Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути із відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним, що позивач із відповідачем перебувають в реєстрованому шлюбі з 05.08.2017 року. [INFO] у позивача та відповідача народилася донька - [PERSON] . Шлюб між позивачем та відповідачем виявився невдалим та нетривалим. Останній рік сумісного життя позивач із відповідачем остаточно шлюбні відносини були припинені і з того часу вони спільно не проживають. На даний час позивач ніде не працює та знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач маючи постійне місце роботи та стабільний заробіток, однак достатньої та належної матеріальної допомоги на утримання їхньої доньки в добровільному порядку взагалі не надає. Дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Відповідач працює в ТОВ «Максіпром груп», є здоровою, працездатною людиною, відповідач не має стягнень по виконавчому листу зі свого заробітку - доходу, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання доньки. У зв`язку з чим позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, проте надала до канцелярії суду заяву згідно якої просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. З наслідками задоволення позову ознайомлена. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду письмову заяву згідно якої просить розглянути справу без його участі. Клопотань та заяв не надав. Позов визнає в повному обсязі та з наслідками визнання позову ознайомлений. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач із відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05.08.2017 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №126 про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у позивача із відповідачем народилась донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.01.2018 Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17, [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача [PERSON] (а.с.6). Малолітня [PERSON] проживає та перебуває на утриманні позивача. Позивач самостійно не може забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач, будучи рідним батьком дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, є здоровою людиною, він працездатного віку та працює в ТОВ «Максіпром груп», відповідач не має стягнень по виконавчому листу з його заробітку - доходу не здійснюється. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Outcome: approved