Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на спадкове майно, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку посилаючись на наступне. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] (актовий запис про смерть № 3 від 19 січня 1999 року складений виконавчим комітетом Долинського району Кіровоградської області). Померла по день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею із 1997 року доглядала та проживала позивач [PERSON] . Позивач після смерті матері із заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки їй не було відомо про наявність спадкового майна. В 2017 році позивачу стало відомо, що на день смерті за померлою значився сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації від 25.11.1996 року № 624, зареєстрований від 27.02.2017р. за № 494 на земельну ділянку площею 5,82 га. Відповідач про наявність спадкового майна не повідомляв, але знав про його існування. Позивачу стало відомо, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 року по справі № 2о-72/2007 за заявою прокурора Долинського району Кіровоградської області земельну ділянку частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації від 25.11.1996 року № 624, зареєстрований від 27.02.2017р. за № 494 на земельну ділянку площею 5,82 га., вартістю 61418грн. 99коп. - визнано спадщину відумерлою і передано земельну частку (пай) у власність територіальній громаді Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Богданівська сільська Рада отримала державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 402775 на земельну ділянку № [NUMBER] площею 5,8925 га з кадастровим номером 3521980700:02:000:1808. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 352190001000010 від 26.04.2012 р. Рішенням апеляційного суду від 25.07.2017 р. в справі 22-ц/781/582/17 рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 р. по справі № 2о-72-2007 скасоване, та ухвалив нове рішення у справі, яким відмовлено в задоволенні заяви прокурора Долинського району в інтересах Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області про визнання спадщин відумерлою, яка складалась із земельної частки (паю) розміром 5,82 га, що належала померлій [INFO] [PERSON] . Після скасування рішення суду, позивач як спадкоємець за законом першої черги звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасової Н.В. для оформлення спадщини після померлої матері. Нотаріусом було роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину а законом проводиться на підставі правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну часту (пай). Але, сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, а дублікат його видачі законодавством не врегульовано. Так, дана земельна ділянка на сьогоднішній день перебуває у власності відповідача на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 402775. В зв`язку з цим, позивач змушена звернутися до суду із даними вимогами. Сторона позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Третя особа в судове засідання не з`явилась. Заслухавши учасників, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2016р. слідує, що [PERSON] померла [INFO] в с. Братський Посад, Долинського району Кіровоградської області (а.с. 6). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 23.11.2016р. підтверджено, що позивач [PERSON] мала дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.9) Копією свідоцтва серії [NUMBER] від 22.12.1989р. підтверджується зміна прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 11). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] слідує, що матір`ю позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с. 10). Копією постанови від 30.03.2018 року вбачається відмова у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] (а.с.12). З копії листа відділу у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру від 10.01.2018р. № 31/111-18 вбачається відмова у видачі копії сертифікату на право на земельну ділянку за гр.. [PERSON] , оскільки даний сертифікат вона отримала на руки (а..с14). З копії книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) що видавались Долинською РДА КСП ім.. Щорса, гр. [PERSON] отримувала особисто сертифікат серії [NUMBER] (а.с.15). Згідно копії рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 року по справі № 2о-72/2007 за заявою прокурора Долинського району Кіровоградської області земельну ділянку частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації від 25.11.1996 року № 624, зареєстрований від 27.02.2017р. за № 494 на земельну ділянку площею 5,82 га., вартістю 61418грн. 99коп. - визнано спадщину відумерлою і передано земельну частку (пай) у власність територіальній громаді Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а.с.17-18). Копією рішення Апеляційного суду від 25.07.2017 р. в справі 22-ц/781/582/17 рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 р. по справі № 2о-72-2007 скасоване, та ухвалив нове рішення у справі, яким відмовлено в задоволенні заяви прокурора Долинського району в інтересах Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області про визнання спадщин відумерлою, яка складалась із земельної частки (паю) розміром 5,82 га, що належала померлій [INFO] [PERSON] (а.с. 22-24). Згідно копії державноо акту на земельну ділянку підтверджується право власності Богданівської сільської ради на земельну ділянку розміром 5,8925 га кадастровий номер 3521980700:02:000:1808 (а.с.90) Згідно копії договору оренди землі № 04/2014 від 08 квітня 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2014 року орендодавець земельної ділянки Богданівська сільська рада Долинського району в особі голови Панченко В.Ф. та орендар - [PERSON] уклали договір оренди земельної ділянки площею 5,8925 га строком на 25 років, з орендною платою у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.92-95). Згідно інформаційної довідки з спадкового реєстру відсутні відомості про спадкову справу за параметрами [PERSON] дата смерті [INFO] В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є односельцями підтвердили факт спільного проживання позивача з матір`ю до моменту смерті останньої. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] , а тому спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Статтею 525 ЦК УPCP передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 524 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. ст. 525-527 ЦК УРСР (1963 року)). Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ст.. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до п.3.1, 3.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року № 24-753 0 4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. З наведеного вище слідує, що позивач - [PERSON] є спадкоємцем після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В той же час, позивачем обрано як правову підставу спадкування -положення п.1 ст.549 ЦПК України, а сакме фактичний вступ спадкоємцем в управління або володіння спадковим майном. Проте згідно змісту позову спадкоємець не зверталась з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність спадкового майна. Подані докази також не містять жодних відомостей щодо вступу спадкоємцем в управління чи володіння будь - яким спадковим майном. З огляду на неможливість фактичного управління чи володіння правом на пай про яке спадкоємець не знав, презумується відсутність такого управління та володіння, а отже для спадкування такого права обов`язковим є - подання відповідної заяви у визначенні законом строки. Відповідно ж до ч.2 ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. За таких обставин позивачем помилково обрано вказаний спосіб захисту, оскільки, як встановлено у судовому засіданні належним способом права позивача буде поновлення строку на звернення з заявою про прийняття спадщини. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. В той же час суд вбачає підстави для визнання недійсним державного акт на право власності на земельну ділянку, виданий Богданівській сільській раді, серія ЯК № 402775 на земельну ділянку № [NUMBER] площею 5,8925 га з кадастровим номером 3521980700:02:000:1808, як виданого безпідставно(про що свідчать рішення суду що набрали законної сили.) та такого що порушує права позивача, як спадкоємця. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину понесеного судового збору.

Outcome: partial