Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON] побудували житловий будинок літер А, що розташований по вул.. Крупська 30, с. Тарасівци, Новоселиць кого району в господарстві бабусі [PERSON], [PERSON]. Будівництво житлового будинку розпочали з дозволу [PERSON] в 2002 році на земельній ділянці розміром 0.25 га землі з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка за записом с/ради надана в користуванні [PERSON], що підтверджується довідкою с/ради від 28.08.2009 року за №2955 та актом від 28.08.2009 року. Вона працювала за кордоном та висилала гроші чоловікові на будівництво житлового будинку якій був завершений у 2006 році. Останній рік між ними погіршилися відносини, у 2009 році повернулась із-за кордону але чоловік не пускає до будинку. Позивач просить суд визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок та визнати за нею право власності на ? частину і за відповідачем право власності на ? частину. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і пояснила, що після реєстрації шлюбу у 1994 році вони стали проживати в господарстві Без ушка С.Й., яка є бабусею чоловіка. З її дозволу в 2002 році розпочали будівництво житлового будинку, але у звязку з скрутним матеріальним становищем і нестачею грошей на будівництво будинку змушена була виїхати на заробітки до Італії. З Італії зароблені гроші висилала чоловікові різними засобами на будівництво житлового будинку. Додому приїжджала щороку. Все було нормально у 2006 році закінчили будівництво житлового будинку чоловік став проживати в ньому, але літом 2009 року коли приїхала то він не пустив до будинку заявивши, що бажає розірвати шлюб. Відповідач позов не визнав і пояснив, що будинок розпочали будувати разом з дружиною в 2002 року з дозволу бабусі [PERSON], оскільки вона перебувала на його утримані, їй 97 років. Дружина з Італії йому грошей не висилала будинок побудований за його особисті кошті які він заробив своєї працею. Просить суд відмовити у задоволені позов вимог. Відповідачі [PERSON] та представник с/ради і третя особа Інспекція державного архітектурно будівельного контролю Новоселиць кого району, Чернівецької області, будучи належним чином повідомлені про день розгляду справи по суті в судовому засіданні не зявились і не повідомили суд про причину не явки. Суд вислухавши думку сторін ухвалив справу розглянути у їх відсутності на підставі наданих сторонами доказів. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи дійшов висновку що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON]Л та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.02.1994 року в с/Раді с. Тарасівци, Новоселиць кого району за актовий запис №01. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], Новоселиць кого району, в господарстві [PERSON]. За час спільного проживання самовільно побудували житловий будинок літер А, розташований с. Тарасівци, вул.. Крупська 32, Новоселиць кого району, на земельній ділянці розміром 0.25 га землі яка знаходиться в користуванні [PERSON]. Відповідно до висновку експерта за №1431 від 04.12.2009 року житловий будинок літер А в домоволодінні по вул.. Крупська 32, с.Тарасівци, Новоселиць кого району зведено з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша його експлуатація за призначенням можлива. Відповідно до висновку експерта за №987 від 06.05.2010 року будівельна готовність житлового будинку літер А в домоволодінні по вул.. Крупська 32, с.Тарасівци, Новоселиць кого району, знаходиться в межах 75 100%. Згідно з ст..60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Суд оцінюю у сукупності викладені докази дійшов висновку, що житловий будинок по вул.. Крупська 32, с.Тарасівци, Новоселиць кого району належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON]. Згідно з ст.. 376 ч.3 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Суд приймаючи до уваги, що житловий будинок побудований на земельній ділянці яка надана у користуванні [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і вона погодилась надати у 2002 році частину ділянки в користуванні [PERSON] та [PERSON] для будівництва житлового будинку і не заперечує на даний час надати її у встановленому порядку сторонам під уже збудований будинок, що вбачається з пояснень відповідача [PERSON], якій проживає в будинок, суд дійшов висновку, що слід визнати право власності на ? частину житлового будинку за [PERSON] і право власності на ? частину житлового будинку за [PERSON] як на майно нажите під час шлюбу. Згідно з ст..60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд дійшов висновку, що посилання відповідача , що позивач не приймала участь у будівництві і будинок побудований за його особисті кошти, суд не приймає до уваги, оскільки він не надав суду жодного доказу того, які би підтвердили його заперечення. Згіно з ст..88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача частково понесені витрати на оплату судового збору в сумі 850 грн., витрати на оплату ІТЗ в сумі 120 і витрати на оплати послуг експерта в сумі 1900 грн., що разом складають 2870 грн..

Outcome: approved