Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що 20 червня 2015 року між ними було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання вони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаємоповаги та взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя. З вересня 2017 року вони з відповідачем остаточно припинили шлюбні відносини, однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. Крім того, з боку відповідача мало місце насилля над нею, в звязку з чим погіршився її моральний стан та стан здоровя. Подальше спільне проживання та збереження родини вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Також просить стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 800 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу з позивачем, а також стягнення з нього судового збору не заперечував, проти вимог щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу заперечував в повному обсязі, оскільки ці витрати позивач несла з власної ініціативи, він же до останнього намагався зберегти родину. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 20 червня 2015 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 401 /а.с.7/. 16 вересня 2016 року відповідач змінив по батькові з «Геннадійович» на «Генріхович», що підтверджується свідоцтвом по зміну імені, серії І-ЖС № 007611 від 16 вересня 2016 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з вересня 2017 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини, однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Також, мали місце звернення позивача до органів поліції та лікувального закладу щодо спричинення їй насилля з боку відповідача, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 418 від 26 січня 2018 року, висновками за результатами перевірки матеріалів ЄО № 2205 від 26 січня 2018 року, ЄО 1320 від 15 січня 2018 року /а.с.9-11/. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони мають, однак будуть вирішувати у окремому судовому порядку. Також, питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду позивачем наданий розрахунок вартості послуг адвоката з підтвердження оплати. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони спростовуються вищенаведеним. Таким чином, враховуючи те, що судом вирішено позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, тому з відповідача на її користь підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 800 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved