Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно, зазначивши, що її батько [PERSON], помер [INFO] року, якому на праві власності належить квартира [ADDRESS] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: квартира [ADDRESS] У відповідності до заповіту від 26 квітня 1996 року, який посвідчений Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, батько позивачки [PERSON] на випадок своєї смерті усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповідав позивачу по справі. Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями померлого [PERSON] на вказану квартиру, за заповітом на 3/4 частини є позивач та за законом на 1/4 частину відповідач, так як вона має право відповідно до ст.1241 ЦК України на обов'язкову частку у спадщині, тому що на момент відкриття спадщини була пенсіонеркою, непрацездатною особою. З метою прийняття спадщини після смерті батька, позивач зверталася до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, але постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С. від 16.04.2016р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], після [PERSON], померлого [INFO] року, так як нею не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв'язку з чим позивач звернулась до суду та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на 3/4 частини квартири [ADDRESS] Представник позивач в судове засідання, не з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність, про що надав письмову заяву. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що помер [INFO] року помер [PERSON], батько позивачки [PERSON]. За життя спадкодавцем було складено заповіт від 26 квітня 1996 року, який посвідчений Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, яким на випадок своєї смерті усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповідав позивачу по справі. З метою прийняття спадщини після смерті батька, позивач зверталася до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, але постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С. від 16.04.2016р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], після [PERSON], померлого [INFO] року, так як право спадкодавця на вищевказану квартиру припинено у зв'язку з укладеним ним договором купівлі-продажу згідно витягу з реєстру правочинів, проте, за новим власником право власності не зареєстровано. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, до складу спадщини не входить квартира [ADDRESS], хоча право власності і досі зареєстровано за спадкодавцем, однак спадкодавцем за життя було укладено договір купівлі-продажу від 14 лютого 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №476, відповідно до якого ним було продано відповідачу квартиру [ADDRESS] та зазначений договір не було визнано недійсним, та не позбавляє можливості відповідача по справі здійснити державну реєстрацію права власності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки квартира на частину якої позивач просить визнати право власності не входить до спадкової маси, суд вважає відмовити позивачу у задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed