Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому прохає виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5907, в якому пропонується звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором №1690/6888DCLRKZPT від 18.09.2014, укладений між останньою та ПАТ «ПлатинумБанк», у сумі 14597,95 грн, яка нарахована за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 та 500 грн за витрати на послуги нотаріуса. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, відкрито неправомірне виконавче провадження щодо його виконання, тому звернулась до суду із відповідним позовом. Разом з тим зазначила, що не укладала жодних договорів із відповідачем по справі та не отримувала повідомлень щодо заміни сторони, нових реквізитів щодо сплати заборгованості, а тому вважає, що відповідачем передчасно застосовано такий спосіб захисту як вчинення виконавчого напису нотаріусом. Грошове зобов`язання за вказаним кредитним договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, виконано у повному обсязі до того, як ПАТ «ПлатинумБанк» відступив, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право вимоги щодо грошового зобов`язання. Крім того, позивач вказала, що у відповідності до Переліку документів від 29.06.1999 №1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою КМУ, тобто в редакції, що діяла на момент укладення договору, не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 11.11.2020 (а.с.13) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Разом з тим, ухвалою суду від 10.12.2020 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. письмових доказів, що стосуються виконавчого напису. Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, позивач у судове засідання не прибув, доручивши представляти свої інтереси адвокату Захарову Т.Г. Представник позивача адвокат Захаров Т.Г. не з`явився до суду, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі та участі позивача, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець Клітченко О.А. не з`явились до суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, пояснення щодо позову не надали. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача та його представника, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що відповідно до виконавчого напису №5907 від 03.07.2020 приватним нотаріусом Гораєм О.С. звернуто стягнення з позивача як боржника за кредитним договором №1690/6888DCLRKZPT від 18.09.2014, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником ycix прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 148К вiд 23.03.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а в подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на підставі договору відступлення прав вимоги від 14.05.2020. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 у сумі 14597,95 грн, з яких: 13633,51 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 964,44 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.6). Положеннями ст.ст.15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з наведеним переліком, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п.1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З метою перевірки доказів позивача та з`ясування усіх обставин ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 10.12.2020 витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 03.07.2020 за №5907 (а.с.25). Станом на час розгляду справи в суді указана вимога нотаріусом не виконана. Згідно із ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи, що третьою особою на час розгляду справи не виконано ухвали суду про витребування доказів, а саме не надано належним чином завірених копій документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис від 03.07.2020 №5907, то суд визнає обставини, на які посилається позивач у позовній заяві щодо наявності спору. При вчиненні виконавчого напису не було перевірено факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру заборгованості за кредитним договором, а саме заборгованості за сумою кредиту та відсотками у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 05.07.2017 в справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ч.14 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст.81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду України від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Отже з наданих письмових доказів, судом встановлено, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про зворотнє, ані представником відповідача ані приватним нотаріусом суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведені обставини, на які він посилається як на підставу свого позову, уся сукупність зібраних по справі доказів підтверджує викладені в позовній заяві обставини, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання про судові витрати підлягає вирішенню у відповідності до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved