Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, виселенні. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій квартирі проживає та зареєстрований відповідач, який не є членом сімї позивача. Проживання та реєстрація відповідача порушує права позивача як власника квартири, в звязку з чим вона просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, виселити його з квартири. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що 15 вересня 2016 р. між позивачем та третьою особою укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Всі умови договору продавцем виконано в повному обсязі, однак на цей час в квартирі мешкає та зареєстрований відповідач, який не є членом сімї позивача. Оскільки проживання та реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, представник позивача просить суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою та виселити з квартири без надання іншого житлового приміщення. Відповідач позов визнав, в судовому засіданні пояснив, що його син [PERSON] 15 вересня 2016 р. продав квартиру [PERSON] На даний час він зареєстрований та проживає у вказаній квартирі, обіцяє знятися з реєстрації та виїхати до іншої квартири. Представник третьої особи позов визнав, в судовому засіданні підтвердив, що 15 вересня 2016 р. [PERSON] продав квартиру позивачу та знявся з реєстрації, проте відповідач [PERSON] досі зареєстрований та проживає в квартирі, з яких причин знятися з реєстрації та добровільно звільнити квартиру він не бажає невідомо. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15 вересня 2016 р. квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. (а.с. 4-5) Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON]. (а.с. 6) Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у спірній квартирі мешкає та зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 7) Суд вважає, що проживання та реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. \~\~ У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту також є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що підставою для встановлення особистого сервітуту (права користування відповідачами чужим майном) було перебування відповідачів у родинних відносинах з минулим власником квартири. Вказана підстава на цей час перестала існувати в звязку з переходом права власності до позивача на підставі цивільно-правової угоди, тому позивач вправі вимагати припинення сервітуту в судовому порядку. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.4 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а також виселити відповідачів з квартири відповідно до ст. 109 ч.1 ЖК України без надання іншого житлового приміщення. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved