Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначає, що вона з 24.10.2001 року по 06.07.2018 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала машиністом конвеєру 2 розряду на дробильно-сортувальній фабриці ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 21 лютого 2018 року із нею стався нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала травму четвертого пальця правої кисті. За наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-5 та акт форми Н-1. Нещасний випадок призвів до стійкої втрати працездатності. Зазначає, що при первинному огляді йому було встановлено 15% стійкої втрати працездатності без встановлення групи інвалідності з 24.04.2018 до 01.05.2019. Вказує, що у звязку з отриманою виробничою травмою їй було завдано моральну шкоду, яка повязана зі зміною життя, внаслідок чого їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, також у звязку з отриманою виробничою травмою вона змушена лікуватись у стаціонарі, крім того через отриману виробничу травму вона була змушена звільнитись з роботи. Розмір моральної вона оцінює у 15000,00 грн., які просить стягнути з відповідача, а також витрати повязані з наданням правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн. Не погодившись із позовом відповідач подав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що всі вимоги щодо створення на робочому місці позивача [PERSON] умов праці відповідно до нормативно-правових актів були виконані відповідачем та для останньої створені належні умови праці. Зазначив, що основною причиною настання нещасного випадку є особиста необережність [PERSON], саме позивачка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, тому останньою не доведено протиправності діяння відповідача. Крім того зазначив, що постанови Фонду соціального страхування України щодо призначення виплат [PERSON] не є доказом вини та протиправних дій відповідача по відношенню до позивача. Вказав, що позивач звільнилась з роботи не через отриману нею травму а у звязку із виходом на пенсію за віком. Крім того зазначив, що позивачкою документально не підтверджені понесені нею судові витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 19.07.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 09.08.2018. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, при зверненні до суду із позовом заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на письмовий відзив. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне. Позивач [PERSON] з 24.10.2001 по 06.07.2018 року, часу звільнення за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки останньої, та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. (а.с.6-7). Відповідно до акту форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 21 лютого 2018 року о 17 годині 30 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», комісія провела з 21 лютого 2018 року по 26 лютого 2018 року розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] на дільниці №30 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» на від.+13м дробильного корпусу шахти «Гвардійська» з одним потерпілим, без смертельного наслідку, прийшла до висновку, що нещасний випадок з машиністом конвеєра дільниці №30 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» [PERSON], визнано таким, що повязаний з виробництвом, складається акт за формою Н-1. Особами, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку є: [PERSON] - машиніст конвеєра дільниці №30 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», яка під час пересування по майданчику будівлі не подбала про особисту безпеку, оступилася та впала, внаслідок чого отримала травму, чим порушила ст. 14 Закону України «Про охорону праці». (а.с.10-12) Відповідно до акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», форми Н-1 за №5-23, затвердженого 27.02.2018 року директором з охорони праці ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вказано, що 21 лютого 2018 року о 17 годині 30 хвилин на дільниці №30 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» [PERSON] пересуваючись по майданчику від.+13 м. до обладнання, яке вивантажує руду на СК №1, оступилася, впала та під час падіння вдарилася правою рукою об металеву опорну балку, внаслідок чого травмувала 4-й палець правої кисті. Діагноз згідно з листком непрацездатності: відкритий злам основної фаланги 4-го пальця правої кисті зі зміщенням уламків. Дана травма відноситься до категорії легких. [PERSON] не знаходилась у стані алкогольного спяніння. Згідно зазначеного акту причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої, супутня відсутня. Особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці є [PERSON]. (а.с. 8-9). Згідно довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреб у додаткових видах допомоги, серії 12 ААА №048444 від 25.04.2018 року, [PERSON] при первинному огляді встановлено 15% втрати професійної працездатності, без встановлення групи інвалідності з 24.04.2018 року до 01.05.2019 року, з переоглядом 01.04.2019 року. Визначена потреба у медикаментозному лікуванні, ВМП, оперативне лікування. (а.с.13). Відповідно до постанов Фонду соціального страхування України за №0405/24146/24146.1/1 та №0405/24146/24146.1/2 від 10.05.2018 року [PERSON] призначена виплата одноразової допомоги у разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 4043,79 грн., та щомісячна грошова допомога в розмірі 945,03 грн. з 24.04.2018 по 30.04.2019 року включно.(а.с.14,15) Згідно виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №734/132 [PERSON] з 21.02.2018 по 20.03.2018 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №8»ДОР» та останній 01.03.2018 року проведена операція: нефректомія, формування культі 4-го пальця правої кисті. (а.с.16) Відповідно до виписки з медичної картки та листів непрацездатності [PERSON] у звязку із отриманою виробничою травмою перебувала на амбулаторному лікуванні з 21.03.2018 по 02.07.2018 року. (а.с.17,18) Згідно наказу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» за №1732 від 18.04.2018 року, машиніста конвеєра дільниці №30 шахти «Гвардійська» [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення ст..14 Закону України «Про охорону праці» та останній оголошено догану. (а.с.33). Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання нею трудових обовязків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є винним підприємством у трудовому каліцтві позивача, яке виникло внаслідок нещасному випадку, який стався із [PERSON] під час виконанням нею трудових обовязків та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 15% втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, у звязку з трудовим каліцтвом, наявність вини самої позивачки у нещасному випадку повязаному з виробництвом, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 12000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Щодо стягнення судових витрат повязаних із правничою допомогою суду зазначає наступне. Між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] 17 липня 2018 року укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого [PERSON] надана правова допомога, яка полягає у наданні консультації, підготовці справи до розгляду, складанні позовної заяви, складання позовної заяви (а.с. 20). Згідно акту приймання-передачі правової допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 17.07.2018 [PERSON] сплачено [PERSON] винагороду в сумі 3000,00 гривень, що підтверджується розрахунковою квитанцією Серії АВ-ТБ 009049 (а.с.21,23). Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати повязані з правничою допомогою пропорційно до задоволених вимог, що складає 2400,00 гривень. Також на підставі ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial