Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить надати їй додатковий строк в три місяці , з моменту набрання рішенням законної сили , для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її батько -[PERSON]. Батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] з 15.04.1983 року перебували у зареєстрованому шлюбі , який в подальшому був розірваний 09.04.1986 року. Після розірвання шлюбу з матір'ю позивача , [PERSON] переїхав проживати до квартири своєї матері за адресою [ADDRESS] де постійно мешкав по день свої смерті. В зазначеній квартирі постійно проживає відповідач по справі, який є рідним братом померлого [PERSON] Спірна квартира є приватизована та батьку позивача на день його смерті належала частка цієї квартири після її приватизації. Батько позивача жив окремо, участі у вихованні позивача не приймав. Після закінчення інституту позивач особисто відновила відношення з батьком та надалі їх стосунки покращились. При житті батько запевняв ,що його частка квартири після його смерті перейде до позивача, оскільки він хотів скупити свою провину перед нею, оскільки не приймав участі у її вихованні та матеріальної допомоги не надавав . Тільки в лютому 2017 року позивач дізналась про смерть батька від своєї сусідки. Відповідач не повідомив позивача про смерть її батька . Отримавши свідоцтво про смерть , позивач звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням передбаченого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що про те, що її батько помер [INFO] вона дізналася тільки 18.02.2017 року від своєї знайомої [PERSON] Батьки позивача розлучились в 1986 році коли їй було три роки та з цього часу вона не підтримувала відношення з батьком. Зі слів своєї матері , позивачу відомо , що у батька ще є і син, однак офіційно він не записаний у нього, як батько. Відношення позивача з батьком відновились тільки коли позивач стала повнолітньою. Крім того, позивач зазначила , що після відновлення стосунків вона зустрічалась з батьком приблизно один раз на місяць, однак дома у нього вона ніколи не була. При житті батько говорив їй , що його частина квартири перейде до неї. Ще в серпні 2014 року позивач розмовляла з батьком та приходила до нього на роботу. Також в серпні 2014 року, позивач бачила батька в інвалідній колясці. Про смерть батька відповідач та нотаріус її не повідомляли. Коли позивач дізналась про смерть батька , вона поїхала отримати свідоцтво про його смерть та після його отримання звернулась до нотаріальної контори з метою звернення із заявою про прийняття спадщини, де і дізналася , що відповідач також звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті її батька. Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви , а також зазначила, що позивач пропустила строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин , оскільки їй не було відомо про смерть батька та на її думку відповідач зловмисно не повідомив позивача про це, у зв'язку з тим,що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Крім того, на думку представника, нотаріус в порушення норм закону також не повідомив позивача про смерть її батька . Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач не опікувалась батьком, ніякою допомоги не надавала, хоча померлий [PERSON] потребував допомоги, оскільки був інвалідом. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення відповідача , а також зазначив, що посилання позивача , щодо відновлення відношень між нею та померлим [PERSON] є необґрунтованими, оскільки [PERSON] помер [INFO] , а зі слів позивача про його смерть вона дізналась зі слів сусідки у лютому 2017 році , однак позивач не зазначає обставин з яких причин вона не спілкувалась з батьком в період коли вона не знала про його смерть, тобто з жовтня 2014 року по лютий 2017 року. Представник вважає, що позивач не надала суду доказів щодо поважності причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Суд, заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідача та його представника, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно наданої суду копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], помер [PERSON]( а.с.9) Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 22.01.2004 року померлому [PERSON] та іншим особам на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] ( а.с.31) Позивач по справі приходиться померлому [PERSON], донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої . ( а.с.8) Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з листа КП « Жилкомсервіс» від 07.06.2017 року № 13241/2/07-05, за адресою : [ADDRESS] , з 20.06.2001 року зареєстрована [PERSON], тобто позивач по справі.( а.с.20) Померлий [PERSON] з 27.02.1990 року та по день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується листом КП «Жилкомсервіс» від 07.06.2017 року № 13246/2/07-05 ( а.с.21) Таким чином, на час смерті [PERSON], позивач не мешкала разом із спадкодавцем. Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 01.03.2017 року, державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з неприйняттям останньою спадщини після смерті спадкодавця в установленому законом порядку. ( а.с.10) Згідно копії нотаріальної справи, що була надана на запит суду , яка міститься у справі на аркушах справи 44- 65 вбачається, що після смерті [PERSON] померлого, [INFO] до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори 10.03.2015 року із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], який приходиться рідним братом померлому. На день смерті спадкодавця, [PERSON], тобто відповідач по справі був зареєстрований та мешкав зі спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS]. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру, при житті [PERSON] спадкови договори не укладав та заповітів на випадок своєї смерті не залишав. Крім того, 01.03.2017 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] звернулась позивач по справі, однак постановою державного виконавця від 01.03.2017 позивачу було відмовлено в цьому з причини не прийняття нею спадщини Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах на спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що їй не було відомо про смерть батька , у зв'язку з чим вона не звернулась до нотаріальної контори в установлені законом строки із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Згідно до положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового чи особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка приходиться матір'ю позивача пояснила , що в її під»їзді проживає [PERSON] та остання 18 чи 19 лютого 2017 року подзвонила їй та повідомила про смерть батька [PERSON] Донька була у шоці, з того що їй не повідомили про смерть батька. [PERSON] не одразу не повірила у смерть [PERSON], у зв'язку з чим поїхала та отримала свідоцтво про його смерть . Також свідок зазначила, що після розлучення з [PERSON], вони не спілкувались та ніякої допомоги дитині він не надавав. Вже після повноліття доньки, приблизно у 2007 році , донька відновила відношення з батьком. Також свідку зі слів позивача стало відомо, що [PERSON] повідомив позивача, що квартиру, в якій він мешкає приватизували, та його частина квартири перейде до неї та це буде подарком позивачу від нього. Крім того, свідок зазначила, що їй та дочці було відомо, що [PERSON] був інвалідом. Допомоги від доньки він не просив, донька також не пропонувала від себе допомогу. Чому донька не цікавилась батьком з кінця 2014 року свідку не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила , що вона сестра дружини відповідача, з померлим [PERSON] вона часто спілувалась. Про те, що взагалі у нього є донька свідок дізналась тільки після пред'явлення [PERSON] до суду даного позову . Свідок [PERSON] пояснив, що з 1972 року він є сусідом відповідача та його брата [PERSON] Про існування позивача йому взагалі нічого не було відомо та він її ніколи не бачив. Померлий [PERSON] хворів та догляд за ним здійснювали відповідач по справі та його дружина. Відповідач збирав гроші на операцію брата, та свідку відомо, що він за для цього продав свій автомобіль. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою відповідача та померлого [PERSON] Вони між собою постійно спілкувались . Позивача свідок ніколи не бачила. Зі слів відповідача , свідку відомо, що позивач до них приходила та просила грошей. За померлим [PERSON] доглядав тільки відповідач. Крім того, свідок зазначила, що про смерть [PERSON] вони не повідомляли позивачу, оскільки не знали де вона мешкає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є дружиною відповідача. Позивач взагалі не була присутня у житті свого батька , допомоги ніякої не надавала. Свідку відомо , що померлий [PERSON] звертався за допомогою до доньки, однак вона відмовила. Також позивач зазначила, що їй та відповідачу довелося продати їх машину, щоб здійснити операцію [PERSON] Вперше позивача вона побачила 02.04.2017 року , коли отримали позов від неї. Про смерть батька позивачу не повідомили, оскільки вони не знали , де вона мешкає. Також, свідок зазначила , що їм відомо, що у померлого є ще і син. Свідок [PERSON] , яка приходиться відповідачу падчеркою пояснила, що вона мешкала в квартирі зі своїми батьками та померлим [PERSON] З 2005 року по 2007 рік вона не мешкала окремо , а з 2007 року знову почала мешкати у спірній квартирі. [PERSON] є її однокласницею та подругою позивача. На зустрічі однокласників , що відбулась 08.03.2017 року, [PERSON] запитала у неї , чи правда, що [PERSON] помер, на що свідок відповіла - так. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Враховуючи вищевказані обставини суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа № 6-148цс15). Інших доказів, якіб свідчили про поважність пропущення позивачем строку для прийняття спадщини після смерті батька , суду не надано . Таким чином, судом не встановлено будь-яких перешкод у позивача для звернення з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed