Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 25.06.1999 року по 05.05.2005 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.05.2005 року шлюб з відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу, з відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дитину. Згідно умов даного договору відповідач, зважаючи на мінливість доходів мав сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі не менше 125 000,00 грн. Договір укладено строком на п'ять років, до 11.06.2010 року. Оскільки після закінчення дії договору, відповідач жодної матеріальної допомоги на сина не надав та аліментів на утримання дитини не виплачував, вона звернулася до суду з відповідним позовом. 22.03.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення у справі № 2-5933/2011, яким стягнув з відповідача, який на той час працював в ТОВ «Ріглі Україна», на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 25.10.2011 року і до повноліття дитини. Однак, з червня 2016 року відповідач змінив місце роботи, та на час подання даного позову працює в ТОВ «Марс Україна», та припинив сплату аліментів 22.04.2016 року. На момент винесення рішення щодо стягнення аліментів, їх син мав значні вади здоров'я, а саме - астма середньо важкого перебігу та інші супутні захворювання, часто потребував медичної допомоги та систематичного лікування в оздоровчих профілакторіях. Висновком ЛКК від 31.01.2015 року сину встановлено інвалідність. У зв'язку з викладеними обставинами просила збільшити розмір аліментів до 1/3 частини доходів відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Позивач додатково зазначила, що інвалідність сину, що діє до повнолітня, встановлена в 2015 році у зв'язку з захворюванням нирок. На момент винесення рішення про стягнення аліментів, дитина інвалідності не мала. Представник позивач додатково зазначив, що позов подано у зв'язку з тим, що змінилася обставина - дитині встановлено інвалідність. Зауважив, що середньомісячна сума витрат становить 19 000,00 грн. Додатково надала письмові пояснення. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях. В судовому засіданні був допитаний свідок - [PERSON], що є матір'ю позивача, яка по предмету спору нічого не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 25.10.2011 року і до повноліття дитини ([INFO]). При розгляді даної справи позивач просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, посилаючись на значні вади здоров'я сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. Проаналізувавши документи, які позивач надала як на підставу своїх позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивач жодним чином не довела свої вимоги. Всі надані документи свідчать про піклування та утримання дитини, що є обов'язком не лише батька, а й матері. Документів, з яких можливо було встановити збільшення витрат на дитину у зв'язку з змінами матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я дитини чи отримувача аліментів, суду не надано. Посилання позивача на те, що дитині встановлена інвалідність, суд не приймає до уваги, так як наявність даної обставини не підтверджує необхідність збільшення розміру аліментів, а є лише наслідком певного захворювання. Крім того, інвалідність встановлена до повноліття, тоді як на час постановлення рішення суду дитина сторін стане повнолітнім через дев'ятнадцять днів. Таким чином, позивач не навела жодного доказу щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я дитини чи одержувача аліментів, з часу постановлення рішення суду про стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed