Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від його щомісячного доходу на користь [PERSON], [INFO], на період навчання до 30 січня 2018 року, починаючи з дня подачі позовної заяви, посилаючись на те, що відповідач є колишнім чоловіком позивача, у шлюбі з яким в них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу 21 листопада 2013 року син залишився проживати з позивачем за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Чапліна, 43, хоча зареєстровані вони за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Полковникова, 2а. До досягнення сином 18 років, тобто до 01 серпня 2016 року, відповідач сплачував аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини від його щомісячного заробітку. Станом на теперішній час відповідач жодної матеріальної допомоги не надає на утримання сина. Син навчається в Краматорському коледжі Донецького національного університету економіки та торгівлі на денній формі навчання. Строк навчання до 30 січня 2018 року. [PERSON] потребує матеріальної допомоги від свого батька. Щотижня позивач надає йому кошти на поточні витрати (харчування, одяг, взуття, предмети гігієни, придбання учбової літератури, канцтоварів та ін.) в сумі 750 гривень. Тобто, витрати на навчання сина складають в середньому 3000 гривень. Позивач та відповідач працюють в ДП «Артемсіль», останній отримує заробітну плату більше 6 тисяч гривень на місяць, інших дітей, що перебувають на його утриманні, він не має. Позивач вважає, що відповідач працездатний чоловік, який здатний надавати сину матеріальну допомогу на період навчання. Пізніше позивач уточнила свої позовні вимоги, зазначивши, що просить стягнути аліменти з [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його щомісячного доходу на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], на період його навчання до 30 січня 2018 року, починаючи з дня подачі позовної заяви. В судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, на позові наполягає. Повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи представник позивача також до судового не зявилась, надавши суду заяву, в якій зазначила, що просить судове засідання, призначене на 01 червня 2017 року, провести без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судовому засіданні, яке відбулось 19 квітня 2017 року, позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, просили уточнені позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому позивач зазначила, що як в позовній заяві, так і в уточненій позовній заяві нею допущено помилку, а саме: в кінці, там де вона поставила свій підпис, помилково надруковані ініціали її сина. Проте, із тексту позовної заяви та уточненої позовної заяви, вбачається, що з позовом до суду звернулась саме [PERSON], у звязку з чим просить вважати, що позовна заява та уточнена позовна заява подані саме [PERSON], а не [PERSON]. В судове засідання відповідач не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У судових засіданнях, які відбулись 03 березня 2017 року та 19 квітня 2017 року, відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач, яка є матірю їх повнолітнього сина [PERSON], [INFO], має дохід, достатній для забезпечення як її, так і сина, а останній, в свою чергу, занадто багато коштів витрачає на особисті потреби. Також син неодноразово повідомляв відповідача про те, що має хоч і не офіційний, проте постійний вид доходу, який отримує від заробітку через мережу Інтернет, у звязку з чим в змозі утримувати себе самостійно. В свою чергу, відповідач на даний час проживає однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з [PERSON], яка також перебуває на його утриманні, як і її малолітня донька [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що відповідач проживає у будинку з пічним опаленням, значна частина його доходу витрачається на придбання вугілля для забезпечення опалення. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими. На підставі частини 2\~статті 197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-НО № 076053 [PERSON] народився 01 серпня 1998 року, його батьками в свідоцтві про народження записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 251651 21 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] Юрієвичем та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Так, повнолітня дитина сторін [PERSON], навчається на третьому курсі денної форми навчання в Краматорському коледжі Донецького національного університету економіки і торгівлі імені [PERSON] за спеціальністю «Технологія харчування» з терміном навчання з 01 вересня 2016 року по 30 січня 2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи: копією довідки № 330 від 01 вересня 2016 року, виданої директором Краматорського коледжу Донецького національного університету економіки і торгівлі імені [PERSON] [PERSON] (а.с. 10), довідкою № 556 від 22 грудня 2016 року, виданої директором Краматорського коледжу Донецького національного університету економіки і торгівлі імені [PERSON] [PERSON] (а.с. 48). [PERSON] отримує стипендію, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 560 від 26 грудня 2016 року, виданою директором Краматорського коледжу Донецького національного університету економіки і торгівлі імені [PERSON] [PERSON], відповідно до якої син сторін за період з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2016 року отримав прибуток у вигляді стипендії на загальну суму 2488 гривень (а.с. 50). Враховуючи, що студент [PERSON] є мешканцем міста Бахмут, а навчальна установа знаходиться в місті Краматорську, останній проживає у гуртожитку, про що в матеріалах справи наявні відповідні квитанції про сплату вартості проживання, та чеки про сплату вартості переїзду автобусним транспортом (а.с. 51). Так, позивач працює в Державному підприємстві «Артемсіль», де обіймає посаду машиніста розфасувально-пакувальних машин, та за період з 01 червня 2016 року по 30 листопада 2016 року отримала заробітну плату в розмірі 48500,61 гривень (за червень 2016 року в розмірі 6113,45 гривень; за липень 2016 року в розмірі 9973,47 гривень; за серпень 2016 року в розмірі 8625,10 гривень; за вересень 2016 року в розмірі 7100,44 гривень; за жовтень 2016 року в розмірі 5169,10 гривень та за листопад 2016 року в розмірі 11519,05 гривень), що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 97 від 23 грудня 2016 року, виданою директором Державного підприємства «Артемсіль» [PERSON] (а.с. 49). З копії довідки № 95 від 08 грудня 2016 року, виданої директором Державного підприємства «Артемсіль» [PERSON], вбачається, що з заробітної плати [PERSON], який обіймає на вказаному підприємстві посаду машиніста штабелеформувальної машини, стягувались аліменти по липень 2016 року включно, тобто до досягнення дитиною повноліття, а з серпня 2016 року утримання аліментів припинено (а.с. 67). В свою чергу, як вбачається з довідки про заробітну плату № 42 від 17 травня 2017 року, виданої директором Державного підприємства «Артемсіль» [PERSON], відповідач за період з 01 листопада 2016 року по 30 квітня 2017 року отримав заробітну плату на загальну суму 87618,86 гривень, середньомісячна заробітна плата становить 14603,14 гривень (а.с. 80). З копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/ осіб № 203 від 28 березня 2017 року, виданої начальником загального відділу Соледарської міської ради [PERSON], вбачається, що у належному [PERSON] будинку, розташованому за адресою: Донецька обл., м. Соледар, вул. Полковникова, буд. 2а, зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 68). Згідно з частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальний стан дитини; стан здоровя та матеріальний стан платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, доньки, сина; інші обставини, що мають суттєве значення. Згідно з положеннями статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема, положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналами минулих судових засідань. Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, той факт, що повнолітній [PERSON] навчається на безоплатній основі, проте потребує витрат на проїзд, харчування, одяг, взуття, придбання учбової літератури, та обовязок відповідача, який є батьком повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на рівні з матірю надавати допомогу сину, оскільки той навчається, приходить до висновку, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частки, а не у розмірі 1/4 частки, як просить позивач, усіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з 14 грудня 2016 року до закінчення терміну навчання, тобто 30 січня 2018 року, або до зміни матеріального стану сторін, у звязку з чим позовні вимоги слід задовольнити частково. В свою чергу, відповідно до вимог чинного законодавства України рішення суду ухвалюється на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, у звязку з чим суд не приймає доводи відповідача про те, що його син отримує дохід в розмірі, достатньому для утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, та доводи щодо того, що в нього на утриманні знаходяться дружина, з якою він проживає в незареєстрованому шлюбі, та її донька, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, крім слів самого відповідача. При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК роз'яснив сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial