Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування позовних вимог вказала, що вона з відповідачем проживала у цивільному шлюбі без реєстрації. В період спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , спільне життя відповідачем не склалось. Донька проживає разом з позивачем. Відповідач працює офіційно і спроможний надавати матеріальну допомогу, однак не бажає цього робити. Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Відповідач направив до суду відзив, в якому вказав, що заявлені вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач визнає, що має спільну дитину з позивачкою [PERSON] [INFO] , проте в цивільному шлюбі із позивачем він не проживав, спільного господарства не вели та не мали спільного бюджету. До того ж позивачем не надано будь-яких доказів перебуванні її у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, проживання дитини з нею, а також можливості надання ним матеріальної допомоги на утримання дружини в розмірі 1/4 всіх доходів, так як відповідач з часу реєстрації підприємницької діяльності до подання позову до суду у зв`язку з карантинними заходами доходів не отримує. До того ж відповідач з січня 2019 року проживає з батьками за адресою: [ADDRESS] , , що підтверджується актом №541 від 06.07.2020 Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.84 СК України для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка і на дитину, як з батька. Положенням ч. 6 ст.84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Особливістю стягнення аліментів на дружину є наявність лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія , доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Вказаний висновок зазначений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів перебування у шлюбі позивача з відповідачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.181,182,184 СК України,

Outcome: dismissed