Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по ј частки на кожну з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягненню їх повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 13.09.2011 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач не забезпечує спільних дочок належним харчуванням, медичним доглядом, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відмовляється, тому позивачем і подано до суду позов про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі по ј частини на кожну від усіх видів заробітку відповідача і до досягнення дітьми повноліття. 19.04.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, оскільки бере участь у їх утриманні, сплачує комунальні послуги за будинок в якому проживають його дочки. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте її представник надіслав на адресу суду заяву в якій просить слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте його представник надіслав заяву в якій просить слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають частково в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 13 вересня 2011 року серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 13 вересня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] та [PERSON] народилася [INFO] , їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). За таких обставин, оскільки судом встановлено, що спільні дочки сторін [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми та проживають разом з позивачем і перебуває на її утриманні; відповідач є працездатною особою молодого віку,при цьому, підтвердив, що є працевлаштованим та має стабільний дохід, зважаючи на прожитковий мінімум дитини відповідного віку, який вподальшому також зростає, а тому суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, спроможний сплачувати відповідач і який буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial