Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просить у порядку регресу стягнути з відповідача: 5060 грн. 87 коп. - страхового відшкодування, а також, витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивачем було виплачене страхове відшкодування у відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка як вважає позивач, сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП, не була застрахована. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача і в якому не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, повідомлявся під розписку, тобто, належним чином. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності представника позивача та відповідача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив наступне. 05.03.2012 року біля 19:25 год. відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Героїв Сталінграду в м. Києві та не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем «Форд» р. н. [NUMBER], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2012 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі: 340 грн.. Відповідно до звіту № 2616/03/12 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного 22.03.2012 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 6072 грн. 94 коп.. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER], була застрахована ПАТ СК «ІНТЕР_ПОЛІС», що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією поліса № АВ/ 1248151 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем у відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля [NUMBER], було перераховано: 5060 грн. 78 коп. - страхового відшкодування, що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією платіжного доручення № 3387 від 29.08.2012 року. Розмір вказаної і сплаченої позивачем сум, ніким по справі не спростовувався. Згідно зі ст. ст. 993, 1187 ч. 2, 1188 ч. 1 п. 1, 1190 ч. 1, 1191 ч. 1 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. До суду від відповідача до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, якій відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст. ст. 256, 257, 267 ч. 3 - ч.5 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. До суду позов надійшов 22.02.2016 року, а на пошту позов був зданий 19.02.2016 року і підписаний представником позивача 18.02.2016 року, що свідчить про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності. Будь-яких доказів про поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Заяви про поновлення строку позовної давності позивач не подавав. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає за пропуском трирічного строку позовної давності. Оскільки позов не задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, позивачу не підлягають відшкодуванню судові витрати.

Outcome: dismissed