Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач виплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку, іншими аліментними зобовязаннями не обтяжений, працездатний, офіційно працює слюсарем сантехніком на Трипільській ТЕС ВАТ «Центренерго». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, оскільки обставини, враховані судом при винесенні рішення про стягнення аліментів змінилися, вартість одягу та продуктів харчування виросла, відповідач має можливість виплачувати більшу суму на утримання дитини. Відповідач позов визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, аліменти сплачував та не відмовляється від сплати в більшому розмірі, який не перевищуватиме 25 відсотків його заробітку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторонни від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Обухівського районного суду від 17.05.2002 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], по 1/6 частині з усіх видів його зробітку щомісячно починаючи з 19.04.2002 року до повноліття дитини. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови№3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач припинив сплачувати аліменти на іншу дитину (від іншого шлюбу), що було враховано під час винесення рішення судом та встановлена частка від доходу в розмірі 1/6. Оцінивши зібрані у справі докази, суд з врахуванням положень ст. 180, 182, 184, 192 СК України приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, оскільки змінився матеріальний стан позивача та прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує що відповідач має постійне місце роботи та постійне джерело доходута інші обставини, що мають суттєве значення і приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожитого мінімуму відповідного віку дитини до їх повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial