Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що її колишній чоловік [PERSON] уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 08.04.2011 року без її згоди договір поруки № С21-121-1-2/0210, тому просить визнати його недійсним з моменту укладення. При цьому відповідно до умов даного договору стягнення за невиконання умов кредитного договору може бути накладено на все майно поручителя. Крім того, в договорі поруки не має обсягу відповідальності, визначеної процентної ставки, що унеможливлює застосування положень ст.559 ЦК України. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник ПАТ «Райффазен Банк Аваль» проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що є заява [PERSON], в якій вона надає згоду своєму чоловіку [PERSON] на укладання та підписання договору поруки. Крім того, договір поруки укладено не в інтересах сім»ї і він не породжує для позивача ніяких обов»язків, тому за даним договором стягнення не може бути накладено на майно, яке є спільною власністю подружжя, а буде накладено лише на майно поручителя і на частку у праві спільної сумісної власності, яка виділена йому в натурі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник за всіма правами та обов'язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будтех» укладено Генеральну кредитну угоду № 754 з урахуванням до неї додаткового договору 1 від 30.04.2009 року, в подальшому у відповідності до Угоди укладено кредитний договір № 010-2/07/1-1364-07 з урахуванням додаткових договорів № 1 від 03.06.2008 року, № 2 від 29.09.2008 року, № 3 від 30.04.2009 року, № 4 від 22.12.2009 року, № 5 від 22.12.2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № 754 від 26.12.2007 року та кредитним Договором № 010-2/07/1-1364-07 від 26.12.2007 року, між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] як поручителем, укладено договір поруки № С21-121-1-2/0210 від 08.04.2011 року. Відповідно п. п. 1.2-1.3, 2.1-2-3, 3.1 договору поруки Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням Боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех», які виникають з умов Угоди та кредитного договору, а саме повернути кредит у розмірі 3 840 200 грн. 00 коп., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф) в розмірі, строки та у порядку, передбачених кредитними договорами, а також виконати інші умови Угоди та кредитних договорів в повному обсязі та у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих зобов'язань за Угодою або кредитним Договорами, Поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за договорами, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Згідно п. 3.2. договору передбачено, що Сторони Договору встановлюють, що якщо до поручителя надійде вимога Банку про погашення суми заборгованості за кредитним договором, але Поручитель її не виконає, то Банк має право звернути стягнення на все майно Поручителя згідно норм чинного законодавства. Відповідно до п.п.2.5.6. даного договору поруки поручитель свідчить, що його дружина, з якою він проживає сім»єю, згодна з укладанням Поручителем договору. На підтвердження цього дружина Поручителя надасть Банку письмову заяву про таку згоду. На момент укладання Договору поруки, тобто станом на 08.04.2011 року [PERSON] знаходилась у шлюбних стосунках з [PERSON] і не давала свою згоду на укладення договору поруки № С21-121-1-2/0210 від 08.04.2011 року. Посилання представника відповідача на ксерокопію заяви [PERSON], якою вона дає згоду своєму чоловіку [PERSON] на укладання та підписання договору поруки з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ЦПК України суд розглядає справу на підставі оригіналів письмових доказів , наданих сторонами по справі. Проте, на вимогу суду щодо надання представником відповідача оригіналу даного документу або клопотання про його витребування для огляду в судовому засіданні, представник Банку відмовився надати оригінал документу або заявити відповідне клопотання про його витребування. Таким чином, суд не може вважати поданий представником відповідача доказ допустимим по даній справі. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою і у разі укладення другим із подружжя без згоди інший має право звернення до суду про визнання цього договору недійсним, якщо він виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, лише власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд, в тому числі укладати договір поруки, який передбачає звернення стягнення за рахунок майна поручителя. На договір поруки розповсюджуються всі вимоги щодо дійсності правочину встановленому в ст. ст. 203, 215 ЦК України. Відповідно до положень ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України - дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Недотримання відповідачами передбаченої ст. 65 СК України вимоги щодо надання згоди другого з подружжя на укладення правочину, який виходить за межі дрібного побутового, є підставою для визнання цього правочину недійсним. Таким чином, на підставі наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved