Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 29.10.1977 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.10.1977 року. Від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо та мають свої сім`ї. Позивач вказує, що життя з відповідачем не склалось внаслідок постійних спорів, різних поглядів на виконання подружніх обов`язків, а також неможливістю подальшого спільного проживання. За час проживання з відповідачем у них постійно виникали сварки та конфлікти, в результаті чого будь-яке примирення та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам спільної дитини. На даний час фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить суд шлюб із відповідачем розірвати та розглядати справу у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в частині розірвання шлюбу, однак заперечив проти задоволення позовної вимоги про стягнення з нього на користь позивача витрати на судовий збір, проти задоволення позову в іншій частині не заперечив, просить суд розглядати справу у її відсутність. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому в м.Жданові Донецької області в Будинку одруження 29.10.1977 року, актовий запис №4224, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Як вказує позивач в позовній заяві, однак не надає жодних підтверджуючих документів, від спільного подружнього життя мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо та мають свої сім`ї. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони з 2018 року не підтримують подружніх відносин, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач та відповідач не бажає, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача суму судового збору на користь позивача.

Outcome: approved