Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 06.04.2016 року мотивуючи тим, що з 22.03.2002 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка з дня розлучення і по сьогоднішній день проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В жовтні 2015 року їх донька Діана була госпіталізована з важким переломом обох кісток середньої третини лівого передпліччя зі зміщенням, перенесла важку операцію по фіксації переломів кістки металевими пластинами. Операція дала ускладнення, дитина потребує повторної операції. Весь операційний та після операційний період дочка потребувала посиленого харчування, додаткових ліків. Відповідач ніякої допомоги не надавав, тому вона була змушена звернутися до своїх родичів та знайомих по допомогу, також у відчаї вона зверталась за допомогою до небайдужих людей, розклеювала листівки, розставляла скриньки для збору благодійної допомоги. Оскільки участь батьків у додаткових витратах на дитину не є правом, а є обовязком батьків незалежно від сплати аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі у таких витратах, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь половину понесених витрат в розмірі 25 000 грн. та судові витрати стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі чи заперечення на позов до суду не надав. На підставі ст. 224 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справи, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. ( ч.3 ст. 61 ЦПК України). Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 22.03.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2011 року, яке набрало законної сили 15.06.2011 року, шлюб між сторонами було розірвано, діти залишились проживати разом з матірю, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 5-8, 32) та не заперечується сторонами. Також, встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проходила лікування в Комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» ортопедо-травматологічний центр, з 27.09.2015 року по 22.10.2015 року з діагнозом (осн. та суп. захв. ускладн., при летальних наслідках пат анатомічний діагноз) відкритий II ст. перелом обох кісток середньої третини лівого передпліччя зі зміщенням. 06.10.2015 року [PERSON] було проведено операцію: 1) Відкрита репозиція МОС перелому обох кісток лівого передпліччя пластинами, що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого (а.с. 17). З доданих до позову квитанцій та медичних призначень ( а.с.9-17) вбачається, що позивач витратила на лікування доньки 20121,81 грн. Також, з матеріалів справи ( а.с. 18) вбачається, що позивач зверталась до небайдужих людей за допомогою для проведення [PERSON], [INFO], операції. Згідно із довідкою ФОП [PERSON] від 04.04.2016 року за № 008 ( а.с.20), [PERSON] працює на посаді продавця продовольчих товарів та отримує заробітну плату в середньому 1380 грн. Згідно із довідкою Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 06.05.2016 року за № 694 ( а.с.31) позивач зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом із дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO] Відповідач не надав до суду заперечень проти позову з належними, допустимими та переконливими доказами в їх підтвердження. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження частково, а саме: витрати понесені на лікування дитини відносяться до додаткових витрат, однак розмір витрат зазначений у вимогах не відповідає розміру підтвердженому доказами доданими до позову. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказів в їх сукупності, приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини понесених нею додаткових витрат повязаних з лікуванням дитини в розмірі 10060, 90 грн. ( розмір витрат згідно доказів у справі 20121,81 грн./ 2). Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2016 позивача звільнено від оплати судового збору в звязку з її майновим станом. Отже, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. ( згідно п.п. 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Outcome: partial