Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 07.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, про що було зроблено актовий запис за № 17. В позові позивач вказує, що від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Причиною, що стала підставою для звернення до суду із даним позовом позивач вказує на те, що внаслідок постійних непорозумінь, які виникали між ними стався розлад сімейних стосунків, вони припинили спільне проживання, не спілкуються, шлюбних стосунків не підтримують, дитину разом не виховують. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, відновлювати стосунки вона не бажає, отож збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому просить суд розірвати шлюб із відповідачем. В заяві, яку подала до суду 26.10.2016 року позивач просила відновити їй для подальшого іменування дошлюбне прізвище. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві зазначив про визнання вимог за позовом, не заперечував проти їх задоволення, просив заяву приєднати до справи. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює розгляд в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку, про таке. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.7/. Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. В адресованих суду заявах сторони наполягали на розірванні шлюбу, мають стійке волевиявлення спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Ураховуючи те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, тому суд дійшов до переконання, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, отож позов слід задовольнити. Крім цього, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. У відповідності до приписів ст. 113 СК України, суд вважає, що вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища також підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд керується ст.88 ЦПК України, а тому присуджує їх до стягнення із відповідача на користь позивача. На підставі

Outcome: approved