Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Вищого професійного училища №25 м. Хмельницького про визнання незаконним наказу про переведення, посилаючись на те, що вона працює на посаді вихователя гуртожитку Вищого професійного училища №25 м. Хмельницького з 31 серпня 2006 року. 28 квітня 2016 року в.о. директора ВПУ №25 видав наказ № 07-к «Про переведення», відповідно до якого позивача було переведено на 0,5 ставки вихователя гуртожитку з 01.05.2016 року з графіком роботи з 18.00 до 22.00. Позивач оскаржила вказаний наказ до Департаменту освіти і науки Хмельницької облдержадміністрації. За результатами розгляду скарги 02.06.2016 року робочою групою Департаменту було складено Довідку №1, відповідно до якої робоча група за результатами вивчення вказаного питання дійшла висновку про те, що переведення [PERSON] на 0,5 ставки вихователя гуртожитку було здійснено в порушення вимог чинного трудового законодавства та було рекомендовано директору ВПУ №25 м. Хмельницького розглянути можливість переведення позивача на повну ставку вихователя гуртожитку. Однак жодних дій, відповідно до Довідки №1 робочої групи Департаменту освіти і науки з боку дирекції ВПУ №25, не відбулось. В зв'язку із зазначеним, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ВПУ №25 м. Хмельницького № 07-к від 28 квітня 2016 року про переведення [PERSON] на 0,5 ставки вихователя гуртожитку з 01.05.2016 року з графіком роботи з 18.00 до 22.00 год. Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримують з підстав, зазначених у позову, просять його задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні, посилається на те, що відповідачем не було вчинено жодних протиправних дій відносно позивача, а зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається, коли вона пов'язана із змінами в організації виробництва і праці. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді вихователя гуртожитку Вищого професійного училища №25 м. Хмельницького з 31 серпня 2006 року. 28 квітня 2016 року в.о. директора ВПУ №25 видав наказ № 07-к «Про переведення», відповідно до якого позивача було переведено на 0,5 ставки вихователя гуртожитку з 01.05.2016 року з графіком роботи з 18.00 до 22.00. Позивач оскаржила вказаний наказ до Департаменту освіти і науки Хмельницької облдержадміністрації. За результатами розгляду скарги 02.06.2016 року робочою групою Департаменту було складено Довідку №1, відповідно до якої робоча група за результатами вивчення вказаного питання дійшла висновку про те, що переведення [PERSON] на 0,5 ставки вихователя гуртожитку було здійснено в порушення вимог чинного трудового законодавства та було рекомендовано директору ВПУ №25 м. Хмельницького розглянути можливість переведення позивача на повну ставку вихователя гуртожитку. Дані обставини об'єктивно підтверджуються копіями письмових доказів, що наявні в матеріалах справи. Відповідно до ст. 232 КЗпП України визначено, що безпосередньо в міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ і організацій, де комісії по трудових спорах не обираються. Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Однак в супереч даним нормам позивача не було повідомлено про переведення на 0,5 ставки вихователя гуртожитку за 2 місяці. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВСУ№ 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгяду судами трудових спорів якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці. Новий штатний розпис ВПУ №25 не було затверджено, отже не відбулась зміна в організації виробництва та праці. Відповідно зміна істотних умов праці при продовженні [PERSON] роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, в тому числі і зміна режиму роботи, встановлення неповного робочого часу є такими, що суперечать положенням ст. 32 КЗпП. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до Довідки №1 робочої групи Департаменту освіти і науки Хмельницької ОДА вбачається, що із наявних в штаті ВПУ №25 шести вихователів гуртожитку при наявному стажі роботи позивача 9 років 8 місяців, вона була єдиною, кого перевели на 0,5 ставки вихователя, не врахувавши кваліфікацію та продуктивність праці [PERSON], оскільки копії атестаційного листа від 29.03.2016 року, свідоцтва про підвищення кваліфікації від 16.06.2015 року, грамоти і подяки за сумлінну працю свідчать про відповідність займаній посаді та наявність кваліфікаційної категорії «спеціаліст першої категорії» Відповідно до ст. 56 КЗпП України за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Докази про те, що позивач надавала згоду на встановлення їй неповного робочого дня з графіком роботи з 18.00 до 22.00 у суду відсутні. Виходячи з наведеного вище суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Крім цього, підлягають стягненню з відповідача на користь держави і судові витрати по справі, в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved