Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 28.01.2016 року мотивуючи тим, що їй на праві власності належить [ADDRESS]. В квартирі вона проживає разом із чоловіком [PERSON]. У 2002 році її донька [PERSON] попросила, щоб її зареєстрували у вказаній квартирі. Однак, відповідач з 2005 року по теперішній час постійно проживає в будинку свого чоловіка [PERSON], разом зі своїми дітьми за адресою: вул.. 8 Березня в м. Біла Церква. Відповідач участі в утриманні будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться, чим створює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. В добровільному порядку відповідач відмовляється знятись з реєстраційного обліку. Позивач просить в судовому порядку визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку у відділі громадянства паспортної та міграційної служби у місті Біла Церква. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник позивача, адвокат за договором, [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи належним чином повідомлена, причини неявки суд не повідомила, направила до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи без її участі. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що житлове приміщення квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 03.12.1983 року, посвідченого Дрежавним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2- 7185 ( а.с.6) та довідкою КПБМР ЖЕК № 6 від 22.01.2016 року за № 1865 ( а.с.7). Відповідач [PERSON], [INFO] була зареєстрована в [INFO], як член сімї власника, без реєстрації договору найму, але не проживає в житловому приміщенні даної квартири з 2005 року по теперішній час, що підтверджено довідкою КПБМР ЖЕК № 6 від 22.01.2016 року за № 1865 та актом від 11.09.2014 року ( а.с.17,29). Також встановлено, що відповідач фактично проживає у житловому будинку № 13 по вул.. 8-го Березня в місті Біла Церква з 2005 року по теперішній час разом з чоловіком [PERSON] та їх неповнолітніми дітьми: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено матеріалами справи ( а.с.8, 12,13). Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON], [INFO] не проживає в житловому приміщенні квартири [ADDRESS] з 2005 року по даний час, а проживає у житловому будинку № 13 по вул.. 8-го Березня в місті Біла Церква без реєстрації. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає більше року без поважних причин, даним житлом не цікавиться, проживає за іншою адресою, своїми діями перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися власним житлом, що підтверджено матеріалами справи та визнається відповідачем. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надала до суду належних та допустимих доказів того, що вона відсутня за зареєстрованим місцем проживання з поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житловий будинок,квартира,інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції ( ст.3 цього Закону). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] обгрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Позивачем не надано до суду жодних доказів про порушення її прав відділом громадянства паспортної та міграційної служби у місті Біла Церква щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку. Отже, вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку у відділі громадянства паспортної та міграційної служби у місті Біла Церква не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 1102,40 грн. ( за дві вимоги немайнового характеру) - (а.с.1, 2), тому суд стягує з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial