Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 63041,86 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 26979,59 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 9343,22 грн.; заборгованості з пенею та комісією 17266,88 грн.;штрафу згідно умов генеральної угоди - 9452,17 грн. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], уклавши Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості від 13.02.2014 року шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 29274, 27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, не виконує належним чином зобовязання за ним, внаслідок чого станом на 21.02.2016р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він був не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за його відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 13 лютого 2014 року була дійсно укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої відповідач отримав терміновий кредит у сумі 29274,27 грн. на термін до 29.02.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі у сумі 29274,27 грн. зі сплатою відсотків 1,5% щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом, зі щомісячною сплатою заборгованості у сумі 1464,88 грн. Відповідач підписавши Генеральну угоду погодився із зазначеними у ній умовами. Згідно п. 2.1. Угоди відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за користування кредитом та інше. Суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 26979,59 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9343,22 грн. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке. Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводилась антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ №1275-р. від 02.12.2015р.). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 14 квітня 2014 року позивачем відповідачу не була нарахована пеня, тому її нарахування після зазначеної дати є незаконним. Умовами Генеральної угоди (див. п. 2.2) у випадку порушення позичальником строків погашення заборгованості, позичальник сплачує банку штраф у сумі 9452,17 грн. Зазначені штрафні санкції позивачем в порушення вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були нараховані відповідачу станом на 21 лютого 2016 року. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача на загальну суму 36322,81 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, враховуючи, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial