Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

позивач звернувся із позовними вимогами до відповідача, розмір яких уточнив в ході розгляду справи та просить стягнути із нього заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2011 року по 31.10.2015 року в сумі 3568 грн. 08 коп., судові витрати. Відповідач подав до суду зустрічний позов, який уточнив заявою від 30.11.2015 року, та просить визнати дії ЛКП «Господар» в якості балансоутримувача незаконними, визнати право ЛКП «Господар» надавати житлово-комунальні послуги та отримувати за них гроші незаконними. Позивач за первісним позовом свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач являючись власником квартири [ADDRESS], в силу вимог ст. 360 ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобовязаний нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, зокрема послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, типовий перелік яких розроблений у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України та затверджений рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради від 26.12.2008 року за №1431, від 26.11.2010 року за №1651 та від 31.05.2011 року за №561. Оскільки будинок перебуває на балансі та обслуговуванні ЛКП «Господар», яке в свою чергу надавало відповідачу зазначені послуги, що підтверджується рядом укладених угод із спеціалізованими підприємствами, що надають послуги з дератизації та дезінфекції, освітлення місць загального користування, вивезення сміття, аварійними службами, а тому у відповідача наявне зобовязання по сплаті вказаних послуг саме перед позивачем. Однак з 01.05.2011 року по 31.10.2015 року включно відповідачем надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території не оплачувалися, виникла заборгованість у вказаному розмірі, а тому з врахуванням того, що ухвалою суду від 01.12.2014 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, просить позов задоволити. Відповідач зустрічний позов мотивує тим, що позивач ЛКП «Господар» не являється належним балансоутримувачем будинку №58 по вул. Личаківська в м. Львові, оскільки про це жодних документів ним не представлено. Також, по даний час в порушення п.1.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій технічний паспорт на будинок позивачем не розроблено. Крім цього, ЛКП «Господар» не забезпечує умов для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; не забезпечує належні експлуатацію та утримання будинку; в порушення ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не веде бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством звітність відповідно до законодавства; не надає інформацію споживачам, не укладає договорів із споживачами; не надає послуг, а тільки вимагає гроші за ненадані послуги. Одночасно вказав, що частину послуг, зокрема послуги з обслуговування димовентиляційних каналів ЛКП не надає, а до 03.01.2012 року взагалі не мав права надавати такі за відсутності ліцензії Держгірпромнагляду. А тому просить зустрічний позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача вимоги за первісним позовом підтримав у повному обємі з аналогічних підстав, зустрічний позов заперечив, додатково пояснив, що будинок №58 по вул. Личаківська в м. Львові перебуває на балансі ЛКП на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.03.2011 року №318, яким закріплено за ЛКП будинок та його прибудинкову територію площею 318 м.кв. Щодо ненадання послуг то вважає такі посилання відповідача необґрунтованими, оскільки такі послуги ними надавалися у визначеному переліку та обємі, вартість яких розраховувалася відповідно до тарифів визначених органом місцевого самоврядування. В той же час відповідач безпідставно ухиляється від свого обовязку по утриманню будинку та прибудинкової території, у звязку із чим просить первісний позов задоволити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач в судовому засіданні заперечив первісний позов, а зустрічний позов підтримав з аналогічних підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Вказав, що позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів про надання послуг з утримання будинку №58 по вул. Личаківська в м. Львові. В той же час посилання представника позивача про належний розрахунок вартості наданих послуг вважає безпідставними, оскільки для їх розрахунку необхідно визначити площу будинку, яку за відсутності технічного паспорта на будинок не можливо визначити, а відтак належним чином і розрахувати вартість послуг. Крім цього вважає, що посилання на рішення виконавчого комітету від 18.03.2011 року №318, як на доказ перебування на балансі ЛКП «Господар» є безпідставними, оскільки таке суперечить положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого будинок на баланс виконавцю послуг передається на підставі договору із власником будинку. А тому просить відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд первісний позов задовольняє, а в задоволенні зустрічного позову відмовляє з таких підстав. Судом безспірно встановлено, і дані обставини підтверджуються довідкою ЛКП «Господар» (а.с.8), що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Як вбачається із представленого розрахунку від 18.11.2015 року (а.с.118-120), та уточнених позовних вимог (а.с.137), за період 01.05.2011 року по 31.10.2015 року включно заборгованість відповідача за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території становить в розмірі 3568 грн. 08 коп. Відповідач заперечує свій обовязок оплачувати такі послуги з різних підстав, зокрема із того, що позивач ЛКП «Господар» не являючись належним балансоутримувачем будинку, за відсутності технічного паспорта на будинок, здійснює свою діяльність незаконно безпідставно вимагаючи у нього сплачувати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які ним не надавалися в розмірах, що незаконно та необґрунтовано розраховані. Проте з такими доводами відповідача суд не може погодитися, вважає їх безпідставними з огляду на таке. В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач [PERSON] є споживачем, як фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги, якими у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону являються послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.4 Правил Користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів її власників. При цьому у відповідності до положень ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, зобов'язаний брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках, у строки, встановлені договором або законом. Відтак, суд переконаний, що за умови надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у відповідача виникає обовязок по їх оплаті, і сам факт відсутності договору між власником та балансоутримувачем про передачу на обслуговування будинку, не може бути підставою для односторонньої відмови власника квартири у будинку від виконання зобовязання по оплаті зазначених витрат. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, про те що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Одночасно суд враховує безпідставними посилання відповідача на ту обставину, що будинок №58 по вул. Личаківська в м. Львові не перебуває на балансі ЛКП «Господар», оскільки як вбачається із реєстру житлових будинків та рішення виконавчого комітету Червоноармійської районної ради м. Львова від 10.03.1987 року №176 (а.с.97-101) будинок №58 по вул. Личаківська в м. Львові було передано на баланс ЖЕК 500, який згодом шляхом реорганізації був поєднаний в ЛКП «Господар». А з врахуванням того, що передача на баланс будинку позивачу відбулася до прийняття та введення в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а відтак є належними доказами зазначені вище обставини про те, що позивач являється належним балансоутримувачем спірного будинку. Крім цього не заслуговують на увагу і посилання відповідача про відсутність технічного паспорта на будинок та іншої технічної документації про розміри та площу будинку та прибудинкової території, що позбавляє можливості належним чином визначати вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки як вбачається із представленого технічного паспорта (а.с.91-96) такий був складений на будинок №58 по вул. Леніна (нині Личаківська) в м. Львові ще у 1969 році. Крім цього, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.03.2011 року №318 (а.с.54) за будинком закріплено прибудинкову територію площею 318 м. кв. В той же час в ході судового розгляду судом встановлено, що послуги з утримання будинку №58 по вул. Личаківська в м. Львові та прибудинкової території протягом спірного періоду позивачем надавалися, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт та квитанцій про оплату наданих послуг по ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньо будинкових мережах, вивезенню твердих побутових відходів, дератизації приміщень будинку, освітлення загальних приміщень будинку (а.с.69-90, 103-107). При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON], що такі послуги не надавалися або були не якісними, оскільки такі що в силу вимог ст. 60 ЦПК України не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому суд враховує, що у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» єдиним доказом ненадання або надання не якісних житлово-комунальних послуг є акт-претензія, складений користувачами послуг у встановленому Законом порядку та представлений надавачу послуг. А тому суд приходить до висновку, що позивач як належний балансоутримувач будинку, надавши у встановленому законом порядку протягом періоду з 01.05.2011 року по 31.10.2015 року включно послуги з утримання будинку №58 по вул. Личаківська в м. Львові та прибудинкової території, несе витрати, а відповідач являючись власником квартири у цьому будинку, такі послуги отримує і не оплачує свою частку в наданих житлово-комунальних послугах, безпідставно допустив заборгованість в заявленому розмірі. При цьому суд вважає, що позивачі строк звернення з позовом до суду на стягнення заборгованості з 01.05.2011року не пропустив, оскільки звертався із заявою про видачу судового наказу (а.с.134), а отже строк давності переривався. У звязку із наведеним первісний позов слід задоволити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за його безпідставністю. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved