Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача , посилаючись на те, що 14 вересня 2013 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку та господарських будівель, розташованих в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області на вулиці Ватутіна,1, які у відповідності до Свідоцтва №2 від 01.02.1988 року про право власності на житловий будинок, належали дідусеві позивачки по лінії батька - [PERSON], який помер 31 жовтня 2004 року. Спадщину після смерті дідуся позивачки прийняв в установленому законом порядку її батько ( син покійного)- [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до діючого законодавства, прийняв спадщину, оскільки постійно проживала спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також шляхом звернення у встановлений строк до нотаріальної контори. Однак оформити спадщину на житловий будинок через нотаріальну контору позивач не має можливості, так як будинок не зареєстрований у відповідному органі реєстрації прав на нерухоме майно . В судове засідання позивачка не з»явилась . Надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не зявився. Надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без участі представника Турбівської селищної ради. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити клопотання сторін та розглянути справу в їх відсутності. Судом встановлено наступне: 14 вересня 2013 року помер [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 269583). Постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу від 06.05.2015 року позивачеві відмовлено у видачі на його ім.»я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки власник спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на вказану нерухомість. Згідно із ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем по закону першої черги після смерті батька. Прийняв спадщину позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1268 ЦК України , оскільки постійно проживала спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також шляхом подачі 14.11.2013 року заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу . Відповідно до матеріалів спадкової справи №184/2013 до майна померлого 14.09.2013 року [PERSON] , інші спадкоємці за законом : дружина покійного [PERSON] та дочка спадкодавця -[PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовились, надавши 14.11.2013 року нотаріусу відповідні заяви. . Факт родинних відносин, тобто те, що позивачка є дочкою покійного [PERSON] , підтверджується її свідоцтвом про народження , в якому батько вказаний [PERSON] ( а.с.7), а також її свідоцтвом про одруження з [PERSON] та набуттям після одруження [PERSON] прізвища [PERSON] ( а.с.6) . До складу спадкового майна входитьцілий житловий будинок В з прибудовою в, терасою «в1» та ганком , 1986 року побудови, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами : літньою кухнею Е з сараєм та ганком, погрібом Є, убиральнею «К», огорожею №1, хвірткою №2, воротами №3, огорожею №4, ? криниці №5 які розташовані в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області на вулиці Ватутіна,1, який у відповідності до Свідоцтва №2 від 01.02.1988 року про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Турбівської селищної ради д.т. Липовецького району Вінницької області належав [PERSON] ( а.с.25) який помер, 31.10.2004 РОКУ( свідоцтво про смерть - а.с. 11). За матеріалами спадкової справи №184/2013 до майна померлого 14.09.2013 року [PERSON] , та згідно з матеріалами цивільної справи, останній - який згідно зі ст. 1261 ЦК України , є спадкоємцем по закону першої черги після смерті батька [PERSON], прийняв спадщину після його смерті у відповідності до ст. 1268 ЦК України , оскільки постійно проживав спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини ( довідка виконкому Турбівської селищної ради №622 від 09.02.2015 року ( а.с.15). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] ( а.с.9) його батьком був [PERSON] , що підтверджує факт родинних відносин між ними. Інший спадкоємець за законом після смерті [PERSON] його син [PERSON], 06.05.2015 року надав нотаріусу заяву, справжність підпису під якою засвідчена нотаріально, про те, що він спадщину після смерті батька не приймав, за визначенням додаткового строку до суду звертатись не буде та не заперечує, щоб спадщина була оформлена на [PERSON]. Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 06.05.2015 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а також відсутні складені ним заповіти. Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року рядом підзаконних нормативних актів, зокрема в даному випадку, таким як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Даний нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, а не державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, тому виникнення права власності на нерухомість не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року. Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Крім того, листом № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року « Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальнихсправ роз»яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею З зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). Враховуючи, що будівництво спадкового будинку було здійснене на відведеній для цього земельній ділянці ( а.с 23), всі дозволи на спорудження будинку отримувались, акт індивідуального будівництва затверджувався у встановленому на той час чинним законодавством порядку, житловий будинок завершений будівництвом, був прийнятий в експлуатацію ( а.с30), власнику видано свідоцтво про право особистої власності на даний об»єкт нерухомості, а набуття права власності на нерухомість не було в той час пов»язане із його державною реєстрацією, - тому право власності на житловий будинок підтверджується належними правоустановлюючими документами, що були необхідними на час виникнення права власності на будинок [PERSON], який вважається в силу закону таким, що набув право власності на дане спадкове майно. Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на цілий житловий будинок В з прибудовою в, терасою «в1» та ганком , 1986 року побудови, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами : літньою кухнею Е з сараєм та ганком, погрібом Є, убиральнею «К», огорожею №1, хвірткою №2, воротами №3, огорожею №4, ? криниці №5 які розташовані в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області на вулиці Ватутіна,1, та належали [PERSON], який помер 31 жовтня 2004 року, спадкоємцем якого був його син [PERSON] ,який прийняв спадщину після смерті свого батька , але не оформив своїх спадкових прав. У звязку з цим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Встановлені судом правовідносини регулюються главою 84, ст.ст.1258,1261,1268 ,1270,1274. 1275, 1296,1297,1298 ЦК України . На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову Статтею 130 ч.4 ЦПК України передбачено ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. На підставі глави 84 ,ст.ст.1258, 1261,1268 ,1270,1274. 1275, 1296,1297,1298 ЦК України ,

Outcome: approved