Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 44,3 кв.м вартістю 44109 грн., який розташований по провулку Зарічний (бувша назва Котовського), 2 в с. Лукянівка Таращанського району Київської області. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.11.2003 року помер його дядько [PERSON], який проживав та був зареєстрований по провулку Зарічний (бувша назва Котовського), 2 в с. Лукянівка Таращанського району Київської області, за життя заповіту не складав. Після смерті останнього спадщину ніхто не приймав. На день смерті [PERSON] був власником вищевказаного будинку. В січні 2007 року позивач заселився в пустуючий житловий будинок. З того часу сплачує всі комунальні послуги, безперервно, добросовісно та відкрито володіє та користується вказаним домоволодінням та земельною ділянкою, на якому воно розміщене, доглядає за ним, утримує його, постійно робить поточний і капітальний ремонти. Неодноразово звертався до різних інстанцій з проханням визнати за ним право власності на вказане майно, оскільки більше 10 років безперервно ним володіє, проте отримувала відмови та рекомендацію звернутись до суду із відповідним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, проте в прохальні частині позову зазначили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 листопада 2003 року помер дядько позивача [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований по пров. Зарічний (Котовського), 2 в с. Лукянівка Таращанського району Київської області. Відповідно до рішення Лукянівської сільської ради № 14-02-УІІ від 07.12.2015 року «Про перейменування вулиць радянського періоду» провулок Котовського було перейменовано на провулок Зарічний (а.с.11). Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не приймав. Дане підтверджується довідкою № 1611 від 09.09.2008 року, виданою державним нотаріусом Таращанської РДНК, з якої вбачається, що спадкова справа після померлого по Таращанській РДНК не заводилася та не реєструвалася. Також, з довідки № 388 від 29.07.2009 року, виданої виконавчим комітетом Лукянівської сільської ради Таращанського району Київської області вбачається, що [PERSON] по день своєї смерті своє майно нікому не заповідав. На день смерті [PERSON], залишилося майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 44,3 кв.м вартістю 44109 грн., який розташований по пров. Зарічний, 2 в с. Лукянівка Таращанського району Київської області. Доказом того, що власником вищевказаного домоволодіння був [PERSON] підтверджується виписками з погосподарської книги № 2 за 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, № 1 за 2001-2005 роки, виданими Лукянівською сільською радою Таращанського району Київської області. З 26.01.2007 року позивач постійно проживає в будинку по пров. Зарічний, 2 в с. Лукянівка Таращанського району Київської області, що підтверджується довідкою № 135 від 21.03.2017, виданою виконавчим комітетом Лукянівської сільської ради Таращанського району Київської області. З даних технічного паспорту на житловий будинок № 2 по пров.Зарічний, 2 в с. Лукянівка встановлено, що загальна площа будинку становить 44,3 кв.м, житлова 25,6 кв.м, вартість 44109 грн. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4\~ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. п. 9, 11, 13, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За змістом ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Для набуття права власності на нерухоме майно строку набувальної давності недостатньо. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд враховує добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Судом встановлено, що позивач з 26.01.2007 року безперервно володіє будинком по пров. Зарічний, 2 в с. Лукянівка Таращанського району Київської області, тобто понад 10 років. З часу проживання провів поточний і капітальний ремонт житлового будинку, зокрема замінив дах, встановив паркан, замінив вікна та двері, укріпив фундамент, відремонтував водяне опалення, відновив газопостачання та провів воду, облаштував каналізації. Позивач утримує будинок в належному стані, згідно предявлених квитанцій сплачує всі комунальні послуги, податок на земельну ділянку, обробляє земельну ділянку, проводить благоустрій садиби. Факт такого володіння будинком підтверджується також актом обстеження житлово-побутових умов від 24.05.2017, складеним депутатом Лукянівської сільської ради Таращанського району Київської області (округ № 3) в присутності свідків. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що позивач більше десяти років добросовісно володіє будинковолодінням по пров. Зарічний, 2 в с. Лукянівка Таращанського району Київської області та продовжує відкрито, безперервно володіти та користуватись вказаним майном. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved