Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особи: служба у справах дітей Дзержинського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Дзержинський районний відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області про надання дозволу малолітньому на багаторазові виїзди за межі України без згоди та супроводу батька та на оформлення, виготовлення проїзних документів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має дитину [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON]. Позивач ніколи не перебувала у шлюбі з відповідачем та вони разом не мешкали. З моменту народження і до теперішнього часу малолітній мешкає з позивачем. Позивач матеріально утримує, піклується про стан здоров*я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина. Відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров*я сина, його духовного, фізичного та морального розвитку, а саме відмовляється надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення. В останнє позивач зверталась до відповідача рік тому з проханням надати дозвіл на виїзд дитини, проте відповідач відмовив без жодних вагомих аргументів та перестав відповідати на телефонні дзвінки, а згодом взагалі вимкнув телефон. На теперішній час позивач не має жодних засобів зв'язку відповідача та їй невідомо місце його перебування. Оскільки така позиція відповідача шкодить інтересам дитини, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості та вказує на зловживання відповідачем своїх батьківських прав, позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Крім того, позивач просить суд допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON] за межі України. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляду справи за її відсутність, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що справу просить розглядати без його участі на розсуд суду. Заперечення на позов не надав. Представник третьої особи служби у справах дітей Дзержинського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду лист з проханням розглядати справу без участі представника, при винесенні рішення враховувати інтереси дитини. Заперечення на позов не надав. Представник третьої особи Дзержинського районного відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкова Харківського міського управління юстиції 16 серпня 2010 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5 ). Відповідно до копії відомостей КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 4» батько [PERSON] станом здоров*я хлопчика не цікавиться, з цього приводу до лікаря педіатра дільничного не звертався. Інформації про участь батька в вихованні дитини в поліклініці не має (а.с. 9). Згідно п.3 ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків та в їхньому супроводі. У відповідності до п.3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 (в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі. Пунктом 4 даних правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Частина 7 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлює, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. В силу положень ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно ст.150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. . Таким чином, суд вважає, що виїзд малолітнього [PERSON] за кордон відповідає його інтересам, за своєю метою має сприяти оздоровленню та загальному розвитку дитини, відсутність згоди відповідача в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси дитини, а тому позов в частині надання дозволу малолітньому на багаторазові виїзди за межі України без згоди та супроводу батька та на оформлення, виготовлення проїзних документів підлягає задоволенню. У ст. 367 ЦПК України зазначено перелік рішень у справах по яким можливо допустити негайне виконання. Рішення про оформлення документів для тимчасового виїзду малолітнього за межі України не входить до переліку рішень по яким може бути допущено негайне виконання, а тому вимоги позивача щодо негайного виконання судового рішення в частині оформлення документів для тимчасового виїзду малолітнього за межі України не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial