Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення часток у праві власності на житло, посилаючись на те, що сторони приватизували квартиру № 9 по [PERSON]Хмельницького, 13, в м. Полтаві. 27.11.1998 року вони отримали свідоцтво про право власності на житло, згідно якого зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу. Між сторонами виникає спір щодо часток у спільній сумісній власності, у звязку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги, визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину квартири за кожним. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявились, подали до суду заяви з проханням про проведення судового розгляду у їх відсутність. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 74, 76, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: м. Полтава, [PERSON]Хмельницького, буд.13/ кв.9, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 27.11.1998 року (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. На підставі викладеного, враховуючи наявні в справі відомості щодо належності спірної квартири сторонам на праві спільної сумісної власності, позицію відповідача, який в поданій суду заяві визнав заявлені позовні вимоги, суд вважає заявлені позовні вимоги законними,обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 225, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved