Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна 1 / 4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з чужого незаконного володіння та вселення . Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась ? частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Вказана квартира належала батькам позивача [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач та її мати прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на момент і після відкриття спадщини, фактично вступили в управління та володіння майном, та успадкували його частину квартири. 19.12.2006 року [PERSON] без відома та поза волею позивача оформила право на спадщину і отримала свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 2-3870 на право спадкування ? частини квартири після померлого [PERSON]. Оформлення права на спадщину квартири [ADDRESS] відбулося після того, як [PERSON] вигнала [PERSON] з квартири, замінила замки в квартирі та за рішенням суду зняла останню з реєстрації у вказаній квартирі. Таким чином, [PERSON] незаконно стала власницею ? частини (замість ?) квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. 02.11.2007 р. [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Про відчуження спірної квартири на користь [PERSON] позивач дізналася приблизно 20.11.2007 р. під час слухання справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тобто вже після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2007 р. між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20.06.2011 р. визнано частково недійсним свідоцтво на право спадкування, виданого на ім'я [PERSON] державним нотаріусом Десятої державної нотаріальної контори 19.12.2006 на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті її батька . На теперішній час власником спірної квартири є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2013 р., який був укладений між ним та [PERSON]. Оскільки ? частина спірної квартири, яка на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 20.06.2011 р. належить позивачу, була відчужена [PERSON] поза волею позивача, остання звернулась до суду з зазначеним позовом для відновлення свого порушеного права власності на квартиру. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та надав пояснення відповідно до позовної заяви. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позову та у письмових запереченнях виклав, що твердження про незаконність відчуження квартири є хибним, оскільки згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.05.2011 р. вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продаж квартири недійсним не було задоволено, що свідчить про законність відчуження спірної квартири за договором купівлі-продажу від 02.11.2007 р. Далі на підставі першого хибного висновку позивач зробила другий хибний висновок про те, що відсутність реєстрації права - власності на 1 /4 частину, спричинено незаконним відчуженням квартири 02.11.2007 р., однак це не так, оскільки визнання за позивачем права власності на 1/4 частину квартири відбулось у порядку спадкування. На час визнання за нею права на спадщину спадкове майно вже належало третій особі [PERSON] і тому для позивача Дзержинський районний суд м. Харкова у своєму рішенні зазначив: «Згідно п. 6 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2007 р. [PERSON] одержала від відповідача в справі - [PERSON] за продаж спірної квартири гроші в сумі 303000,0 гривен, повністю до підписання цього договору, із чого слідує, що [PERSON] одержала від [PERSON] повну вартість спірної квартири. Внаслідок цього питання грошової компенсації вартості частки, що належить [PERSON] у спадковому майні може бути вирішений між [PERSON] і [PERSON]». Виходячи зі змісту фактів, встановлених рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова, позивач [PERSON] має речове право згідно статті 396 ЦК України, (на яку є посилання у позові) не на частину спірної квартири, а на гроші отримані [PERSON] за договором купівлі-продажу від 02.11.2007 року. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Таким чином, позивач була зобов'язана за законом звернутись до нотаріуса, але не зробила цього. Згідно статті 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Посилання позивача на те, що вона є власницею частини спірної квартири не підтверджено відповідним документом, виданим органом державної реєстрації. Тому намагання позивача зазначити про свій статус власника нерухомого майна без державної реєстрації (після якої і набувається статус власника) є намаганням ввести суд та сторони в оману. Відсутність статусу власника виключає можливості позивача посилатись на статтю 388 ЦК України, оскільки, якщо б право власності на 1/4 частину спірної квартири було зареєстровано у державному реєстрі, угода, купівлі-продажу спірної квартири без відома [PERSON] була б неможливою. Міркування позивача щодо набуття відповідачем та третіми особами майна без достатньої правової підстави згідно статті 1212 ЦК України стосується насамперед [PERSON], яка набула як спірну квартиру, а пізніше і її повну вартість від продажу спірної квартири. Тому як за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова, так і згідно вимог ст. 1213 ЦК України, [PERSON], як набувач, зобов'язана повернути позивачці безпідставно отримані гроші. Визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом не дає підстав для повернення спірної частини квартири позивачці, оскільки на час визнання свідоцтва частково недійсним, спірна квартира вибула зі спадкової маси, яка залишилась після померлого. Таким чином, єдиний правовий шлях для захисту прав позивачки є її звернення з позовом до [PERSON] про стягнення 1/4 частини отриманих грошей від продажу спірної квартири. Вимоги про вселення не підлягають задоволеною, оскільки сплив строк позовної давності . В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти позову та підтримав заперечення викладені його представником. В судовому засідання третя особа [PERSON] заперечувала проти позову та підтримала заперечення викладені її представником. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримала позов та не заперечувала проти його задоволення, в письмових поясненнях зазначила, що виручені кошти з продажу квартири в повному обсязі віддала своєму сину [PERSON], а з часом зрозуміла яку шкоду завдала своїй дочці позбавивши її спадку ? частини квартири. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Свідоцтво про право власності на житло Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду від 24.10.1996 р., реєстраційний № 1-96-69748 посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію житлового фонду», свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 24.10.1996 р. № 14410 (а.с. 12). [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частини квартири [ADDRESS] Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2006 р. видане державним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори Сотніковою В.С., зареєстроване в реєстрі за № 2-3840, спадкова справа № 543/06 вбачається, що спадкоємцем [PERSON], який помер [INFO]. є його дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 13). Так, [PERSON] стала єдиним власником квартири [ADDRESS]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2007 р. визнано [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] Зобов'язано орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова зняти з обліку неповнолітнього [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 86). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2007 р. зазначене рішення скасовано, про що свідчить відмітка на копії рішення. Судовим розглядом встановлено, що в подальшому [PERSON] продала спірну квартиру [PERSON] по договору купівлі-продажу від 02.11.2007 р. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.05.2011 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа : 10 Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування, визнання договору купівлі-продажу недійсним та вселення задоволено частково. Визнано факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті її батька [PERSON], визнано [PERSON] спадкоємицею після його смерті. Визнано за [PERSON] прав власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування по закону після смерті її батька [PERSON]. Визнано частково недійсним свідоцтва про право на спадкування, завірене нотаріусом десятої державної нотаріальної контори 19.12.2006 року, зареєстроване в реєстрі № 2-3870 і визнано право власності в порядку спадкування на 1/8 частину квартири № 90, розташованої за адресою [ADDRESS] за [PERSON]. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 14-19). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20.06.2011 р. рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.05.2011 р. змінено. Визнано частково недійсним свідоцтва про право на спадкування, видане на ім*я [PERSON] державним нотаріусом Десятої державної нотаріальної контори 19.12.2006 року на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири № 90, розташованої за адресою: [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON]. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 20-22). [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.05.2013 р. , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 840 (а.с. 86). Відповідно до ст. 387 ЦПК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Добросовісність набуття в розумінні ст. 388 ЦК України полягає в тому, що майно придбавається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Норми цивільного законодавства про витребування майна з чужого незаконного володіння за своєю метою є такими, що спрямовані на вирішення спору між особами, які не перебувають між собою у договірних відносинах з приводу витребуваного майна. Це означає, якщо майно власника передано за договором іншій особі, то власник цього майна має право витребувати його за підставами, передбаченими нормами ст.388 ЦК України. Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, зокрема, шляхом витребування власником майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Так, суд дійшов висновку, що за наявності рішення апеляційного суду Харківської області відповідно до якого за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON], [PERSON] не мала права відчужувати спірну квартиру на користь [PERSON] без згоди [PERSON]. [PERSON] було відомо про те, що рішенням апеляційного суду Харківської області за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартиру, оскільки [PERSON] була стороною по справі № 2-51/11 при розгляді в суді першої інстанції та № 22-ц-12420/2011 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, про те вона, без згоди [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2013 р. продала спірну квартиру [PERSON]. Таким чином, продаж спірної квартири відбувався поза волею [PERSON] Аналізуючі зібрані докази по справі суді дійшов висновку про задоволення позову в частині витребування з незаконного володіння [PERSON] ? частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON]. Проте вимоги про вселення [PERSON] суд вважає передчасними, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial