Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 23.05.2017 року мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.06.1990 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне проживання з відповідачем не склалось, останні роки в сімї відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, по різним причинам виникають сварки та непорозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями та не працює, вона втратила до нього почуття поваги та любові. Оскільки шлюб носить формальний характер, сімя розпалась остаточно і поновити її неможливо, позивач просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, проти заочного рішення не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Козіна» та просить судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв та заперечень на позов до суду не подав. Відповідно до ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, суд враховуючи думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 16.06.1990 року у Сухоліській сільській Раді Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 7, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків та сімейних відносин, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 640,00 грн. ( а.с.1), однак заявила клопотання про залишення судових витрат за нею.

Outcome: approved