Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 29.07.2000 року, посилаючись на те, що сторони вже півтора роки не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач з грудня 2012 року має постійну роботу в Росії, де у неї склалось нове життя, повертатись до України позивач не планує. У питанні розірвання шлюбу сторони дійшли згоди, спору про поділ майна не існує. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За домовленістю між сторонами діти залишаються проживати разом із батьком - відповідачем у справі. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.07.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Мотовилівської сільської ради Любарського району Житомирської області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Судом встановлено, що спору між подружжям про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved