Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з вищезазначеним позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму не повернутого вкладу в розмірі 36 943,98 грн. Позов мотивує тим, що 15.12.2014 року закінчився строк дії договору банківського вкладу № [NUMBER] від 12.09.2014 року, укладеного між нею та ПАТ «Імексбанк» від імені якого діє відділення № 304 у м. Кіровограді. За умовами договору кошти вкладу та нараховані проценти в порядку повернення перераховані на поточний (картковий) рахунок позивача, відкритий в банку по договору № 999-00174277 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи, від 02.12.2014 року, але кошти повернуті їй частково, залишок коштів в сумі 36 943,98 грн. банком заблоковані, операції щодо розпорядження коштами вона здійснювати не має змоги. 17.12.2014 року вона звернулась до банку з вимогою повернення їй вкладу, однак, посилаючись на певні обмеження щодо операцій з готівковими коштами відповідач відмовився повернути належні їй грошові кошти, а тому, посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив. Перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.09.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі, в особі начальника № 304 ПАТ «Імексбанк» у м. Кіровограді Суржика А.В., що діяв на підставі довіреності № 020914/3 від 02.09.2014 року, був укладений договір № [NUMBER] про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вклад «Постійний клієнт» 3 міс. (вид вкладу «ПосКл3м25%»). Відповідно до умов договору позивач передала банку на депозитний вклад 36 000 грн. строком на 94 дня з датою повернення вкладу 15.12.2014 року. Процентна ставка за договором становила 25% річних. Позивачем повністю виконані взяті на себе зобов»язання відповідно до умов договору та внесено в касу банку вказану суму коштів. Судом встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «Імексбанк» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями договору № [NUMBER] банківського вкладу, п. 2.4.4 якого передбачає обов»язок банку по закінченню дії договору банк повинен повернути вкладнику на його першу вимогу суму депозиту з нарахованими відсотками готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником. Відповідно до умов договору, у зв»язку із закінченням терміну дії вищезазначеного договору, позивач звернулась до банку про повернення коштів, що підтверджується копією заяви від 17.12.2014 року, але банком мови договору не виконано та не повернуто кошти в сумі 36 943,98 грн., що підтверджується випискою з лицьового рахунку. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вказане кореспондується і п. 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних депозитних операцій з юридичними і фізичними особами», якою визначено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком». Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати, а тому суд стягує з банку судовий збір в сумі 369,44 грн. На підставі вищевикладеного і ст.ст. 525, 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: approved