Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 6168,94 грн. страхового відшкодування, а також стягнути з [PERSON] 1000,00 грн. франшизи. У судове засідання позивач не зявилась, натомість подала заяву, у якій позов підтримала та просила розглядати справу у її відсутність. ТДВ СК «Альфа-Гарант» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, проте надіслало письмові заперечення, у яких просило відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість. [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № СХХ086969(а.с.10). Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2016р. у справі №205/3063/16-п (3/205/656/16) встановлено, що 28.03.2016р. об 11:10 год. у м.\~Дніпропетровську на вул. Камянська, 36, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці та скоїв наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER]. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого став учасником ДТП. У звязку з викладеним, вказаною постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2016р. у справі №205/3063/16-п (3/205/656/16) притягнено [PERSON] до адміністративної відповідальності у звязку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 7). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП, тобто на 28.03.2016р., автомобіль [NUMBER], був забезпечений страховим полісом АЕ/5237194 від 24.09.2015р. (а.с.64). 04.04.2016р. позивач направила до ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП 28.03.2016р. за участю автомобіля [NUMBER] (а.с. 113). 14.04.2016р. уповноваженим представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» за участю позивача було проведено огляд пошкодженого автомобіля [NUMBER], за результатом чого складено відповідний протокол огляду транспортного засобу (а.с. 82-83). 12.05.2016р. позивач звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування шляхом поповнення належного їй карткового рахунку (а.с. 115). Відповідно до звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «DAEWOO MATIZ», д/н [NUMBER], №08-D/20/5 від 29.05.2016р. відповідний матеріальний збиток складає 5015,40 грн. з урахуванням ПДВ та 4179,50 грн. без урахування ПДВ (а.с. 116-127). За таких обставин, ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало позивачу у якості страхового відшкодування 3179,50 грн. (а.с. 93). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» занизила вартість майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, на підтвердження чого суду надано висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №3879 від 15.07.2016р., згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого власнику «DAEWOO MATIZ», д/н [NUMBER], становить 9348,44 грн., а не 4179,50 грн. Водночас, позивачем не надано пояснень, в чому саме полягає помилковість складеного за замовленням відповідача звіту про вартість матеріального збитку від 29.05.2016р. Крім того, у протоколі огляду транспортного засобу 14.04.2016р., складеного уповноваженим представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» за участю позивача, зазначено про наявність подряпин та потертостей на задньому бампері, не повязаних з фактом ДТП, а також, що кришка багажника не відчинялась, проте позивач відмовилась від оглду автомобіля на СТО. Натомість наданий позивачем висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №3879 від 15.07.2016р. не є висновком судової експертизи в розумінні ст. 66 ЦК України, оскільки таке дослідження було проведене поза судовим розглядом та без попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. З клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи позивач не зверталась. З огляду на викладене суд доходить висновку, що всупереч ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено факт заниження ТДВ СК «Альфа-Гарант» розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, вказаної у звіті про вартість матеріального збитку від 29.05.2016р. Крім того, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Оскільки позивач не надала доказів подання страховику документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, у ТДВ СК «Альфа-Гарант» були відсутні підстави для виплати позивачу податку на додану вартість у розмірі 835,90 грн. За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант». Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано доказів відшкодування позивачу суми франшизи, суд задовольняє позов в частині вимоги про стягнення з [PERSON] 1000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial