Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.09.2012 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 500,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 28.08.2012 року до повноліття дитини. 24.04.2018 року Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області змінено розмір аліментів та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 950,00 грн. до її повноліття . На даний час позивачу стало відомо, що відповідач має офіційне місце роботи та матеріально забезпечений, а доходів позивача критично не вистачає для належно утримання своєї дочки. Так як відповідач має регулярний щомісячний дохід, а тому він спроможний та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб останньої. Оскільки сторонам добровільно домовитися про зміну розміру аліментів не вдалося, позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явилася надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого додана до матеріалів справи. З рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.04.2018 року вбачається, що на користь позивача було змінено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.09.2012 року у справі № 225/1552/12 з [PERSON] [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючого за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючої за адресою [ADDRESS] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] з 500,00 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, визначивши подальше стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 950,00грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3,4). Таким чином суд вважає доведеним обов`язок відповідача по утриманню своєї дочки до досягнення нею повноліття, що встановлено відповідним судовим рішенням. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Положеннями ст.141СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів у зв`язку із погіршенням свого матеріального стану, окрім того з часу винесення рішення про стягнення з відповідача аліментів пройшов значний проміжок часу, за який суттєво змінилась соціально-економічна ситуація в країні, ріст цін на продукти харчування, одяг та взуття, а також інші витрати на потреби дітей, що не потребує додаткового доказування в силу норм ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд також враховує, що позивач просить стягувати аліменти на утриманні дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України та є мінімальним розміром аліментів. Оскільки відповідач має задовільний стан здоров`я, на своєму утриманні непрацездатних членів сімї не має, бо про таких не повідомив суд, є працездатним, а тому може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання дочки, яка повинна бути відповідною соціально-економічним умовам, які склалися в країні та достатньою для належного забезпечення потреб дітей. Доказів зворотного матеріали справи не містять та відповідачем надані не були За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтовано, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до п. 23Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. З метою усунення можливих складнощів чи протиріч при виконанні рішень судів про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне виконавчий лист Канівського міськрайонного суду Черкаської області, виданий на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.04.2018 року, відкликати на адресу суду, як такий, що втратив юридичну силу. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved