Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. З 25 липня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей, а саме доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із матір`ю та повністю знаходяться на її вихованні та утриманні. Відповідач не виконує свій батьківський обов`язок пов`язаний із утриманням доньки, не бере участі у вихованні та утриманні малолітньої дитини. З цих підстав просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. 26.08.2020 року представником відповідача подано відзив, в якому проти позову заперечив частково, зазначивши, що відповідач має на утриманні батьків похилого віку, які перебувають на його утриманні, а тому просить задовольнити позовні вимоги частково та призначити аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували частково, просили призначити аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] народились [PERSON] та [PERSON] , батьками яких є позивачка та відповідач у справі. Діти проживають разом з матір`ю. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.05.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial