Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить визначити місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON], з матір'ю [PERSON], до повноліття дитини, та про визначення за [PERSON] піклування за неповнолітньою дитиною - [PERSON] до повноліття дитини. В обґрунтування вимог посилається на те, що 23.07.2010 зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з чим 14.05.2014 в судовому порядку шлюб було розірвано. Сторони проживають окремо, дитина мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, угоди з відповідачем про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивач вказує на те що, відповідач знаходиться у працездатному віці, має офіційне місце роботи, отримує заробітну плату та може щомісячно сплачувати аліментні платежі. Крім того, неповнолітня дитина [PERSON] є інвалідом дитинства і потребує постійного лікування та реабілітації. Під час судового розгляду 03.07.2014 позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про залишення позову без розгляду в частині визначення місця проживання дитини, визначення піклування, у зв'язку з чим позовну заяву в цій частині ухвалою суду від 03.07.2014 залишено без розгляду. Позивачу роз'яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно. Позовні вимоги в частині стягнення аліментних платежів з відповідача у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він у добровільному порядку надає кошти на утримання своєї дитини, купує сину одежу та продукти, дитина значний час перебуває з ним. Зазначив, що він має постійне, офіційне місце роботи, однак довідку про розмір заробітної плати надати до суду не має можливості у зв'язку з тим, що бухгалтерія підприємства знаходиться за межами м. Алчевська. Суд, дослідивши покази сторін, наданими ними під час судового розгляду, вивчивши позовну заяву та письмові докази, дійшов до наступних висновків. Згідно матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23 липня 2010 року Відділом записів актів громадянського стану адміністрації міста Троїцьк Челябінської області, РФ, актовий запис №328 /а.с. 4/. Рішенням суду від 14.05.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. /а.с.5/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] - а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини зареєстрований [PERSON]. Неповнолітня дитина сторін - [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства строком на 5 років. /а.с. 7-10/ Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення до стягнення аліментів в розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 СК України, звернутися до суду щодо його зміни. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 29.05.2014, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Суд також вважає необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial