Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, у розмірі 1/4 частини щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх спільної повнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка народилася у них в період шлюбу та яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачкою. З 01 вересня 2016 року донька навчається на другому курсі денного відділення Дніпропетровського регіонального центру професійно-технічної освіти, у звязку з чим не може працювати та потребує матеріальної допомоги батьків, так як не здатна самостійно забезпечити себе всім необхідним, а тому знаходиться на утриманні позивачки. В той же час, відповідач добровільно не приймає участі в наданні матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка потребує такої допомоги у зв'язку з навчанням, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, оскільки є працездатною особою, має у приватній власності будинок, землю, техніку та має стабільний дохід, тому позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, оскільки обовязки батьків по утриманню повнолітньої дитини є рівними за законом, але відповідач без судового рішення цього не робить, хоч і має таку можливість. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.28), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву, за якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, згідно розписки про вручення судової повістки про виклик до суду (а.с.29), у судове засідання не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково в розмірі 600 гривень, а також прохав долучити до матеріалів копію свідоцтва про народження його сина [PERSON], [INFO], довідку з місця його проживання та довідку про його доходи, які врахувати при винесенні судового рішення (а.с.30-33). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст.201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка народилася у [PERSON] в період зареєстрованого з відповідачем шлюбу, який розірвано згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2013 року, яке набрало законної сили 30 березня 2013 року (а.с.3,4). Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2013 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на виконання якого 02 квітня 2013 року було видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні в Солонянському РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетрвоській області, за яким [PERSON] не отримувала аліменти згідно рішення суду у період з 01 жовтня 2015 року по 01 червня 2016 року (а.с.10). Згідно довідки Березнуватівської сільської ради олонянського району Дніпропетровської області №495 від 25 листопада 2016 року [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в с.Межове (Червоне) вул.Степова (Колгоспна), будинок 29 Солонянського району Дніпропетровської області та входить до складу сімї [PERSON], яка є її матірю та на утриманні якої вона знаходиться (а.с.20). Судом також встановлено, що спільна повнолітня донька сторін [PERSON], [INFO], навчається в Дніпропетровському регіональному центрі професійно-технічної освіти з 01 вересня 2015 року (наказ №09-З УДЗ від 26 серпня 2015 року) по теперішній час, знаходиться на неповному державному забезпеченні, форма навчання денна-бюджетна, закінчує навчання 28 червня 2017 року (а.с.5), у звязку з чим потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням її віку, стану здоровя, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше, а відповідач має можливість надавати повнолітній доньці, яка навчається, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою, працює без офіційного оформлення трудових відносин (а.с.33), але отримує дохід від самостійного обробітку землі (паю) в сумі 3000 гривень, про що надав до суду довідку про доходи, але не робить цього в добровільному порядку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення донькою віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.8); продовження нею навчання (а.с.5); потреби у звязку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, про що свідчить письмова заява відповідача про часткове визнання позову про стягнення аліментів у розмірі 600 гривень 00 копійок щомісячно (а.с.30), а також наявність у відповідача малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем та знаходиться на його утриманні (а.с.32), а також стан здоровя та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка має можливість також отримувати певне матеріальне забезпечення у вигляді стипендії за місцем навчання, де знаходиться на державному утриманні, тобто обставин, визначених ст.182 СК України. Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст.ст. 199-200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень 00 копійок щомісячно, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, а фактично з батьків участь в утриманні повнолітньої дитини приймає на день розгляду справи судом лише її мати [PERSON], в складі сімї якої проживає дитина. В той же час, повнолітня донька відповідача, що навчається, потребує витрат на забезпечення харчування, одягу, фізичного та духовного розвитку, проїзду до місця проживання та матеріально-побутових умов, в тому числі поза межами навчального закладу, де вона навчається за державним замовленням, а встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для особи працездатного віку згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року становить 1600 гривень, а з 01 травня 2016 року - 1684 гривні, при цьому відповідно до ч.2 ст.200 СК України судом враховується обовязок та можливість утримання повнолітньої дитини в період навчання її матірю [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років, підлягає задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень 00 копійок щомісячно, що буде відповідати приблизно ? частині встановленого з 01 травня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожиткового мінімуму на працездатну особу. Крім цього, у звязку з частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, який підлягає сплаті при зверненні з даним позовом до суду, оскільки позивачка звільнена від сплати цих витрат відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial