Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсними договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , укладені 13.01.2015 року між [PERSON] , який діяв від її імені, з [PERSON] , визнати за нею право власності на вказані квартири та вилучити із незаконного володіння [PERSON] ці квартири та повернути їх їй, як законному власнику, посилаючись на те, що власником цих квартир є вона, угоди купівлі-продажу укладені всупереч закону та відповідач [PERSON] придбав вказане нерухоме майно без законних на то підстав. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позивачем вимоги за підставами вказаними у позові. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , які отримала в дар від [PERSON] згідно договорів дарування від 04.04.2011 року, місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 18.10.2012 року позивач [PERSON] довіреністю від 18.10.2012 року уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджуватися усім належним їй нерухомим та рухомим майном строком до 18.10.2022року з правом передачі повноважень третім особам повністю або частково. Після чого, 26.11.2014 року [PERSON] , який діяв від імені позивача [PERSON] довіреністю від 26.11.2014 року, уповноважив [PERSON] управляти та розпоряджуватися усім належним позивачу [PERSON] нерухомим та рухомим майном строком до 18.10.2022року. 13.01.2015 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , згідно з якими квартири передано у власність [PERSON] , а останній сплатив [PERSON] їх вартість у повному обсязі. 13.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договори дарування вказаних квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , згідно з яким вказані квартири були передані [PERSON] в дар [PERSON] . Після чого, 05.02.2015 року між [PERSON] з [PERSON] укладено договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , згідно з якими квартири передано у власність [PERSON] , а останній сплатив [PERSON] їх\~ вартість у повному обсязі та на даний час є власником вказаних квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються, а правовідносини які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України. В силу ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень представників позивача та матеріалів справи, вбачається наявність намірів позивача [PERSON] продати квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] [PERSON] , який не є стороною по даній справі та вимоги до нього позивачем взагалі не заявлялись та вказані правочини укладені 13.01.2015 року між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та [PERSON] є дійсними, оскільки відповідають загальним умовам дійсності правочину, що передбачені в ч.ч.1-5ст. 203 ЦК України, що фактично позивачем не спростовується, спірні квартири вийшли з володіння позивача [PERSON] \~ за її волею, оскільки дії по продажу квартир були вчинені близькими позивача за її бажанням, а спір фактично виник у зв`язку з неповерненням позивачу коштів отриманих за квартири, чим їй завдана шкода яка підлягає відшкодуванню винними у цьому особами. За таких обставин, вимоги позивача в частині визнання договорів купівлі продажу нерухомого майна недійсними не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не доведено всупереч вимогам ст.ст.10, 11 ЦПК України факт укладення правочинів у порушення вимог закону та відсутність волі позивача на продаж квартир та порушення її прав саме відповідачем [PERSON] , який не є стороною вказаних угод купівлі-продажу оспорюваних квартир та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені вимоги позивача про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Доводи позивача та її представників не приймаються судом до уваги, як такі, що не свідчать про відсутність волі позивача на продаж квартир. При цьому суд бере до уваги, що недійсність довіреності на підставі якої продані квартири в передбаченому законом порядку не встановлена й такі вимоги позивачем взагалі не заявлялися. Що стосується вимог позивача щодо витребування майна з володіння [PERSON] вони також не підлягають задоволенню судом, оскільки [PERSON] є добросовісним набувачем цих квартир і в нього відповідно до ст. 388 ЦК України ці квартири за таких обставин не може бути витребувано, оскільки діючим законодавством не передбачено витребування майна від добросовісних набувачів в такому випадку, окрім того позивачем не доведено, що вказане нерухоме майно є в натурі, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено що оспорювані квартири переобладнані в нежиле приміщення та на даний час не прийняті в експлуатацію.

Outcome: dismissed