Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину, що з 21 травня 2005 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, а 30 червня 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування в шлюбі сторонами було придбано рухоме та нерухоме майно, яке є їх спільною сумісною власністю, а саме : автомобіль [NUMBER] вартістю 80000 грн., житловий будинок № 7 по вул. 2-га Цюрупинська в м. Херсоні зареєстрований на імя відповідача вартістю 25784 грн., земельну ділянку зареєстровану на імя відповідача , яка розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Білозерська, 52 вартістю 53775 грн., незакінчений будівництвом та не уведений в експлуатацію двоповерховий житловий будинок із огорожею по межі земельної ділянки розташованої за адресою: Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Білозерська, 52 вартістю 291979 грн., грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих на імя відповідача в ПАТ «Райффайзен банк [PERSON]» в сумі близько 30000 доларів США, та меблі і техніку, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Цюрупинська, 7, а саме: меблі в кабінеті вартістю 11775 грн., комод вартістю 545 грн., диван «Мері» вартістю 1450 грн., мультимедійний руль Logitech MOMO USB вартістю 723 грн., телевізор LG вартістю 3000 грн. і телевізор Samsung вартістю 5000 грн. Просила суд поділити майно набуте подружжям за час перебування у шлюбі шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину вартості автомобіля [NUMBER] в сумі 40000 грн. та стягнувши зазначену суму з відповідача на її користь; 1/2 частину житлового будинку № 7 по вул. 2-га Цюрупинська в м. Херсоні; 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою: Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Білозерська, 52; 1/2 частину матеріалів, обладнання, майна, які були використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку та огорожі на земельній ділянці розташованій за адресою: Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Білозерська, 52, 1/2 частину грошових коштів, що знаходяться на рахунках відкритих на імя відповідача в ПАТ «Райффайзен банк [PERSON]» станом на 07 жовтня 2013 року, а також на майно, що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Цюрупинська, 7, а саме: меблі в кабінеті вартістю 11775 грн., комод вартістю 545 грн., диван «Мері» вартістю 1450 грн., мультимедійний руль Logitech MOMO USB вартістю 723 грн., телевізор LG вартістю 3000 грн. і телевізор Samsung вартістю 5000 грн., та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України представник позивача , за довіреністю [PERSON] , 15 вересня 2014 року подав заяву про збільшення позовних вимог і просив суд встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу позивача та відповідача в період з 21 травня 2005 року по 30 червня 2007 року та 20 жовтня 2014 року заяву про уточнення позовних вимог в частині розміру грошової компенсації вартості автомобіля [NUMBER] з 40000 грн. на стягнення 1/2 частини його ринкової вартості на день проведення товарознавчої експертизи, а також стягнення компенсації вартості 1/2 частини матеріалів, обладнання, майна які були використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку за адресою: Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Білозерська, 52. Відповідно до заяви від 25 травня 2015 року про уточнення позовних вимог , поданої в порядку ст. 31ЦПК України , позивач просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати на нею право власності на 1/2 частину и житлового будинку по вул.2-га Цюрюпинська ,7 у м. Херсоні , 1/2 частину земельної ділянки № 52 по вул. Білозерській в смт. Білозерка, Білозерського району Херсонської області ,меблі в кабінет вартістю 11775 грн.,диван «Мері» вартістю 1450 грн., стягнути на її користь з [PERSON], грошові кошти в сумі 91719 грн., в якості грошової компенсації вартості 1/2 частини матеріалів , обладнання , майна які були використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку та огорожі на земельній ділянці № 52 по вул. Білозерській в смт. Білозерка, Білозерського району Херсонської області ,стягнути на її користь з [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля [NUMBER] в сумі 111328,89 грн. Зобовязати [PERSON] привести стан меблів в кабінет у відповідності до повної комплектації , передбаченої договором підряду № 250 від 24 грудня 2009 року укладеним між [PERSON] та ФОП [PERSON] та стягнути судові витрати. Позивач до судового засідання не зявилась , про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином ,про причини неявки суд не повідомила. Раніше допитана в судовому засіданні підтримала позов і просила суд задовольнити його посилаючись в його обґрунтування на підстави викладені в первісній позовні заяві та додаткових заявах поданих в її інтересах представником. Представник позивача , за довіреністю [PERSON] , в судовому засіданні також підтримав позов і просив суд задовольнити його з урахуванням позовних вимог викладених в заяві про уточнення позовних вимог від 25 травня 2015 року. Представник позивача , за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив . Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково , не заперечував проти залишення у власності позивача нерухоме майно яке вона забрала самостійно з будинку , а саме : комод вартістю 545 грн., диван «Мері» вартістю 1450 грн. Наявність мультимедійного руля Logitech MOMO USB вартістю 723 грн. так само і наявність телевізорів у нього заперечував, та просив меблі в кабінеті вартістю 3960 грн. залишити у власність йому. В задоволенні іншої частини позовних вимог заявлених позивачем просив суд відмовити за необґрунтованістю. Представник відповідача, за довіреністю , [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до судового засіданні не зявився про , про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Раніше допитаний в судовому засіданні вважав позов заявлений позивачем не обґрунтованим та просив суд розглядати справу за його відсутності. Вислухавши сторони ,свідків , дослідивши матеріали справи , суд встановив , що: -за договором довічного утримання укладеного 27 квітня 2004 року між [PERSON] та [PERSON], право власності на житловий будинок № 7 по вул. 2-й Цюрупинській в м. Херсоні перейшло до [PERSON] , яке зареєстровано за ним 17 травня 2007 року на підставі рішення про реєстрацію прав власності Херсонським ДБТІ; -рішенням № 57 від 11 квітня 2008 року ВК Комсомольської районної в м. Херсоні ради оформлено документи на самовільно збудовані [PERSON] будівлі , а саме : добудову до житлового будинку № 7 по вул. 2-й Цюрупинській в м. Херсоні розміром 4.2х3.27 м. та переобладнання приміщення 1-3 площею 10.1 м.кв. із житлового в кухню. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 18 липня 2014 року слідує що ремонтні роботи в будинку провадились за період з 2004 по 2009 рік., в наслідок ремонтно-будівельних робіт його вартість могла збільшитись на 83066 грн. , а загальна вартість ремонтно-будівельних робіт які було визначено без огляду приміщень будинку можуть становити 70477 грн.; - відповідно до свідоцтва про шлюб від 30 червня 2007 року сторони 07 червня 2007 року зареєстрували шлюб Антонівською селищною радою міста Херсона Херсонської області, який за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 грудня 2013 року, що набрало законної сили 14 грудня 2013 року , було розірвано; -за товарними ярликами №0050 від 31 липня 2009 року та № 1181 від 31 липня 2009 року сторонами , проти чого не заперечував в судовому засіданні відповідач, було придбано за 545 грн. комод та диван « Мєрі» за 1450 грн. у ПП [PERSON]; -за договорами від 09 грудня 2009 року за № 247 та від 24 грудня 2009 року за № 250 укладеними між [PERSON] та ПП [PERSON] і актами виконаних робіт за 13 та 19 лютого 2010 року підрядником було виготовлено меблі для кухні де вартість та витрати по виконанню робіт становила 29424 грн. , і меблі в кабінет де вартість та витрати по виконанню робіт становила 11775 грн. За висновком судово-товарознавчої експертизи № Вс-10 від 15 травня 2014 року ринкова вартість меблевого гарнітура в кабінеті становить 3960 грн. , а кухонного гарнітуру 5520 грн.; -зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого МРЕВ ДАЇ м. Херсона на імя відповідача , слідує що , автомобіль [NUMBER] належав йому на праві власності на підставі довідки-розрахунку від 27 серпня 2010 року. Згідно відомостей УДАЇ УМВС України в Херсонській області наданих на адресу суду в порядку ст. 137 ЦПК України, вказаний транспортний засіб на 22 лютого 2014 року належить , з 30 жовтня 2013 року [PERSON] Пантелеєвичу. Вартість вказаного засобу , згідно до висновку товарознавчої експертизи за №Вс-З№461434 від 19 березня 2015 становить 222657,77 грн.; - згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 грудня 2011 року [PERSON], зі згоди [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0.1500 га, кадастровий номер 6520355100:01:111:0001, яка розташована за адресою : Херсонська область , Білозерський район , смт. Білозерка , вул. Білозерська , 52 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд. Вказаний правочин було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] який з часу укладення вказаного правочину до 06 березня 2014 року ( дати витребування судом відомостей по порядку 137 ЦПК України ) не був зареєстрований в порядку вимог ч.4 ст. 334 ЦК України і станом на вказану дату у Відділі Держземагенста у Білозерському районі Херсонської області вказана земельна ділянка , відповідно до Національної кадастрової системи зареєстрована за [PERSON] Пунктом 5 ч.1 ст. 256 ЦПК України передбачено що , суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як встановлено судом , з показів свідків [PERSON] , [PERSON], [PERSON] сторони з 20 травня 2005 року (позивач переїхала до будинку № 7 по вул. 2-га Цюрупинська в м. Херсоні перед днем народження [PERSON] який народився 21 травня 1976 року , а зареєстрували шлюб 30 червня 2007 року ) почали спільно проживати і їх відносини базувались на спільному побуті , веденні спільного господарства, а саме проведення за їх спільні кошти ремонтних робіт в цьому будинку, а також виконанні обовязків щодо турботи один по відношенню до другого. Покази відповідача та його покази данні ним в порядку ст.184 ЦПК України та свідків [PERSON] ,[PERSON],[PERSON] в частині того що сторони почали проживати спільно лише за один місяць до реєстрації шлюбу судом оцінюються критично оскільки вони , суперечать обставинам встановленим судом , а саме того що у звязку з ремонтними роботами в будинку № 7 по вул. 2-га Цюрупинська в м. Херсоні в період з 2005 по 2007 роки відповідач спільно з позивачем проживали в будинку свідка [PERSON] ( матері позивача ) близько 2- місяців і там також зберігали частину меблів з вказаного будинку в цей період часу, проти чого не заперечував відповідач в ході судового розгляду. Крім того покази свідка [PERSON] в частині того що вона в період ,з початку 2004 року по 2006 рік неодноразово мала побачення з відповідачем та декілька раз приймала , разом з ним , участь у пошуках необхідних йому для ремонту будинку , будівельних матеріалів . Судом не можуть бути взяті за основу , оскільки вони не суперечать обставинам встановленим судом та не спростовують їх. За таких обставин суд вважає що, позов в частині встановлення спільного про виживання сторін період з 21 травня 2005 року до 30 червня 2007 року без реєстрації шлюбу обґрунтований і такий що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому, згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення, а абз.3 п.23 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ( далі Пленум) та положення ст. 62 СК України передбачають що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Однак як встановлено судом , відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 липня 2014 року, яка враховується відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України, слідує що за період з 2004 по 2009 рік в будинку № 7 по вул. 2-га Цюрупинська в м. Херсоні провадились ремонтно-будівельні роботи які можливо віднести до робіт по реконструкції , розширенню та капітальному ремонту , в наслідок чого його вартість ( за матеріалами інвентарної справи ) в розмірі 493359 грн. могла збільшитись на 83066 грн. , а загальна вартість ремонтно-будівельних робіт які було визначено без огляду приміщень будинку могли становити 70477 грн. Тобто, оскільки в цілому вартість вказаного будинку збільшилась на 16,8% і це збільшення , згідно до обставин встановлених судом , відбулось внаслідок спільних трудових та грошових затрат обох сторін в рівних частках , суд вважає що це збільшення , з урахуванням положень ст. 62 СК України не можна вважати істотним. А так як позивач не заявляла позовних вимог про стягнення грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, що ,з урахуванням положень ч.4 ст. 71 СК України допускається лише за згодою, суд вважає що позовні вимоги в цій частині є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню з підстав на які посилається позивач в їх обґрунтування. Як слідує з п.30 Пленуму рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі, а п. 24 Пленуму визначено що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї . Оскільки , як встановлено судом відповідач продав автомобіль [NUMBER] який належав сторонам на праві спільної сумісної власності на підставі довідки-розрахунку від 27 серпня 2010 року - 30 жовтня 2013 року [PERSON] П.( батько відповідача). Вартість вказаного транспортного засобу , згідно до висновку товарознавчої експертизи за №Вс-З№461434 від 19 березня 2015 становить 222657,77 грн. у звязку з чим суд, з урахуванням положень ст.ст. 65,71 СК України вважає можливим задовольнити позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частини даного транспортного засобу в розмірі 111328,89 грн. Доводи відповідача в частині того , що даний транспортний засіб було придбано за на його імя фактично його батьком , судом визнаються не переконливими і такими що суперечать обставинам встановленим судом, проти яких не заперечував як відповідач так і третя особа [PERSON] в ході судового розгляду, а саме того що після придбання вказаного транспортного засобу ним користувалась позивач , і інколи ним користувався батько відповідача. Згідно до п.22 Пленуму поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України . Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як встановлено судом , [PERSON], зі згоди [PERSON] придбав у [PERSON] згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 грудня 2011 року земельну ділянку площею 0.1500 га, кадастровий номер 6520355100:01:111:0001, яка розташована за адресою : Херсонська область , Білозерський район , смт. Білозерка , вул. Білозерська , 52 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд . Вказаний договір купівлі-продажу було посвідчено нотаріально, у відповідності до вимог ч.4 ст. 132 ЗК України але не було проведено його державної реєстрації . Однак оскільки відповідач не заперечував факт укладення вказаного правочину , не надав суду , у відповідності до вимог ст. 58,59 ЦПК України належних та допустимих доказів визнання його не дійсним або нікчемним , державна реєстрація вказаного правочину є похідною після його нотаріального посвідчення , суд вважає що як земельна ділянка так і матеріали та обладнання які були використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку та огорожі на вказаній земельній ділянці є об'єктами спільної сумісної власності сторін . Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 липня 2014 року, обсяг та вартість будівельних матеріалів , які були витрачені на будівельні роботи за адресою Херсонська область Білозерський район смт. Білозерка вул. Білозерська , 52 становлять 183439 грн. З урахуванням положень ч.4 ст.71 СК України суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги заявлені позивачем в цій частині та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.1500 га, кадастровий номер 6520355100:01:111:0001, яка розташована за адресою : Херсонська область , Білозерський район , смт. Білозерка , вул. Білозерська , 52, а також стягнути на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів, обладнання які було використано при будівництві житлового будинку розташованого за вказаною адресою яка становить 91719.5 грн. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Оскільки вартість рухомого майна що підлягає розділу , а саме: комоду вартістю 545 грн. та дивану «Мері» вартістю 1450 грн. не оспорювались відповідачем , суд вважає можливим взяти за основу його вартість визначену позивачем. З урахуванням порядку користування зазначеним нерухомим майном який склався на час розгляду справи , що було встановлено судом з показів сторін , а саме тієї обставини що позивач виїхала добровільно з будинку № 7 по вул. 2-га Цюрупинська в м. Херсоні в період з квітня по жовтень 2013 року , коли відповідач перебував в рейсі , та визначила , без погодження з відповідачем, порядок користування рухомим майном серед якого був комод та диван «Мері» у звязку з чим суд вважає необхідним поділити вказане рухоме майно та визнати право власності на нього за позивачем , проти чого не заперечував відповідач в ході судового розгляду. Пунктом 24 Пленуму визначено що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, в порядку ч.1 ст. 60 ЦПК України наявності такого рухомого майна яке є обєктом спільної сумісної власності сторін як мультимедійний руль Logitech MOMO USB вартістю 723 грн., телевізор LG вартістю 3000 грн. і телевізор Samsung вартістю 5000 грн. суд вважає що позовні вимоги в цій частині є не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню , з підстав на які посилається позивач в їх обґрунтування. Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо поділу рухомого майна , а саме меблів в кабінеті вартістю 11775 грн. та меблів для кухні вартістю 29424 грн. , вартість яких в ході судового розгляду визначалась на підставі висновку судової товарознавчої експертизи № Вс-10 від 15 травня 2014 року відповідно до якої , ринкова вартість меблевого гарнітура в кабінеті становить 3960 грн. , а кухонного гарнітуру 5520 грн., суд також вважає що з урахуванням порядку користування вказаним рухомим майном , яке було виготовлено по індивідуальним заказам, з урахуванням конфігурації кімнат для зручності користування яких їх виготовляли , необхідним визнати право власності на нього за відповідачем , з розрахунку їх вартості яка була визначена відповідно до договорів від 09 грудня 2009 року за № 247 та від 24 грудня 2009 року за № 250. Оскільки як було встановлено судом з показів позивача , вона на час її добровільного виїзду з будинку 16 вересня 2013 року , мала можливість вивезти в його , але залишила його у користуванні відповідача , і його стан зафіксувала на фотознімках. Але на час проведення товарознавчої експертизи його комплектація ( відсутні дверці ) не відповідала стандартам. Так як відповідачем не було надано суду , в порядку вимог ст. 60 ЦПК України доказів того що він звертався до позивача з вимогою що відновлення комплектності даного рухомого майна з 08 жовтня 2013 року ( день повернення відповідача з рейсу) до дати звернення позивача до суду 26 грудня 2013 року , суд вважає що його комплектність була змінена відповідачем з метою зменшення його вартості. З урахуванням вартості рухомого майна на яке визнано право власності за відповідачем суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за перевищення вартості рухомого майна в розмірі 19602 грн. На підставі ст.88 ЦПК України , суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 530.95 грн. , а також стягнути з позивача на користь держави відстрочені судом судові витрати в розмірі 2509.88 грн.

Outcome: partial