Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] в якій зазначає, що з відповідачем 04.01.1985 року - уклала шлюб. Проте, спільне життя не склалося, останні шість місяців позивач з відповідачем живуть, як чужі люди, але проживають разом. Позивач наголошує, що, шлюб між нею та відповідачем є формальністю, між ними немає відсутнє нормальне спілкування. Внаслідок чого, позивачем до Центрально - Міського районного суду подана позовна заява про розірвання шлюбу з відповідачем. За час подружнього життя позивачем та відповідачем спільно було придбано таке майно, що об'єктом спільної сумісної власності: двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 53,2 кв. м. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості квартири, станом на 06 вересня 2013 року ринкова вартість майна становить 190 077 грн. ( сто дев'яносто тисяч сімдесят сім гривень). Зазначена двокімнатна квартира, належить згідно свідоцтва про право власності на житло № 85 від 21 лютого 1997 року на праві часткової спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Будинок кіоску, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 7,9 кв. м. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості будинку кіоску, станом на 06 вересня 2013 року, ринкова вартість майна становить 84 151 грн. (вісімдесят чотири тисячі сто п'ятдесят одна гривня). Автомобіль ВАЗ 217130-114-01ЗНГ легковий універсал, зеленого кольору, 2011 року випуску, зареєстрований на [PERSON] державний номер [NUMBER]. Тому позивач просить суд: Виділити частки в натурі на двокімнатну квартиру [ADDRESS] по ? частки на кожного із співвласників. Виділити у власність позивачу ? частину будинку кіоску, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 7,9 кв. м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості ? частини автомобіля ВАЗ 217130-114-013НГ легковий універсал, зеленого кольору,2011 року випуску, державний номер [NUMBER] в розмірі 40 000,00 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та вищезазначене. Відповідач позов визнав частково, просив розподілити спільне майно - нежиле приміщення - кіоску , що знаходиться по [ADDRESS], загальною площею 7,9 кв. м. по ? частині кожному з подружжя. В іншій часті позовні вимоги - залишити без задоволення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву в якій зазначив що надай час є власником автомобіля ВАЗ 217130-114-013НГ,який отримав від [PERSON] внаслідок не виконання ним зобов'язання щодо повернення боргу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у їх сукупності суд прийшов до наступного. 04.01.1985 року між [PERSON] до [PERSON] було укладено шлюб, про що Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції за № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.05.2002 р., виданого повторно. За час подружнього життя позивачем та відповідачем спільно було придбано двокімнатну квартира [ADDRESS], загальною площею 53,2 кв. м. (Свідоцтво про право власності № 85 від 21.02.1997 року). Зазначена двокімнатна квартира, належить на праві часткової спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач просить суд виділити частки в натурі на двокімнатну квартиру [ADDRESS] по ? частки на кожного із співвласників. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до положень ст.ст. 1, 3 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні було встановлено, що для вирішення питання щодо можливості виділу в натурі часток спірної квартири необхідні спеціальні знання, проте позивач відмовилась в призначенні судово-будівельної експертизи. Судом позивачу було роз'яснено наслідки не проведення по справі експертизи, відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК України, а саме, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беріть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Без мотивованого висновку експерта суд не може вирішити питання про можливість виділу в натурі по ? частки квартири на кожного із співвласників, тому в цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. Виходячи із вищезазначеного судом не вирішувалось питання щодо залучення по справі [PERSON], [PERSON] в якості третіх осіб. Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо поділу двокімнатної квартири [ADDRESS] - слід відмовити. За час спільного життя [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль - ВАЗ 217130-114-013НГ легковий універсал, зеленого кольору,2011 року випуску, державний номер [NUMBER]. Вищезазначений автомобіль був придбаний на кошти - 89 000,00 гривень позичені у [PERSON], що були повернуті відповідачем в повному обсязі. 19.04.2011 року вищезазначений транспортний засіб був зареєстрований за [PERSON]. Відповідно до договору застави майна № 1 від 30.04.2012 року [PERSON] - заставодержатель з однієї сторони, та [PERSON] - заставодавець з іншої сторони, домовились про наступне: Заставодержатель передає заставодателю відповідно до договору № 1 від 30.04.2012 року грошову суму в розмірі 89 000,00 гривень, а заставодатель в забезпечення повернення отриманих коштів передає у заставу майно, що належить йому на праві власності майно: автомобіль - ВАЗ 217130-114-013НГ легковий універсал, зеленого кольору,2011 року випуску, державний номер [NUMBER] на загальну суму 89 000,00 гривень. Відповідно до розписок, що містяться в матеріалах справи, [PERSON] повернув [PERSON] 14 000,00 гривень. Відповідно до інформації, що надана на запит суду Головним управлінням міністерства внутрішніх спав України в Донецькій області № 244 від 01.04.2014 року, транспортний засіб автомобіль - ВАЗ 217130-114-013НГ легковий універсал, зеленого кольору,2011 року випуску, державний номер [NUMBER] знятий з реєстрації на вимогу власника. Після чого транспортний засіб було зареєстровано за [PERSON]. На підставі довідки -рахунку ААВ 630421 від 01.11.2013 року, виданої ТОВ «ДАК». Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використане на задоволення потреб сім'ї. Таким чином, судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 217130-114-013НГ легковий універсал, зеленого кольору, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] був придбаний в інтересах родини та на її потреби. Тому автомобіль ВАЗ 217130-114-013НГ легковий універсал, зеленого кольору,2011 року випуску, державний номер [NUMBER] слід визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Аналізуючи дослідженні у судовому засіданні обставини та докази у справі в їх сукупності, суд вважає можливим провести розподіл спільного майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію у розмірі ? частини вартості автомобіля ВАЗ 217130-114-013НГ легковий універсал, зеленого кольору,2011 року випуску, державний номер [NUMBER] в сумі 40 000,00 гривень (хоча відповідно до договору застави вартість автомобіля складає 89 000,00 гривень, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК суд не може вийти за межі позовних вимог). Після розподілу спільного майна сторін у визначений судом спосіб, автомобіль не підлягає виділу в окрему приватну власність відповідачу, оскільки як було встановлено судом, відповідач розпорядився автомобілем на власний розсуд, передавши у власність [PERSON]. Відповідно до договору розподілу майна подружжя від 01.12.2009 року (а.с.19) позивач та відповідач визначили порядок розподілу спільної сумісної власності - нежилого приміщення - кіоску , що знаходиться по [ADDRESS], загальною площею 7,9 кв. м. по ? частині приміщення кожному. В судовому засіданні сторони положення вищезазначеного договору не оспорювали, тому суд вважає за доцільне розподілити майно подружжя відповідно до умов договору від 01.12.2009 року. В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення. Питання судових витрат вирішити в порядку ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: partial