Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, де зазначила, що 16.06.2015 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено заочне рішення про стягнення солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № CNL/010/028/2007від 16.04.2007р., визначену станом на 09.10.2014р., у сумі 1994227 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі двісті двадцять сім) грн. 28 коп., з яких: заборгованість за кредитом 134620,66 доларів США (1743365,14 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом 17826,91 доларів США (230863,14 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 20000 грн.; про стягнення солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № МL-010/158/2008 від 10.01.2008 р., визначену станом на 09.10.2014р., у сумі 229583 (двісті двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн. 87 коп., з яких: заборгованість за кредитом 14780,65 доларів США (191408,56 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом сумі 2561,76 доларів США (33175,32 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 5000 грн. Про існування рішення позивач дізналась 16.04.2019 року на стадії його виконання, в ході якого належний на праві власності позивачу житловий будинок реалізовано в незаконний спосіб шляхом реалізації з електронних торгів. Боржник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а також про інші супроводжуючі дії. На думку позивача, приватним виконавцем не дотримано вимог Закону України «Про виконавче проваджененя», Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, Порядку реалізації арештованого майна. Так, відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Оскільки державним виконавцем відповідна постанова не виносилась, передача для реалізації нерухомого майна в порушення положень ст. 41 Закону України «Про іпотеку», яка визначає вичерпний перелік підстав реалізації предмета іпотеки, зокрема за рішенням суду або виконавчим написом нотаріусу, не може вважатись правомірною. Позивач вказує на можливість визнання проведених електронних торгів недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, та, надаючи загальний опис конструкцій нормативних актів в сфері виконавчого провадження та порядку реалізації майна, просить визнати незаконним рішення приватного виконавця Ковальського М.Р. про передачу майна на реалізацію у виконавчому провадження № 58014137, визнати недійсними електронні торги із реалізації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 220 кв.м. за данною адресою, що оформлені протоколом від 21.03.2019 року, визнати недійсним акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Представником ДП «Сетам» надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в лютому 2019 року шляхом розміщення на офіційному веб-сайті повідомлено про проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки. Торги відбулись у чіткій відповідності з приписами Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Внесення відомостей про майно, включене до лота, відбувається на підставі поданих виконавчою службою документів, відтак не відноситься до компетенції підприємства, яке організовує торги, перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здізйснюється. Відповідач також звертає увагу, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу із загальними підставами визнання недійсними, та, вказуючи на практику Верховного Суду, яка зводиться до того, що дії державного виконавця з визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачем - приватним виконавцем Ковальським М.Р., подано відзив на позовну заяву, в якому зауважено на відповідності дій приватного виконавця вимогам чиного законодавства та повідомлення у передбачений спосіб та строки учасників виконавчого провадження з приводу виконувчий дій. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Голуба М.В. просив відмовити у задоволенні позову. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Судом встановлено наступні обставини. Між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] 16.04.2007 року та 10.01.2008 року укладено кредитні договори, в забезпечення належного виконання зобов`язань за якими позивачем [PERSON] як іпотекодавцем передано нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка площею 220 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.06.2015 року із [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № CNL/010/028/2007від 16.04.2007р., визначену станом на 09.10.2014р., у сумі 1994227 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі двісті двадцять сім) грн. 28 коп., з яких: заборгованість за кредитом 134620,66 доларів США (1743365,14 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом 17826,91 доларів США (230863,14 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 20000 грн.; стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № МL-010/158/2008 від 10.01.2008 р., визначену станом на 09.10.2014р., у сумі 229583 (двісті двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн. 87 коп., з яких: заборгованість за кредитом 14780,65 доларів США (191408,56 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом сумі 2561,76 доларів США (33175,32 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 5000 грн. На підставі рішення 07.07.2017 року видано виконавчий лист. Постановою приватного виконавця Ковальського М.Р. відкрите виконавче провадження ВП № 58014137. Згідно постанови від 05.01.2019 року приватним виконавцем вирішено питання про арешт майна боржника, 08.01.2019 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника, яке є предметом іпотеки. На підставі постанови приватного виконавця від 28.01.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Перша земельна агенція». Ринкова вартість майна на дату оцінки визначена в сумі 862\~691.00 грн. 18.02.2019 року приватним виконавцем на адресу ДП «Сетам» направлено заявку на публікацію в СЕТАМ описанного та арештованого майна боржника, 19.02.2019 року інформацію про проведення електронних торгів внесено до системи. Листом від 25.02.2019 року ДП «Сетам» повідомило учасників виконавчого провадження про заплановану реалізацію предмета іпотеки. За наслідком проведення торгів з визначенням переможцем [PERSON] та оформлення протоколу № 394056 від 21.03.2019 року приватним виконавцем Ковальським М.Р. 26.03.2019 року складено акт про реалізацію предмета іпотеки. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 12.04.2019 року видане свідоцтво про право власності, здійснено реєстрацію права за № 46454360. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Закон України «Про виконавче провадження»\~ покладає на виконавця обов`язок\~\~вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Розділом VII цього Закону\~визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. У відповідності до ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. За положеннями ч.ч. 1. 2 ст. 56 «Про виконавче провадження» Закону України арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. З аналізу наведених норми слід дійти висновку, що проведення опису та арешту майна виявляє собою початок процедури звернення стягнення. Оскільки приватним виконавцем Ковальським Р.М. 08.01.2019 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника, яке є предметом іпотеки, твердження позивача про порушення вимог закону України «Про виконавче провадження» в частині не прийняття рішення про звернення стягнення є безпідставним. Не знайшли свого підтвредження і зазначені позивачем відомості про неналежне інформування учасників виконавчого провадження про заплановані дії або прийняті рішення. Дослідженими в судовому засіданні поштовими повідомленнями підтверджується направлення кореспонденції за вказаною у виконавчому документі адресою проживання боржника. Позивач повідомила, що дійсно, проживає за такою адресою, на наявні «записки» не звертала уваги, оскільки кредитору відомі її дані, в тому числі номер телефону. З приводу правових підстав звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки, без наявного судового рішення про звернення стягнення або виконавчого напису нотаріуса, суд вважає необхїідним зазначити наступне. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За положеннями частин першої і третьої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом\~статті 41 Закону України «Про іпотеку»\~реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього\~Закону. Стаття 48 цього Закону\~передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Положеннями\~статті 51 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень\~Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень\~Закону України «Про іпотеку»\~до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої\~статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, норми\~Закону України «Про виконавче провадження»\~допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. До подібного висновку прийшов також Верховний Суд у постанові 21 листопада\~\~2019\~року у справі №754/19912/14-ц. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. За положеннями ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки порядок укладення договору купівлі-продажу в спосіб проведення прилюдних торгів не є врегульованим вимогами Закону України «Про виконавче провадження» або Цивільного кодексу України, таку процедуру слід узгоджувати із правилами, визначеними спеціальними нормативними актами Законом України «Про іпотеку», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції\~України 29.09.2016\~ № 2831/5. Суд зауважує, що підставою визнання недійсними прилюдних торгів може бути саме порушення порядку реалізації майна, в тому числі внаслідок завершення строку дії проведеної оцінки майна. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не надано доказів на підтвердження порушення порядку реалізації майна в межах проведення прилюдних торгів, а тому підстави для визнання правочину недійсним не підлягають до задоволення. Не підлягають також до задоволення інші, взаємопов`язані із вищевказаною, вимоги про визнання недійсним акту приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вимога про визнання незаконними дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію не є ефективним способом захисту в розрізі предмета спору, а тому суд також відмовляє у задоволенні такої вимоги за її неналежністю. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed