Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що їй та членам її сім'ї (чоловіку та дітям) на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З 07.09.2007 року в квартирі також зареєстрована [PERSON], яка не є членом сім'ї позивача і якій позивач дозволилазареєструватись в своїй квартирі на один рік до 07.09.2008 року. [PERSON] у квартиріне проживає з вересня 2008 року, добровільно знятись з реєстрації не бажає, а отже є такою, що втратила право на користування житлом. Ухвалою суду від 05.11.2018 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (співвласників квартири). Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Треті особи в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовнівимоги підтримують. Відповідачка в судові засідання не з'являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується конвертом, який повернувся за закінченням терміну зберігання та оголошенням на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв від неї не надходило. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Власниками квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] та члени її сім'ї: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка), що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жило від 29.11.2000 року (а.с.11). Як вбачається із копії будинкової книги (а.с.17-20), довідки КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» № 02-02/1398 від 01.06.2018 року(а.с.13) та відомостей про реєстрацію відповідачки наданих на запит суду, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.09.2007 року по теперішній часта є піднаймачем. Договір найму у письмовій формі із відповідачкою не було укладено, доказів такого укладення суду не надано. Позивач та відповідач не були та на даний час не є членами однієї сім'ї. Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачки перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Враховуючи, що квартира № 67 в будинку № 42 на вул. Південний бульварв м. Івано-Франківську належить позивачці та членам її сім'ї на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із заяви № 02-02/00002 від 24.01.2017 року, яка засвідчена директором КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», [PERSON] та [PERSON] підтверджують, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). [PERSON] у заяві № 02-02/1399 також підтверджує факт не проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Крім того, [PERSON] у заяві від 12.12.2018 року стверджує, що [PERSON] не проживає та ніколи не проживала за адресою: [ADDRESS]. Отже, відповідачка не проживає в квартирі [ADDRESS], договір піднайму з нею не укладався, вона не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідачкав судові засідання не з'являлась, відзиву та доказів на спростування вимог позивача суду не надала. З огляду на викладене, враховуючи що суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачку звільнено від сплати судового збору ухвалою суду, тому судовий збір слід стягнути з відповідачки на користь державного бюджету України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved