочка [PERSON], [INFO], яка мешкає за зазначеною адресою з 1983 року. Заповіт від імені [PERSON] Богданівською сільською радою не посвідчувався (а.с.12). З роз'яснень Знам'янського державного районного нотаріуса вбачається, що [PERSON] не можливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю у спадковій справі №67/2008 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності та належності майна спадкодавцеві (а.с.13). З спадкової справи №67/2008 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], з заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] (а.с.29-30). Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ч.1 ст.58 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ч.1, ч.2 ст.5, ч.1 ст.328, ст.331, ст.1216, ст.1218 ЦК України та

Outcome: approved