Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником зазначеної квартири, в якій відповідач, який є її колишнім чоловіком, числиться зареєстрованим. Через таку обставину позбавлена можливості повноцінно користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Відповідач у вказаній квартирі не проживає понад чотири роки. Наявність реєстрації відповідача створює перешкоди у можливості вільно користуватись та розпоряджатись майном. Тому просить в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 20.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку загального позовного провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Заявою до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріли справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію права (а.с.12), позивач є власником квартири [ADDRESS] . Право власності набуте нею на підставі договору дарування від 11.09.2012. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, що стверджується інформацією органу реєстрації місця проживання фізичної особи, яка витребувана судом перед вирішенням питання про відкриття провадження (а.с.14). Крім того, вказане підтверджується листом ЛРА ЛМР від 16.10.2020 (а.с.5). Відповідач є колишнім чоловіком позивача. Шлюб між сторонами розірвано 12.04.2016, що стверджується копією відповідного свідоцтва (а.с.9). Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами\~ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України,\~член сім`ї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сім`ї без\~поважних причин\~понад один\~рік,\~якщоінше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вказане свідчить про те, що член сім`ї власника, в тому числі колишній, втрачає право користування житловим приміщенням у випадку його відсутності понад один рік. Згідно актів ЛКП Господар» від 12.10.2020 (а.с.6), відповідач не проживає за адресою [ADDRESS] . Беручи до уваги наведені вище обставини, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку, що вимога про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, оскільки обов`язкові для цього підстави, які визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність колишнього члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік встановлені та доведені зібраними в справі доказами. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved