Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом до Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області просив визначити йому [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а саме 3 місяці з дня набрання законної сили рішення, оскільки причини пропуску строку є поважними. У зв`язку зі зміною в адміністративно-територіальному устрої району замість відповідача Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області було залучену у якості правонаступника Раухівську селищну раду Березівського району Одеської області На обґрунтування поданого позову позивач вказував, що [INFO] померла [PERSON] . За життя вона склала заповіт, яким заповідала йому належну їй земельну ділянку. Про існування заповіту він не знав, так як вони лише перебували у добрих стосунках, протягом яких і він, і члени його родини допомагали спадкодавці на лікування та життя матеріально. Він був впевнений, що [PERSON] залишить спадщину своєму співмешканцю і був здивований, коли дізнався у вересні 2019 р. від нього про заповіт. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, просив провести судовий розгляд за його відсутності, про що до суду була подана заява відповідного змісту. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] , [INFO] , народився у с. Червоноволодимирівка Березівського району Одеської області і є зареєстрованим по [ADDRESS] . [PERSON] , що померла [INFO] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . За життя [PERSON] на праві власності мала земельну ділянку площею 4,51 га, розташовану на території Заводівської сільської ради (на теперішній час Раухівської селищної ради) Березівського району Одеської області, масив № 11 ділянка № 22 . Державний акт на право власності на земельну ділянку ІV-ОД №007018 виданий 11 лютого 2003 р. на підставі розпорядження Березівської районної державної адміністрації Одеської області №152/А-2002 від 29 квітня 2002 р.. 20 вересня 2016 р. [PERSON] заповідала належну їй земельну ділянку, площею 4,51 га масив № 11 ділянка № 22 , яка має кадастровий номер 5121282000:01:001:0462, позивачу по справі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкає по [ADDRESS] . Заповіт було посвідчено Березівською О.Г., приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстровано у реєстрі за №721. [INFO] [PERSON] померла, що було зареєстровано Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 05 вересня 2017 р. був зроблений а.з.№355. Свідоцтво про смерть [NUMBER] від 23 жовтня 2019 р.. 04 листопада 2019 р. позивач [PERSON] отримав листа від приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу із роз`ясненнями про необхідність звернутись до суду із позовом для отримання додаткового строку на прийняття спадщини. Позивач не знав про існування заповіту і дізнався про його існування лише у вересні 2019 р. від співмешканця спадкодавці, який повідомив про існування заповіту. Наявність інших спадкоємців судом не встановлено. Вивчивши матеріали справи, у межах наданих доказів та доведення їхньої переконливості суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні на ім`я позивача був складений заповіт, яким йому було заповідано земельну ділянку, площею 4,51 га, що розташована на території Заводівської сільської ради (на теперішній час Раухівської селищної ради) Березівського району Одеської області, масив № 11 ділянка № 22 . Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На думку суду підставою для задоволення позову є наявність доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд вважає, що поважними слід визнати таки причини пропуску строку, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Як було встановлено у судовому засіданні позивач мав за життя із померлою [PERSON] дружні стосунки, допомагав їй на лікування, підтримував матеріально, але не знав про існування заповіту і дізнався про його наявність лише у вересні 2019 р. від співмешканця померлої. З огляну на наведене суд погоджується з тим, що позивач у зв`язку з незнанням про існування заповіту, протягом встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України 6-ти місячного строку на прийняття спадщини не міг звернутись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Незнання позивача про існування заповіту є поважною причиною пропуску ним строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Слід зазначити, що аналогійні правові висновки були зазначені у рішенні Верховного суду України від 23 серпня 2017 р. №6-1320цс17, від 26 червня 2019 р. у справі №556/1145/17, провадження №61-38298св18, 28 жовтня 2019 р. справа №761/42165/17-с, провадження №61-49121св18. За таких обставин суд вважає, що права позивача є невизнаними, в зв`язку з чим підлягають відновленню, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved