Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Єдиною спадкоємицею після смерті останньої є її дочка. Спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] складається з квартири [ADDRESS] , яку померла отримала на підставі ордеру 1978 році. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 1985 року (справа № 2-1302/1984р.) визнано право особистої приватної власності за [PERSON] на пай, який знаходиться в ЖБК «Звездний» в сумі 2549 руб. 83 коп. та виділити в його користування дві кімнати площею 31,2 кв.м. з балконом та 1/2 площі загального користування квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право того ж кооперативу в сумі 2549 руб. 83 коп. та виділено в її користування кімнату 9 кв.м., а також 1/2 площі загального користування тієї ж квартири. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 400 рублів, як різницю в паї накопленні. У 1990 році батьки позивачки набули право власності на вказану квартиру, шляхом виплати всіх пайових внесків, як члени ЖК «Правда». Проте, постановою від 08 грудня 2020 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи № 508/17, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , відсутні документи, що підтверджують право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач вважає, що на час своєї смерті, яка настала [INFO] , [PERSON] була власником 1/2 частки спірної квартири. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 01.02.2021 року, призначене підготовче судове засідання. 12.02.2021 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи - голови ЖК «Правда» Мінаєва В.О., в яких представник вважав позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та зазначив, що у 1984 році квартиру [ADDRESS] розподіллено між двома особами з виділенням часток в натурі. Позивач стверджує, що у 1990 році [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вказану квартиру, шляхом виплати всіх пайових внесків, як члени ЖК «Правда». До позовної заяви додано довідку від 03.11.2015 року, яка видана [PERSON] про те, що він є власником частини спірної квартири та виплатив пайові внески. Проте до позову не долучено жодного доказу, які б підтвердили факт права власності [PERSON] на її частку квартири. Адже довідка від 31.08.2020 року не підписана головою правління ЖК «Правда». 23.02.2021 року відповідач [PERSON] подав до канцелярії суду зустрічний позов про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , який обґрунтований тим, що у період шлюбу з [PERSON] вони придбали кооперативну квартиру [ADDRESS] . Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 1985 року (справа № 2-1302/1984р.) визнано право особистої приватної власності за [PERSON] на пай, який знаходиться в ЖБК «Звездний» в сумі 2549 руб. 83 коп. та виділити в його користування дві кімнати площею 31,2 кв.м. з балконом та 1/2 площі загального користування квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право того ж кооперативу в сумі 2549 руб. 83 коп. та виділено в її користування кімнату 9 кв.м., а також 1/2 площі загального користування тієї ж квартири. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 400 рублів, як різницю в паї накопленні. У 1990 році [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вказану квартиру, шляхом виплати всіх пайових внесків, як члени ЖК «Правда». У 2015 році [PERSON] звертався до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на Ѕ частину квартири, проте отримав відмову. 15 березня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача - Харківської міської ради - Голубенка О.Ю., в якому представник просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтвердили право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, а саме: частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16 березня 2021 року прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , Харківської міської ради, третя особа: ЖК «Правда» про визнання права власності на майно зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Харківської міської ради, третя особа: ЖК «Правда» про визнання права власності на майно. Витребувано у Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а у ЖК «Правда» інформацію про виплату пайових внесків в ЖК «Правда» [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] за квартиру [ADDRESS] . 05 квітня 2021 року до суду надійшла копія спадкової справи № 508/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . На виконання ухвали суду від 16 березня 2021 року про витребування доказів ЖК «Правда» 05.04.2021 року повідомило суд, що у зв`язку із запровадженням у 2012 році реформи у сфері надання адміністративних послуг, у голови правління ЖК «Правда» відсутні не тільки законодавчо визначені повноваження видати довідку про виплату майнового паю, а й необхідні для цього відомості. Єдина наявна інформація щодо пайових внесків [PERSON] , яка відома правлінню ЖК «Правда» вказана в рішенні Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 1985 року. Жодною іншою інформацією про виплату пайових внесків в ЖК «Правда» [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] за квартиру [ADDRESS] правління ЖК «Правда» не володіє. Ухвалою суду від 07 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засідання, встановлено порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів: заслухати вступне слово учасників справи, дослідити надані учасниками справи письмові докази. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Сулейманова М.І. підтримали позовні вимоги, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. Відповідач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи ЖК «Правда» - Василенко Д.О. вважала позовні вимоги не обґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Загальні обставини справи. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому Ради депутатів трудящих міста Харкова від 15 березня 1978 року № 74 [PERSON] на сім`ю з трьох осіб (чоловік - [PERSON] , дочка - [PERSON] ) отримала ордер № 02964 на право зайняття трикімнатної квартири загальною житловою площею 45,05 кв.м. [ADDRESS] (а.с. 11). На підставі рішення № 282 від 11.07.1984 року виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів «Про увічнення пам`яті Н.Островського та упорядкування найменування вулиць», рішення № 347 від 16.10.1984 року виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів «Про перейменування дільниці вул. Петрозаводської від пр. Тракторобудівників до вул. Сонячної», рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 12/15 від 20.11.2015 року «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» на сьогодні квартира, яка є предметом розгляду даної справи знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-15). Відповідно до положень пункту 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно положень статті 112 ЦК Української РСР (який діяв у 1990 році) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам. Відповідно до частин першої, третьої статті 15 Закону України «Про власність», який регулював спірні правовідносини щодо права власності на житло у житлово-будівельному кооперативі, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю сплатив свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно пп. «и» п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст.146 ЖК України, ст.15 Закону «Про власність» , п.43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім`ю (статті 22, 24, 28, 29 КпШС України), враховуючи, зокрема, таке: до повної сплати пайового внеску за квартиру суд вирішує питання про право власності на частку в паєнагромадженні, а після завершення сплати - про право на частку в праві власності на квартиру залежно від належної особі частки у паєнагромадженні. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 1985 року (справа № 2-1302/1984р.) визнано право особистої приватної власності за [PERSON] на пай, який знаходиться в ЖБК «Звездний» в сумі 2549 руб. 83 коп. та виділити в його користування дві кімнати площею 31,2 кв.м. з балконом та 1/2 площі загального користування квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право того ж кооперативу в сумі 2549 руб. 83 коп. та виділено в її користування кімнату 9 кв.м., а також 1/2 площі загального користування тієї ж квартири. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 400 рублів, як різницю в паї накопленні (а.с. 16). На виконання ухвали суду від 16 березня 2021 року про витребування доказів ЖК «Правда» повідомило суд, що у зв`язку із запровадженням у 2012 році реформи у сфері надання адміністративних послуг, у голови правління ЖК «Правда» відсутні не тільки законодавчо визначені повноваження видати довідку про виплату майнового паю, а й необхідні для цього відомості. Єдина наявна інформація щодо пайових внесків [PERSON] , яка відома правлінню ЖК «Правда» вказана в рішенні Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 1985 року. Жодною іншою інформацією про виплату пайових внесків в ЖК «Правда» [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] за квартиру [ADDRESS] правління ЖК «Правда» не володіє (а.с. 130-133). Згідно ч.ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За положеннями ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Щодо позовних вимог [PERSON] . Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 березня 1972 року (а.с. 10). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального у правління юстиції в Харківській області 15 червня 2017 року складено актовий запис № 8802ч та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Вивченням судом матеріалів спадкової справи № 508/17, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , встановлено, що позивач [PERSON] 23 червня 2017 року подала до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 118), за інформацією від 01 вересня 2020 року державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (правонаступник Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори) більше ніхто із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося; спадкоємцем на майно спадкодавця є дочка - [PERSON] (а.с. 127). Постановою від 08 грудня 2020 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи № 508/17, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , відсутні документи, що підтверджують право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач стверджує, що спадкодавиця [PERSON] за життя набула право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] , оскільки будучи членом житлового кооперативу «Правда» виплатила всі внески за вказане мано. Матеріали справи свідчать, що право власності на частку зазначеної квартири у встановленому законом порядку за [PERSON] зареєстровано не було. З рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 1985 року (справа № 2-1302/1984р.) вбачається, що пайові внески не були сплачені в повному обсязі. Щодо довідки від 31.08.2020 року, долученої до позову, на підтвердження позовних вимог, то у ній йде мова про те, що [PERSON] була володільцем квартири [ADDRESS] . Окрім того, представник ЖК «Правда» Мінаєв В.А. у поясненнях третьої особи на позовну заяву заперечив факт підписання вказаної довідки. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт, що [PERSON] за життя набула право власності на частину спірної квартири, шляхом повної сплати свого пайового внеску за квартиру, матеріали справи не містять. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити за недоведеністю позовних вимог, що не позбавляє позивача права, зібравши належні та допустимі докази на підтвердження її позовних вимог, повторно звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спірне майно. Щодо позовних вимог [PERSON] . Враховуючи викладені вище загальні обставини справи, також необхідно відмітити, що матеріали справи містять довідку від 03.11.2015 року за підписом осіб, названих голова та бухгалтер ЖК «Правда, про те, що [PERSON] є володільцем частки квартири [ADDRESS] . Частка [PERSON] повністю сплачена у березні 1990 року. Суд критично оцінює надану довідку, оскільки вона не містить жодної печатки ЖК «Правда», та доказів того, що особи, які її підписали, мали повноваження голови та бухгалтера ЖК «Правда» на час складення такої довідки (а.с. 67). З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2015 року рішенням № 26451376 державний реєстратор Харківського міського управління юстиції розглянув заяву [PERSON] від 05.11.2015 року про державну реєстрацію прав на квартиру [ADDRESS] та відмовив у державній реєстрації прав (а.с 68). Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт, що [PERSON] набув право власності на частину спірної квартири, шляхом повної сплати свого пайового внеску за квартиру, матеріали справи не містять. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити за недоведеністю позовних вимог, що не позбавляє позивача права, зібравши належні та допустимі докази на підтвердження його позовних вимог, повторно звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спірне майно. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України

Outcome: dismissed