Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Свої вимоги мотивує тим, що 30.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №11399154000, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 170000 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути кредит в повному обсязі не пізніше 01.10.2029 року та сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 13,8% річних. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує, внаслідок чого станом на 26.05.2015 року утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом в сумі 301868 доларів США 96 центів та 906198 грн 90 коп - заборгованість по пені. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 30.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №11399154000, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 170000 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути кредит в повному обсязі не пізніше 01.10.2029 року та сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 13,8% річних. Відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує, внаслідок чого станом на 26.05.2015 року утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом в сумі 301868 доларів США 96 центів та 906198 грн 90 коп - заборгованість по пені, починаючи з 30.09.2008 року. Разом з тим, в ході розгляду справі встановлено, що 10.04.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11399154000 від 30.09.2008 року, згідно п. 1.2 якої відповідач зобов'язався повернути кредит у повному обсязі до 01.10.2038 року, якщо тільки не буде встановлено інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. 04.08.2014 року відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку із неналежним виконанням умов договору кредиту. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Одночасно в ході судового розгляду встановлено, що 10.09.2009 року відповідач отримала вимогу позивача вих. №135-36/11 від 07.09.2009 року, зі змісту якої вбачається, що станом на 07.09.2009 року розмір заборгованості по поверненню кредиту складає: прострочена заборгованість - 7905 доларів США; залишок по основному боргу -168576 доларів США. У вказаній вимозі банк зазначив, що у випадку неусунення порушень на 31 день з дня отримання цієї вимоги банк вважає термін повернення кредиту за кредитним договором таким, що настав та вимагає дострокового виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11399154001 від 10.04.2009 року, а саме сплатити позивачу заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів та пені, які підлягають уточненню на дату фактичного повернення коштів. Всупереч вимозі від 10.04.2009 року впродовж 31 дня відповідач не усунула порушення, заборгованість по кредиту не погасила. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, позивач змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення відповідачем для дострокового повернення кредиту, у зв'язку із чим перебіг строку позовної давності по стягненню заборгованості за договором кредиту розпочався з 12.10.2009 року та сплинув 12.10.2012 року відповідно. 12.11.2012 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 року залишено без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що за вимогами про стягнення заборгованості за договором кредиту строк позовної давності розпочався 12.10.2009 року та сплинув 12.10.2012 року, тобто на момент звернення до суду був пропущений. Відповідно до ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що представником відповідача заявлено про пропуск строку позовної давності за даними вимогами, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed