Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.05.2017 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №715. Від шлюбу є син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 14.11.2017 року, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З відповідачем спільне життя не склалось, спільні інтереси відсутні, вже давно втрачено почуття взаємоповаги та взаєморозуміння На даний час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відновлювати розірвані відносини позивач не має наміру. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачем і збереження сім`ї вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати залишити за нею. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, також надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. В засідання учасники процесу не з`явились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.05.2017 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №715, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.05.2017 року. Від шлюбу є син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.11.2017 року, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З відповідачем спільне життя не склалось, спільні інтереси відсутні, вже давно втрачено почуття взаємоповаги та взаєморозуміння На даний час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відновлювати розірвані відносини позивач не має наміру. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачем і збереження сім`ї вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати, судові витрати залишити за нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач позовні вимоги визнав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до чинного сімейного законодавства шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин шлюб сторін носить формальний характер і його слід розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити « [PERSON] ». Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420,40 гривень. Решту судових витрати за проханням позивачки залишити за нею за її проханням.

Outcome: approved