Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що 05.03.2005 на зборах співвласників майнових паїв КСП імені Шевченка с. Сказинці її було обрано головою спілки співвласників майнових паїв. Також позивач є депутатом Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Їй доводилось часто спілкуватись із сільським головою, яка в своїй роботі діє в інтересах окремих громадян, а не усієї громади і між ними виник конфлікт, оскільки позивач вимагає однакового відношення до людей. Так, на початку квітня 2018 року позивач разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийшла до Сказинецької сільської ради, щоб з`ясувати у [PERSON] чому не розглядається питання про надання номерів приміщенням гаражного комплексу, який входить до пайового фонду колишнього КСП с. Сказинці. [PERSON] почала руками в груди виштовхувати позивача до коридору, а в коридорі почала обзивати її «коровою, смердючою, що вона засмерділа їй весь кабінет». Вказані дії та слова принизили позивача як голову спілки, депутата та як жінку. Також, 19 травня 2018 року відбулася сесії Сказинецької сільської ради на якій позивач повинна була бути присутньою, однак не з`явилась за станом здоров`я. [PERSON] своїм одноособовим рішенням, оскільки більшість депутатів голосує по всіх питаннях виключно по вказівці [PERSON] , на три сесії позбавила позивача права голосування. 20 червня 2018 року відбулося засідання сесії сільської ради, про яке позивача не було повідомлено. Про питання і порядок денний її теж не повідомили. Цим самим відповідач показувала перевагу на позивачем. Крім того, позивач є членом народно-аматорського ансамблю «Діброва» с. Сказинці. 18.06.2018 [PERSON] зателефонувала до художнього керівника ансамблю [PERSON] і на підвищеному тоні вимагала від неї, щоб вона відсторонила позивача від участь в ансамблі. При цьому, [PERSON] говорила відносно позивача в принизливому тоні і сказала, щоб позивача не було 06.07.2018 на святкуванні дня села. В протилежному випадку для [PERSON] все закінчиться погано. Зважаючи на особу [PERSON] , її погрози сприймаються як реальні, а тому це негативно відобразиться як на роботі ансамблю так і на особистих справах її учасників. Про це стало відомо всім учасникам ансамблю, які поділились з іншими односельчанами і в результаті позивача стала об`єктом для насмішок, пересудів. Від вказаних подій у позивача підвищився тиск і 20.06.2018 вона була вимушена звернутись за медичною допомого до Могилів-Подільської ОЛІЛ. 11.02.2020 позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, мотивовану тим, що після подій, викладених позивачем в позовній заяві, відповідач замість того, щоб попросити у неї пробачення і припинити приниження продовжує публічно принижувати її. Так, 28.11.2019 біля приміщення сільської ради, після того як позивач задала деякі робочі питання відповідачу вона, в присутності жителів с. Сказинці, безпричинно обізвала позивача «сукою», чим знову принизила її в очах оточуючих. Зважаючи на викладене, позивач збільшила позовні вимоги і уже з врахуванням поданої заяви просила суд зобов`язати відповідача вибачитись перед позивачем на сесії Сказинецької сільської ради та на сході с. Сказинці Могилів-Подільського району Вінницької області, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. В позові вказано, що це тільки декілька фактів із того, що відповідач принижує позивача і такими діями вона завдала їй безмежної моральної шкоди, яка виразилась у принижені честі, гідності та ділової репутації і позивач оцінює компенацію такої шкоди в розмірі 10\~000,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2018 головуючим суддею було обрано суддю [PERSON] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.09.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.10.2018 до суду надійшов відзив на позов, мотивований тим, зокрема, що відповідач позовні вимоги не визнає. Так, [PERSON] зазначає, що відповідач її ображала, обмежувала в правах, як депутата та, як голову спілки співвласників майнових паїв, але її твердження безпідставні, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Крім того, [PERSON] є публічною особою і критика публічної особи є значно ширшою ніж критика пересічного громадянина. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів, вчинків і повинні це усвідомлювати. Зважаючи на викладене, в позові відсутні обставини, які б доводили, що дії сільського голови цілеспрямовано направлені на приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON] . Крім того, оціночне судження, думки, переконання не є предметом судового захисту. Так, згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Зважаючи на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні даного позову. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.12.2019 в підготовчому судовому засіданні було призначено проведення процедури врегулювання спору у справі за участю судді та зупинено підготовче провадження у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.2020 припинено врегулювання спору за участю судді у даній цивільній справі. Відновлено підготовче провадження і справу передано до канцелярії Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 головуючим суддею обрано суддю Київську Т.Б. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2020 справу було прийнято до провадження судді Київської Т.Б. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.02.2020, крім іншого, було прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог та закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2020 було вирішено клопотання позивача про виклик свідка. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач зазначила, що в квітні 2018 року вона прийшла до [PERSON] , як голова спілки співвласників, та попросила, щоб та зробила нумерацію пайового фонду. Нумерацію [PERSON] надала лише землевпоряднику, а іншим людям не надала. [PERSON] їй відмовила і виштовхала її з дверей в коридор, де сказала їй «корова вонюча», «завоняла кабінет», «хоч би підмилася». Вказані вислови принизили її, як жінку. Зазначила, що вона гіпертонік вже десь 4 роки і дуже важко перенесла цю образу. Свідком цієї події була [PERSON] . Крім того, також [PERSON] подзвонила керівнику ансамблю «Діброва» і сказала, що позивач не виступала на дні села. В колективі позивач була з 2016 року. [PERSON] також зателефонувала позивачу та сказала, щоб вона не йшла на день села, оскільки будуть негативні наслідки, як для ансамблю, так і для неї. Свято дня села організовує [PERSON] , як сільський голова, оскільки питання про проведення свята вона ставила на голосування на сесії сільської ради. Також відповідач розклеювала по всьому селі листівки з написом, що в позивача борг по кредиту. В 2018 році сесія Сказинецької сільської ради прийняла рішення про відсторонення позивача від голосування на три сесії. Протоколу вона не бачила і копію не отримувала. Крім того, після сесії сільської ради в листопаді 2019 року позивач задала [PERSON] питання щодо коштів, які сплачуються за транспортування та харчування дітей які не проживають на території села, однак відвідують дитячий садок в селі. Після засідання сесії, уже на дворі, біля сільради [PERSON] обізвала позивача «сукою» і зателефонувала невістці позивача щоб та відтепер не їздила автобусом, який возить тих дітей. Свідком події була [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10\~000,00 грн., оскільки відповідач постійно її ображає, після кожної сесії позивач п`є ліки. Конфлікт між сторонами виник після того, як [PERSON] надала нумерацію паю [PERSON] , тоді як всім іншим пайовикам не надала. Позивач зверталась в правоохоронні органи 5-6 раз відносно дій відповідача, однак по факту відкрито лише 1 кримінальне провадження. Чоловік [PERSON] перебуває в спілці співвласників паїв. Всього є 12 депутатів Сказинецької сільської ради і лише 3 депутатів голосують незалежно, а усі інші голосують так, як скаже сільський голова. Представник позивача в судовому засіданні зазначила також, що обставини про які вказує позивач підтверджуються показанням свідків та доказами, доданими до позову. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав зазначених у відзиві на позов та наданих суду усних поясненнях. Як на доказ, послались на показання свідків та документи надані суду. Відповідач зазначила, що в квітні 2018 року розглядалось питання про надання нумерації майнових паїв спілці співвласників. Вказана спілка в травні 2018 року припинила свою діяльність про що було зроблено оголошення в газеті. [PERSON] зверталась письмово і усно про нумерацію майнових подій. Співвласникам було надано відповідь, що питання спірне, в зв`язку з чим, неможливо його вирішити. В квітні 2018 року [PERSON] прийшла до відповідача і не випускала її з кабінету, стояла в дверях. В сільській раді так повелось, що секретар чи сільський голова стукали в стіну сусіднього кабінету, щоб із нього хтось зайшов із колег. Того дня, [PERSON] постукала в стіну сусіднього кабінету, щоб зайшов хтось із колег і тим самим з`явилась можливість вийти із кабінету не зважаючи на перешкоди з боку [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] не було ніяких розмов після того. Також в кабінеті був [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивача вона ніяк не обзивала і не говорила до неї. З 2015 року свято [PERSON] , воно ж свято села, проводилось в одному селі, але потім його вирішили об`єднати. [PERSON] бере на цей день відпустку та як приватна особа проводить це свято. Вона запрошує колективи, знайомих, розвішують оголошення та проводять свято. Жодних рішень виконкому з цього питання не має. Кошти з бюджету сільської ради не витрачаються. В двох селах є два колективи, в тому числі « [PERSON] ». Відповідач дійсно просила [PERSON] , яка є художнім керівником ансамблю «Діброва», в червні 2018 року, щоб [PERSON] не брала участь у святі, оскільки у них неприязні відносини. На даний момент [PERSON] не є членом ансамблю, по якій причині сама відповідач не знає. Жодних погроз [PERSON] відповідач не висловлювала. В листопаді 2019 року дійсно була ситуація біля Сказинецької сільської ради. «Сукою» вона позивача не обзивала. Вона тоді зателефонувала бабусі однієї з дітей, а саме [PERSON] , що [PERSON] підняла питання щодо фінансування транспортування та харчування дітей. Відповідач увімкнула в телефоні функцію «гучна мова» і саме [PERSON] сказала «ну сука, розпродала все майно». Також, вона зателефонувала невістці [PERSON] та повідомила, що тепер її не зможуть підвозити, оскільки [PERSON] підняла питання про фінансування. При розмові з бабусею тієї дитини була [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також рішенням сесії сільської ради Котовську Н.Г. було відсторонено від участі у сесіях, однак це було рішенням комісії по питаннях депутатської етики і його лише було затверджено рішенням сесії сільської ради. З свідком [PERSON] відповідач перебуває в неприязних стосунках, як з людиною. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні надала показання про те, що вона є односельчанкою [PERSON] . Вона, як голова дільнично-виборчої комісії по селі Сказинці, була майже на всіх засіданнях сільської ради. Після закінчення сесії сільської ради в грудні 2019 року [PERSON] спитала, чи перечислюють гроші на дитячий садок для дітей, що приїжджають з с. Садова. Після закінчення сесії, [PERSON] вийшла з сільради та подзвонила невістці [PERSON] і сказала, що та не буде їздити автобусом. [PERSON] спитала [PERSON] , навіщо вона це говорить, а [PERSON] назвала її «скотиною вонючою». Ще вона бачила, що відносно [PERSON] було наклеєно листівку, що в неї все майно будуть забирати. Це було наклеєно в магазині на ящику з пряниками. Було написано, що в неї мають забрати все майно, бо вона не сплачує кредит вчасно. На сільську раду виконавча служба прислала повідомлення, що вона не сплачує кредит. Це повідомлення повішала голова сільської ради. [PERSON] магазину спитала, хто це розклеїв, і йому продавець сказала, що це зробила голова сільської ради. Розвішувались об`яви неодноразово. Розмова між [PERSON] і [PERSON] відбулась на дворі. Ще [PERSON] дзвонила в с. Садова питала чи гроші перечислили. Дзвонила тим людям, які возять дітей в дитячий садок. Слова в адресу [PERSON] були висловленні безпричинно. Також при цій ситуації була [PERSON] [PERSON] ще дзвонила до [PERSON] , яка є художнім керівником ансамблю «Діброва». Сказала їй, щоб вони йшли виступати на святі [PERSON] , але щоб [PERSON] там не було, бо [PERSON] організовує це свято. Це було в 2019 році. [PERSON] це розповіла [PERSON] при розмові. [PERSON] тоді на святі не було. Про погрози вона нічого не знає. [PERSON] в селі організовує директор будинку культури, а голова сільської ради просто запрошує туди своїх людей. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні надала показання про те, що вона односельчанка з [PERSON] . Одного дня вони прийшли в сільську раду. Зайшла свідок, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] стояла біля дверей. [PERSON] стояла в дверях. [PERSON] виходила в коридор і [PERSON] вийшла з нею. Свідок розмови не чула. [PERSON] пішла також в коридор. [PERSON] в кабінет не заходила. Не чула, щоб [PERSON] стукала в стіну. Коли вони вийшли в коридор, вона від [PERSON] чула, що [PERSON] казала [PERSON] , що «прийшла від худоби, не помилась». Коли [PERSON] пішла, [PERSON] плакала і казала, що їй образливо. Свідок прийшла з [PERSON] в кабінет секретаря сільської ради, щоб забрати документи. [PERSON] на сході села свідку і [PERSON] дала дозвіл на розпаювання нерухомого майна. В той день вони прийшли, щоб забрати всі необхідні документи. Спір виник, оскільки [PERSON] не надала їм нумерацію майнових паїв. [PERSON] сказала, що [PERSON] має надати їм таку нумерацію, а [PERSON] відмовила. Все відбулось більше ніж півтора року тому, а можливо вже і два роки тому. В кабінеті [PERSON] не казала образливих слів. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні надала показання про те, що в квітні 2018 року вона з [PERSON] , [PERSON] пішли в сільську раду до [PERSON] . Коли вони прийшли, [PERSON] сказала до [PERSON] «ти смердюча, вонюча, вийди бо ти мені весь кабінет засмерділа». Також, їй відомо, що [PERSON] сказала керівнику ансамблю «Діброва», щоб [PERSON] не приходила на свято [PERSON] , оскільки в протилежному випадку ніякого свята не буде. Це було в тому році. Вона теж була в цьому колективі і вона це почула зі слів художнього керівника [PERSON] , яка при свідку сказала [PERSON] щоб та не йшла на свято співати. Секретар і голова сільської ради сидять в одному кабінеті. Вони зайшли спитати за майнові паї. В кабінеті були лише свідок, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та секретар. Як такої, сварки в кабінеті не було, однак коли [PERSON] виходила з кабінету, вона в дверях сказала [PERSON] , щоб та вийшла, бо «кабінет провоняла». Що говорили в коридорі, вона не чула. З кабінету вона виходила з [PERSON] та [PERSON] і пішла додому. [PERSON] залишилась в кабінеті. Коли вийшли з кабінету, [PERSON] ще залишилась в коридорі з [PERSON] , а свідок пішла додому. [PERSON] коли вийшла з кабінету, плакала, бо образилась. В коридорі також була [PERSON] , а хто ще був там уже не пам`ятає. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні надала показання про те, що [PERSON] приходила до неї на прийом, оскільки вона сільський медик. Свідок назначила [PERSON] лікування і ставила їй капельниці, оскільки у неї був стрес і підвищений тиск. Це було в червні 2018 року. [PERSON] під час засідання сесії сільської ради дуже різко реагує на різні запитання уточнюючі. При цьому, [PERSON] часто задає різні питання. [PERSON] закупили за кошти депутата транспорт, щоб дітей возити в дитячий садок. [PERSON] запитала [PERSON] чи Конівська сільська рада перераховує гроші на перевезення дітей. [PERSON] після сесії зателефонувала невістці [PERSON] та сказала, що її возити вже не будуть, оскільки [PERSON] проти. Розмова відбулась на сходах сільської ради, там була [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому, [PERSON] ображала [PERSON] , однак вона не пам`ятає які саме це були слова. Свідок намагалась їх заспокоїти. Це були події листопада 2019 року. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні надала показання про те, що вона працює секретарем сільської ради в с. Сказинці. В 2018 році був випадок, коли прийшла [PERSON] , вона попросила рішення про нумерацію пайового майна, однак видати рішення не було змоги, оскільки це було спірне питання. Люди не могли поділити майно на паї, а тому [PERSON] не могла надати рішення про присвоєння нумерації паїв. В секретаря свій кабінет, а в голови свій. Коли [PERSON] зайшла до кабінету то пояснила чому рішення не може видати та те, що люди самі між собою повинні домовитись. В кабінеті секретаря ніхто нікого не ображав. В подальшому були якісь розмови на коридорі, але свідок не чула що саме говорили бо з кабінету не виходила. [PERSON] поспішала, але [PERSON] стояла в дверях і не пропускала сільську голову залишити кабінет. Враховуючи таку ситуацію [PERSON] постукала в стіну, щоб зайшов хтось із колег із сусіднього кабінету, коли так і сталось то вона отримала змогу вийти. Рішення про присвоєння нумерації не виносилось. Були лиш відповіді для людей по цьому питанню. Коли [PERSON] та [PERSON] розмовляли, це відбувалось на підвищених тонах. Образ і криків не було. Коли [PERSON] виходила, вона пройшла «в притик» до [PERSON] . При цьому, ні штовханини, ні образ в бік [PERSON] не було. Землевпорядник, яка зайшла із сусіднього кабінету теж вийшла слідом. [PERSON] вийшла за [PERSON] та більше не поверталась до кабінету. Перепалки словесної між ними свідок не чула. [PERSON] до неї не зверталась з приводу скарг на [PERSON] . Відносно [PERSON] було рішення про усунення її, як депутата від участі у трьох сесіях. Чия це була ініціатива, вона не знає. Коли вирішувалось питання про відсторонення [PERSON] , її при вирішенні цього питання не було. Від [PERSON] вона чула лише, що та обурювалась через крики депутатів на сесіях сільської ради. [PERSON] на сесіях сільської ради буває обурюється. Не завжди коректно себе поводить. Про відсторонення було рішення сесії. Були один чи два голоси, що утримались. Інші проголосували «за». Свідок веде протоколи сесії. Тиску з боку [PERSON] на депутатів немає. З [PERSON] також приходила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В кабінеті лишились [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу [PERSON] , [PERSON] і Котовська вийшли в коридор і двері за собою зачинили. Свято Івана Купайла організовує сільський голова, але як приватна особа. Вона це робить за свої гроші і бере відпустку на час проведення свята. В грудні 2019 року та в листопаді 2019 року були сесії сільської ради. Знає, що в листопаді 2019 між [PERSON] та [PERSON] була сварка, однак вона нічого не чула. Депутат [PERSON] зробила зауваження, що не потрібно сварок і треба мати повагу, бо це ж сільський голова. Там стояли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому [PERSON] казала, щоб припинили ці крики, і щоб мали повагу до голови сільської ради. Сільська рада закупляла частину костюмів ансамблю «Діброва». Коли саме, вона не пам`ятає. Як саме кошти виділялись, вона не пам`ятає. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні надала показання про те, що кабінет секретаря сільської ради та кабінет бухгалтера, в якому працює свідок, знаходиться через стіну. Коли хто когось викликає, вони стукають один одному у стіну. Крім неї, в кабінеті також сидять бухгалтери. Коли постукали в стіну, свідок пішла подивитись, що сталось. В дверях на вході до секретаря сільської ради стояла [PERSON] . Коли вона намагалась зайти до кабінету то [PERSON] відійшла в сторону щоб дати їй дорогу. [PERSON] , яка була в кабінеті, сказала «добре, що ти прийшла, я маю можливість вийти». Коли вона заходила, [PERSON] вийшла в коридор, де її очікувала бухгалтер. Тобто, [PERSON] не пропускала [PERSON] . На час події ніяких образ не було. [PERSON] вийшла в коридор до бухгалтера, а [PERSON] зайшла в кабінет до секретаря. Потім свідок пішла в бухгалтерію, і що було далі не бачила і не чула. В момент виходу [PERSON] ніяких образ в бік [PERSON] не звучало. Жодних виразів «корова вонюча, засмерділа кабінет» від [PERSON] вона не чула. Перша з кабінету вийшла [PERSON] . Все відбувалось в листопаді чи грудні 2018 року. На засіданнях сесії сільської ради від [PERSON] майже завжди звучать репліки, що те чи інше питання вирішується не правильно. [PERSON] ходить не на кожну сесію сільської ради. [PERSON] в селі організовує [PERSON] , як приватна особа, оскільки кожен раз бере відпустку. [PERSON] організувала ремонт дитячого садка, інших будівель в селі. [PERSON] шукала спонсорів, щоб допомогти транспортом ансамблю «Діброва». Також купляли костюми за допомогою депутата Верховної ради. В селі є два колективи, і для них виділялись рівні суми на свята. А саме на новий рік з бюджету сільської ради виділяються кошти із спеціального фонду, в тому числі на ансамбль «Діброва». Бачила один раз, коли [PERSON] з [PERSON] стояли на площадці перед сільською радою, оскільки про щось говорили, але про що саме вона не знає. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засідання надала показання про те, що вона працює бухгалтером в Сказинецькій сільській раді з 01.08.2016. На сесіях сільської ради була лише в окремих випадках. В кінці 2019 року вона була майже на кожній сесії, оскільки були питання по бюджету. В жовтні, листопаді та грудні 2019 року були сесії, на яких вона була присутня. Після сесії в листопаді 2019 року вона почула бесіду на підвищених тонах між [PERSON] та [PERSON] , які стояли на дворі. Також [PERSON] говорила по телефону. Між ними була лише розмова на підвищених тонах. Образ ніяких не чула. Заслухавши позивача та відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, відзив, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи таке. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на одну із підстав позову, [PERSON] посилається на те, що в квітні 2018 року вона разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийшла до Сказинецької сільської ради, щоб з`ясувати чому не розглядається питання про надання номерів приміщенням гаражного комплексу, який входить до пайового фонду колишнього КСП с. Сказинці. Сільський голова [PERSON] почала руками в груди виштовхувати позивача з кабінету секретаря сільської ради до коридору, а уже в коридорі почала ображати її назвавши «коровою, смердючою» та зазначивши, що вона «засмерділа їй весь кабінет». Вказані дії та слова позивач розцінює, як приниження її честі, гідності та ділової репутації, оскільки вона літня жінка, обіймає посаду депутата сільської ради та голови спілки співвласників майнових паїв. Суд встановив, що [PERSON] була обрана головою спілки майнових паїв КСП імені Шевченка с. Сказинці, що підтверджується копією протоколу № 1 Зборів співвласників майнових паїв від 05.03.2005 (а.с.8). Суду також надано дві вирізки з газет, в яких містяться оголошення про припинення діяльності такої спілки в 2018 році. Та обставина, що позивач є також депутатом Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області визнана відповідачем. Також, відповідач визнає ту обставину, що в квітні 2018 року позивач дійсно приходила в Сказинецьку сільську раду та запитувала її з приводу нумерації нерухомості для розпаювання майна і така розмова між ними відбувалась в кабінеті секретаря сільської ради. В ході розгляду справи твердження позивача про те, що в квітні 2018 року [PERSON] виштовхувала її з кабінету та образила в коридорі сільської ради словами «корова», «смердюча» не знайшли свого підтвердження. Так, як уже зазначалось вище, ні свідки, які допитувались за клопотанням позивача, а саме [PERSON] та [PERSON] , ні свідки [PERSON] та [PERSON] , які допитувались за клопотанням відповідача не підтвердили такі обставини. Разом з тим, свідок [PERSON] підтвердила ту обставину, що в коридорі сільської ради, того дня, [PERSON] сказала позивачу, що вона «провоняла кабінет» та «прийшла від худоби і не помилась». Таким чином, суд вважає доведеною лише ту обставину, що в квітні 2018 року в приміщенні коридору Сказинецької сільської ради з боку [PERSON] мали місце висловлювання оціночних суджень на адресу позивача про те, що вона «провоняла кабінет» та «прийшла від худоби і не помилась». Показання інших свідків не спростовують таку обставину, оскільки вони зводяться фактично до того, що таких слів вони не чули і не перебували безпосередньо біля сторін спору в момент їх перебування в коридорі сільради. Інших доказів на підтвердження обставин про які вказує позивач, що стосується цієї події, суду надано не було. Тобто, такі обставини не стосуються безпосереднього виконання сторонами спору обов`язків чи повноважень сільського голови та депутата сільської ради чи голови спілки пайовиків. З аналізу змісту ст. ст. 30 Закону України «Про інформацію» та ст. 277 ЦК України слідує, що оціночні судження визнанню неправдивою інформацією не підлягають, а отже у спосіб, передбачений Законом, спростовані бути не можуть. Також, суд вважає недоведеним твердження позивача про те, що [PERSON] одноособово відсторонила її від голосування на три сесії Сказинецької сільської ради, оскільки суду було надано Протокол постійної комісії з питань планування бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку, депутатської діяльності, етики, дотримання законності і правопорядку Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 18.04.2018 в якому вказано, зокрема, що [PERSON] не відвідує періодично сесії сільської ради та порушує порядок на засіданнях сесії, не дає іншим депутатам висловлювати свою думку, скандалить, допускає на сесія лайливі висловлювання, чим принижує статус депутата та порушує Регламент сільської ради. Комісія в складі депутата [PERSON] , [PERSON] та голови комісії [PERSON] проголосували одноголосно про позбавлення [PERSON] права голосу і присутності на засіданнях трьох сесій сільської ради. Зазначений вище протокол було затвердження рішенням Комісії від 18.04.2018 (а.с.112, 113). Того ж дня, вказане вище рішення було затверджено рішенням 37 сесії 7 скликання Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 227 (а.с.114). Вказане рішення сесії сільської ради позивачем оскаржено не було. Крім того, суд встановив, що в червні 2018 року [PERSON] телефонувала [PERSON] та просила, щоб [PERSON] не з`являлась на свято дня села. Дана обставина була визнана самою ж [PERSON] в судовому засіданні. Разом з тим, інші обставини, що стосуються цієї події, зокрема, висловлювання образ на адресу позивача чи погроз за невиконання її прохання відповідач не визнала, а позивач на їх підтвердження суду не надала жодних доказів. Від свого клопотання про допит свідка [PERSON] , яке суд задовольнив, позивач в ході розгляду справи відмовилась. Інші свідки, які допитувались за клопотанням позивача такі обставини не підтвердили з підстав того, що вони не були безпосередніми свідками такої розмови, а зазначали, що про такий факт їм відомо зі слів [PERSON] . Натомість, відповідач надала суду довідку виконкому Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 83 від 19.02.2020 в якій зазначено, що організатором проведення свята [PERSON] та Дня села в 2017 та 2018 роках, із залученням окремих художніх колективів району та аніматорів була [PERSON] (а.с.117). Також, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які допитувались за клопотанням відповідача, підтвердили ту обставину, що [PERSON] організовує свята [PERSON] та День села, як приватна особа і не за кошти з бюджету територіальної громади. Тобто, стороною позивача не доведено, що [PERSON] , як сільський голова, у вказаній телефонній розмові принижувала честь, гідність і ділову репутацію позивача. Та обставина, що між сторонами спору склались неприязні відносини підтверджено самими ж сторонами в ході розгляду справи, а тому прохання відповідача адресоване керівнику аматорського народного співочого колективу про те, щоб позивач не брала участь у святі, організація та проведення якого відбувається без залучення коштів бюджету територіальної громади та вчинення будь-яких дій з даного приводу відповідачем саме, як головою сільської ради, не може розцінюватись, як порушення честі, гідності чи ділової репутації позивача. Щодо твердження позивача, стосовно приниження її честі, гідності та ділової репутації, що мало місце в листопаді 2019 року суд зазначає таке. Суд встановив, що 28 листопада 2019 року після закінчення чергової сесії Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області між [PERSON] та [PERSON] дійсно мала місце розмова біля приміщенням сільської ради. Дана обставина була визнана відповідачем. Тобто, аналогічно до ситуації, яка мала місце в квітні 2018 року, обставини стосуються сторін спору, як фізичних осіб, оскільки вони не виникли безпосередньо при виконанні обов`язків сторін спору, як голови сільської ради та депутата такої ради. Як зазначила позивач в заяві про збільшення позовних вимог та в судовому засіданні, відповідач образила її в ході такої розмови назвавши її нецензурним словом «сука». На підтвердження вказаної обставини, в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] образила [PERSON] сказавши, що вона «скотина вонюча». Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що вона була безпосереднім свідком розмови, яка відбулась між сторонами спору та [PERSON] біля приміщення сільської ради по закінченню чергової сесії в листопаді 2019 року. Вона чула, що [PERSON] ображала позивача. Дослівно відтворити в пам`яті сказані [PERSON] образи вона не може, однак висловлювання дійсно були образливого характеру та були адресовані саме позивачу. Підтвердила, що вона намагалась припинити їх розмову та просила їх мати повагу один до одного. Відповідач не визнала ту обставину, що вона образила позивача будь-якими словами. Натомість вона стверджувала, що зателефонувавши при такій розмові бабусі однієї із дітей, які проживають в сусідньому селі та відвідують дитячий садочок у селі Сказинці, саме ця особа, а саме [PERSON] , назвала позивача «сука» і таку образу позивач дійсно почула в свою адресу, але лише тому, що в телефону була увімкнута функція гучномовця. Разом з тим, на підтвердження такої обставини відповідач суду не надала жодного доказу. Допитані за клопотанням відповідача свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у зазначених вище показаннях не спростували факту про який вказує позивач та підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] , оскільки їх показання знову ж таки зводились до того, що образ зі сторони відповідача на адресу позивача вони не чули так як і усієї їх розмови та її суті. Тобто, суд встановив, що в [INFO] року [PERSON] образила [PERSON] . При цьому, суд бере до уваги не стільки буквальний зміст такої образи, як то слово «сука» чи «скотина вонюча», скільки сам факт нанесення образи, висловленої в принизливій та грубій формі. Крім того, на переконання суду вказане слово та словосполучення мають схожий сенс та в умовах сварки можуть сприйматись її учасниками, як одна суть. Також, розбіжності в конкретизації формулювання образи позивачем та свідком [PERSON] суд вважає такими, що свідчать про відсутність попередньої домовленості між позивачем та даним свідком з приводу повідомлення такої обставини суду. При вирішенні спору суд зважає на те, що відповідно до\~ст. 3 Конституції України, честь та гідність людини визнаються вищими соціальними цінностями. Кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28 Конституції України). Аналогічні положення є й у міжнародних актах з прав людини. Конституцією України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ч. 4 ст. 32). Статтею 201 ЦК України\~визначено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Нормами\~ЦК України\~кожному гарантується право на повагу до його гідності й честі (ч. 1\~ст. 297 ЦК України); гідність і честь фізичної особи є недоторканими (ч. 2 цієї ж статті). Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки), загальноприйнятим уявленням про добро і зло ( п. 4\~постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). У доктрині цивільного права поняття «честь» визначається як суспільна оцінка особистості, міра її духовних, соціальних цінностей. Гідність є її внутрішньою самооцінкою громадянина - його властивостей, здатностей, світогляду, суспільного значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 275 ЦК України\~фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями,\~за винятком\~наклепу,\~є висловлювання,\~які не\~містять фактичних\~даних,\~критика,\~оцінка дій,\~а також\~висловлювання,\~що не\~можуть бути\~витлумачені як\~такі,\~що містять\~фактичні дані,\~зокрема з\~огляду на\~характер використання\~мовно-стилістичних\~засобів (вживання\~гіпербол,\~алегорій,\~сатири).\~Оціночні судження\~не підлягають\~спростуванню та\~доведенню їх\~правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Проте оціночне судження в образливій формі тільки тоді не тягне за собою відповідальності як за висловлення оціночного судження, коли воно має під собою достатні фактичні підстави і не є надмірним, з огляду на ситуацію та обставини, за якими відбулося поширення таких висловлювань (рішення ЄСПЛ від 01 липня 1997 року «Обершлік проти Австрії (№ 2)»). Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду ( п. 19 постанови Пленуму ВСУ). Відповідно до\~ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. З обмеженнями, зазначеними у п. 2 ст. 10 Конвенції, свобода гарантується не лише для позитивно сприятливих і необразливих висловлювань, але й тих, що ображають, обурюють, викликають неспокій, шокують і хвилюють державу або будь-яку частину її населення, цього потребують плюралізм, толерантність і відкритість демократичного суспільства (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року). Суд вважає, що позивач довела факт висловлення відповідачем [PERSON] в листопаді 2019 року біля приміщення Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області образи на її адресу в принизливій та грубій формі, що принизило її гідність та честь. Вказані обставини є підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодування моральної шкоди, однак інші вимоги позову слід залишити без задоволення. При вирішенні даного спору суд, також не бере до уваги позицію відповідача з приводу того, що позивач є публічною особою і критика публічної особи є значно ширшою ніж критика пересічного громадянина. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів, вчинків і повинні це усвідомлювати. Така позиція суду, ґрунтується на вказаних вище обставинах, що були встановлені в ході вирішення спору по суті, а саме те, що правовідносини, що виникли між сторонами спору стосуються їх безпосередньо, як фізичних осіб, і виникли вони внаслідок тривалих неприязних відносин, що склались між ними. За загальним правилом фізична особа, особисте немайнове право якої порушено, в силу\~ст. 280 ЦК України\~має право на відшкодування майнової та (або) моральної шкоди, яку їй завдано у зв`язку з таким порушенням. Як уже вказувалось вище, згідно ч.\~2\~ст.\~30\~Закону України\~«Про інформацію» якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Компенсація моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів і процесів, викликаних - внаслідок цього порушення - приниженням оцінки її гідності. Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, котрій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності; а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку. У деяких випадках оцінка гідності людини стає безпосереднім, самостійним і, можливо, навіть єдиним об`єктом умисного, цілеспрямованого її приниження. Але ця оцінка страждає також і тоді, коли відбувається порушення яких би то не було прав чи свобод людини. Підрив, руйнація гідності людини - це неминучий супутник, соціальна «тінь» будь-чийого зазіхання на всяке її право, оскільки й у таких випадках у потерпілого зазвичай виникають почуття приниженості, образи й інші негативні переживання, стан психічної пригніченості тощо. Таким чином, там, де є порушення якогось права людини чи якоїсь свободи, завжди потерпає її гідність. Отже, немає такого порушення права чи свободи людини, яке не призвело б до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди, конкретної можливості вимагати такої компенсації. Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року справа №308/2695/15-ц. Згідно\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, також ділової репутації фізичної або юридичної особи.\~ Відповідно до п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 № 4\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Відповідно до ч.1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Усі наведені позивачем обставини, що стосувались дій відповідача по відношенню до неї трактувались позивачем, як такі, за яких їй було спричинено моральну шкоду відповідачем і що таку шкоду вона оцінює в загальному розмірі 10000,00 грн. Суд, визначаючи розмір стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, враховуючи принцип розумності та справедливості, а також права, приходить до висновку, що враховуючи також ступінь вини відповідача, яка, знаходячись у громадському місці образливо висловлювалась на адресу позивача, глибину їх моральних страждань через приниження вважає, що достатнім розміром для відшкодування такої шкоди буде 2500,00 грн. Крім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Решту судових витрат слід залишити за позивачем. \~ \~ \~ \~Враховуючи положення ст. 3 Конституції України, ст. 30 Закону України «Про інформацію, ст.23, 201, 275, 277, 297, 1167 ЦК України та

Outcome: partial