Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про визнання права власності посилаючись на те, що вона є власником 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS], 1/3 частина цього домоволодіння зареєстрована за її матір'ю [PERSON] За цією ж адресою, позивачем, відповідно до отриманого дозволу збудований новий будинок, який прийнятий в експлуатацію , проте правоустановчий документ на даний будинок не отриманий, тому спірне домоволодіння значиться у спільній частковій власності. Згідно державного акту позивачу та її матері передана у спільну часткову власність земельна ділянка під даними домоволодіннями площею 1570 м2. Частки співвласників актом не визначені. [INFO] [PERSON] померла. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину, проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину із-за відсутності право установчого документа на її ім'я на будинок «Д-2» та не визначеності часток земельної ділянки між співвласниками. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити, визнати за нею право власності на житловий будинок літ.«Д-2» житловою площею 58,7 кв.м., загальною площею 189,1 кв. м, що знаходиться в [ADDRESS], визначити розмір часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку , що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON] - 1/3 частина, за позивачем - 2/3 частини, визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/3 частину зазначеної земельної ділянки ,визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння , яке знаходиться в [ADDRESS] , що належало [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, підтвердив викладені в позовній заяві обставини, згоден щодо задоволення позову. Представник третьої особи - територіальної громади в особі Полтавської міської ради Дзюбло О.І. вважає, що позовні вимоги щодо визначення часток співвласників земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки вказані правовідносини припинилися на час смерті особи. Щодо заявлених інших позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради [PERSON] покладається на розсуд суду щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Суд, заслухавши сторони, представників третіх осіб, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, позивач є дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно договору дарування від 10 жовтня 1989 року, який посвідчений Другою полтавською державною нотаріальною конторою позивач є власником 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. Право власності на 1/3 частину цього будинку зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.02.1989 року за [PERSON]. На час отримання у власність вказаного домоволодіння воно складалось з будинку жилого глиноплетеного, обкладеного цеглою загальною жилою площею 20,3 кв.м літ. А-1, господарських та побутових споруд: літньої кухні «Б», вбиральні «В», огорожі №1, колодязя «в2», розташованих на земельній ділянці, норма якої не була встановлена . Відповідно до рішення виконавчого комітету Київського районної ради народних депутатів № 19 від 09.01.1990 року позивачу наданий дозвіл на будівництво нового будинку замість належної частини старого домоволодіння по [ADDRESS]. Після прийняття нового будинку в експлуатацію , стару частину будинку використовувати як господарське приміщення та літню кухню. Позивачем за власні кошти збудований новий будинок, який відповідно до акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 21 травня 1996 року , що затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Полтави від 21 травня 1996 року № 188 прийнятий в експлуатацію. Після побудови нового будинку все домоволодіння стало складатись із житлового будинку літ. «А-1», житлового будинку літ. «Д-2», літньої кухні літ. «Б», альтанки літ. «Е», колодязю питного №2, огорожі №3, ворота огорожі №4, ворота огорожі №5, огорожі №6 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 62 від 16.02.1999 року за зазначеним домоволодінням зареєстрована земельна ділянка загальною площею 1779 кв. м. Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІУ-ПЛ № 009259 позивачу та [PERSON] у спільну часткову власність передана земельна ділянка під вказаним домоволодінням площею 1570 кв.м, а саме для будівництва та обслуговування жилого будинку 1000 кв.м., для ведення особистого підсобного господарства 570 кв.м. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.04.2013 року земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі та визначене цільове призначення : земельній ділянці площею 0.1000 кв.м - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та присвоєний кадастровий номер 53101 36400:09:003:0429 , земельній ділянці площею 0.0570 кв.м. - для ведення особистого селянського господарства та присвоєний кадастровий номер 5310136400:09:003:0430. Позивачем не отриманий правовстановлюючий документ на збудований будинок «Д-2» , тому спірне домоволодіння перебуває у спільній частковій власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.12.2012 року, де за позивачем зареєстроване право власності на 2/3 частини цього об'єкту нерухомого майна на підставі договору дарування від 10.10.1989 року , а за [PERSON] - на 1/3 частину на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.09.1989 року та зазначений опис об'єкту нерухомого майна: житловий будинок «А-1» житловою площею 20,3 кв.м., загальною площею 52,0 кв.м., житловий будинок «Д-2» житловою площею 58,7 кв.м., загальною площею 189,1 кв.м, літня кухня «Б», альтанка «Е», колодязь питний №2, огорожа №3, ворота огорожі №4, огорожа №6, ворота огорожі №5 . Також зазначено, що житловий будинок літ. «Д-2» збудований позивачем на підставі рішення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради 09.01.1990 року за №19, правовстановлюючий документ на нього не переоформлений. Відповідно до пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав №5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Позивачу [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Київського районної ради народних депутатів № 19 від 09.01.1990 року наданий дозвіл на будівництво нового будинку замість належної частини старого домоволодіння по [ADDRESS]. Згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 21 травня 1996 року , який затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Полтави від 21 травня 1996 року № 188 будинок прийнятий в експлуатацію, право власності на даний будинок зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. [INFO] [PERSON] померла. Позивач в установленому порядку прийняла спадщину шляхом подачі в строк передбачений ст. 1270 ЦК України заяви до нотаріальної контори. Вказані обставини підтверджуються листом Другої полтавської державної нотаріальної контори від 29 березня 2014 року № 682/01-16 відповідно до якого, після померлої [PERSON] в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 108 за 2014 рік. В спадковій справі є заява про прийняття спадщини від 12 березня 2014 року від дочки - [PERSON] Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18 березня 2014 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та на частку земельної ділянки за адресою [ADDRESS] в зв'язку з тим, що в державному акті відсутні частки співвласників та не надано документу, що підтверджує право власності на будинок «Д-2» . Відповідно до вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України розмір частки земельної ділянки визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки частка [PERSON] у праві власності на жилий будинок становила 1/3 частина, то і розмір її частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку становить 1/3 частина. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини увійшли всі права та обов'язки [PERSON] , що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права на майно, яке належало їй на праві власності: 1/3 частина житлового будинку «А-1» житловою площею 20.3 кв.м., загальною площею 52.0 кв.м., літньої кухні «Б», альтанки «Е», колодязю питного №2, огорожі №3, ворота огорожі №4, огорожі №6, ворота огорожі №5 , який знаходиться в [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.02.1989 року та 1/3 частини земельної ділянки за цією адресою площею 0.1000 кв.м цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , кадастровий номер 53101 36400:09:003:0429 , земельної ділянки площею 0.0570 кв.м. , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер 5310136400:09:003:0430. Відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відкриття спадщини як юридичний факт є наслідком виникнення у певних осіб права на спадкування, що виникає у день відкриття спадщини. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Враховуючи надані позивачем пояснення та докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з врахуванням захисту права позивача. На підставі викладеного, ч.4 ст. 120 ЗК України, ст. 328, 392, 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст..ст.10,11,60, 209, 212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved