Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з 2009 року по даний час в зазначеному будинку не проживає. Відповідач участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг не приймає. Наведене створює для неї низку перешкод, вона змушена нести додаткові витрати з утримання житла з урахуванням зареєстрованого у будинку відповідача. Вважає, що відповідач, не проживає у жилому приміщенні понад встановлені строки, а тому втратив право користування вказаним житлом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Просила суд їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява в якій він не заперечує проти задоволення позовних вимог та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи: Центр надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. 14 травня 1983 року за реєстровим № 1933. Згідно інформації Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 20 серпня 2019 року № 04-10-5802 в будинку [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] , [INFO] з 04.06.2004 року по теперішній час. Відповідно до ст.ст.317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України,ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями ст. ст.319,391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже в аспекті ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Отже враховуючи, що відповідач, будучи членом сім`ї позивачки, понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому суд також враховує, що відповідач позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. З заяви відповідача вбачається, що він на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved