Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що їй на праві приватної власності належить 1\\3 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстрована відповідач, [PERSON] , яка фактично з грудня 2013 року в ній не проживає, її особистих речей в квартирі немає, оплату за нараховані на неї комунальні платежі, поточних витрат на утримання житла, відповідач не здійснює, факт її реєстрації в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як співвласнику квартири розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Посилаючись на зазначене, позивач просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом. На судове засідання позивач не з`явилась, до його початку представник позивача, що діє на підставі ордеру, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач до початку судового засідання подала до суду заяву про визнання нею позовних вимог, просила розглядати справу за її відсутності. Від третіх осіб до початку судового засідання також надійшли заяви, в яких [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу за їх відсутності. З урахуванням позиції сторін та третіх осіб, викладеної ними у відповідних заявах, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності сторін. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності позивачу, [PERSON] , та третім особам [PERSON] , [PERSON] , по 1\\3 частині кожному, на підставі свідоцтва про право власності від 17.05.2008 (а.с. 9). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 17.03.2021, вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані позивач та відповідач у справі, - [PERSON] (а.с. 10). З наданого до позовної заяви акту за підписом депутата Чкаловської селищної ради Білоуса В.В. та сусідів позивача вбачається, що відповідач у спірній квартирі [PERSON] не проживає з грудня 2013 року і по теперішній час (а.с. 11). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач факту не проживання у спірній квартирі з грудня 2013 року не оспорювала, проти задоволення позову не заперечувала. Більш того, з наданої до суду копії паспорту відповідача вбачається, що остання є громадянкою Російської Федерації, та з 2019 року має зареєстроване постійне місце проживання в м. Якутську. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved