Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі Ради, треті особи [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та просила встановити факт належності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності посвідченого нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 29.01.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за №826, за рішенням виконкому Довгинцівської ради народних депутатів від 25.12.1987 року №375/4 [PERSON] , померлому [INFO] , домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: Літ. А-1 - житловий будинок, загальна площа 85,1 кв.м., житлова 56,4 кв.м.; Літ. Кухня «Б», Гараж «В», Погріб «Г», Вбиральня «Д», Водо колонка І, Замовлення II, Забор №1, Ворота №2, Забор №3 та визнати за позивачем - [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] а саме: Літ. А-1 - житловий будинок, загальна площа 85,1 кв.м., житлова 56,4 кв.м.; Літ. Кухня «Б», Гараж «В», Погріб «Г», Вбиральня «Д», Водо колонка І, Замовлення II, Забор №1, Ворота №2, Забор №3. В обгрунтування позову зазначено, що рішенням Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 12.1987 року №375/4 [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 600 кв. м. по [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку. На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності посвідченого нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 29.01.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за №826, [PERSON] належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: Літ. А-1 - житловий будинок, загальна площа 85,1 кв.м., житлова 56,4 кв.м., Літ. Кухня «Б», Г араж «В», Погріб «Г», Вбиральня «Д», Водо колонка І Замощення II, Забор №1, Ворота, № 2 Забор, №3. З 1988 року чоловік позивачки [PERSON] розпочав будівництво житлового будинку, весь час він разом з позивачкою займались його плануванням, та веденням домашнього господарства. Чоловік позивачки [PERSON] , [INFO] помер, про що здійснено відповідний актовий запис Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області за № 876 та не встиг зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок. Так, після смерті [PERSON] дружина (позивачка по справі) та діти залишились проживати в цьому будинку та вести домашнє господарство, постійно сплачувати комунальні платежі, займається облаштуванням будинку та підтримує його належний стан для комфортного проживання їхньої сім`ї. В квітні 2015 року позивачка та діти, як спадкоємиці першої черги, звернулись до державного нотаріуса четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою нотаріуса від 16.04.2015 року спадкоємцям дружині спадкодавця, позивачу по справі, та дітям спадкодавця, треті особи по справі, було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що договір про в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального будинку на праві приватної власності не зареєстрований у відповідному органі державної реєстрації згідно Закону. Крім, позивачки та дітей більше не має спадкоємців, які б звертались до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] не складався. Діти спадкодавця не заперечують проти прийняття всієї спадщини позивачем, що доводиться матір`ю. За життя [PERSON] було побудовано житловий будинок, в якому його сім`я мешкає і надалі, однак не було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, тому позивачка змушена звернутись до суду за захистом свого права власності та збереженням сімейного будинку, який тяжко будувався спадкодавцем. Право власності [PERSON] на домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та факт будівництва будинку та проживання у ньому, підтверджується наступними документами. Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності посвідченого нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори від 29.01.1988 року, зареєстрованого в реєстрі №826. Рішенням виконкому Централь-Міської ради народних депутатів від 25.12.1987 року, технічним паспортом на домоволодіння та домовою книгою, довідкою з місця проживання посвідчений квартальною уповноваженою. Права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації вважаються такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Таким чином, для прийняття спадщини та оформлення належним чином правовстановлюючих документів на домоволодіння, яке залишилось після смерті [PERSON] позивач змушена звернутись до суду з даним позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок . Ухвалою від 13 вересня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного провадження. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Відповідач Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті Кривому Розі Ради до суду надали заяву про розгляд справи без відповідача, проти позовних вимог не заперечують, при винесення рішення покладалися на розсуд суду. Від третіх осіб [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі , підтримали позовні вимоги , просили задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно дост. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, що рішенням Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 25.12.1987 року №375/4 [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 600 кв. м. по [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку. На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності посвідченого нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 29.01.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за №826, [PERSON] належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: Літ. А-1 - житловий будинок, загальна площа 85,1 кв.м., житлова 56,4 кв.м., Літ. Кухня «Б», Гараж «В», Погріб «Г», Вбиральня «Д», Водо колонка І , Замощення II, Забор №1, Ворота №2, Забор №3. З 1988 року чоловік позивачки [PERSON] розпочав будівництво житлового будинку, весь час він разом з позивачкою займались його облаштуванням, та веденням домашнього господарства. (а.с. 18-25). Чоловік позивачки [PERSON] , [INFO] помер, про що здійснено відповідний актовий запис Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області за № 876 та не встиг зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок. (а.с. 10). Так, після смерті [PERSON] дружина, позивачка по справі та діти залишились проживати в цьому будинку та вести домашнє господарство, постійно сплачувати комунальні платежі, займалися облаштуванням будинку та підтримує його належний стан для комфортного проживання їхньої сім`ї. (а.с. 8-9, 11, 13-14, 17). В квітні 2015 року позивачка та діти, як спадкоємиці першої черги, звернулись до державного нотаріуса четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою нотаріуса від 16.04.2015 року спадкоємцям дружині спадкодавця, позивачу по справі, та дітям спадкодавця, треті особи по справі, було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що договір про в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального будинку на праві приватної власності не зареєстрований у відповідному органі державної реєстрації згідно Закону. Крім, позивачки та дітей більше не має спадкоємців, які б звертались до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . ( а.с. 15,16). Заповіт від імені [PERSON] не складався. Діти спадкодавця не заперечують проти прийняття всієї спадщини позивачем, що доводиться матір`ю, про що особисто підтвердили у заявах. За життя [PERSON] було побудовано житловий будинок, в якому його сім`я мешкає і надалі, однак не було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, тому позивачка змушена звернутись до суду за захистом свого права власності та збереженням сімейного будинку, який будувався спадкодавцем. Право власності [PERSON] на домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та факт будівництва будинку та проживання у ньому, підтверджується наступними документами, а саме: - договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності посвідченого нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори від 29.01.1988 року, зареєстрованого в реєстрі №826. - рішенням виконкому Централь-Міської ради народних депутатів від 25.12.1987 року. - технічним паспортом на домоволодіння та домовою книгою. - довідкою з місця проживання посвідчений квартальною уповноваженою. Права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації вважаються такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Спірний житловий будинок існує, що підтверджується технічним паспортом на будинок. Будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства, тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української PCP. Частина 1статті 1218 ЦК Українивизначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ч. 1ст. 1261 ЦК України). Згідностатті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженогонаказом Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно частин 1,2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1ст. 368 ЦК України). Відповідно до частин 1,2 статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна,що є у спільній сумісній власності, крім випадків,установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (даліЛист № 24-753/0/4-13),, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно п. 1 Листа № 24-753/0/4-13, обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Вказане підтверджується також роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач, як дружина померлого та його діти треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] , які бажають щоб спадщину прийняла позивач по справі, про що надали заяви. Враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача про відсутність заперечень, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачами вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved