Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.02.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 60 від 21.02.2009 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.02.2009 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя та взаємні обов`язки, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Між ними втрачені взаємні почуття любові та поваги, тому, шлюб фактично розпався. Існування сім`ї остаточно припинилося в 2019 році, на теперішній час подружжя проживає окремо один від одного. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюб та примирення з відповідачем є неможливим, та буде суперечити їх інтересам. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір`ю. У зв`язку з чим просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.04.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності до суду не надходило, відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано 21.02.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 60 від 21.02.2009 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 21.02.2009 р.) Від шлюбу сторони мають діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №152) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №344). З матеріалів справи вбачається, що дійсно між позивачем та відповідачем фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Як зазначено позивачем, примирення між ними неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити її інтересам. Вищезазначені обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, відповідачем по справі не спростовано. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Суд, враховуючи викладене, те, що відповідачем позицію позивача не спростовано, приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved