Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося троє дітей. В подальшому сторони шлюб розірвали і стали проживати окремо, з того часу майже протягом чотирьох років відповідач життям дітей не цікавиться, участі в утриманні останніх не приймає. В свою чергу, позивач вийшла заміж, новий чоловік останньої став дітям сторін справжнім батьком, крім того у новому шлюбі у сторін народилась спільна дитинна і до всіх дітей новий чоловік позивача відноситься однаково. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач до суду не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення. Представник третьої особи, позов підтримала та просила його задовольнити, в подальшому справу слухати за її відсутності. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2003 року по 11.09.2012 рік /а.с. 8/. Сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.19, 20, 22/. З 2011 року сторони проживають окремо, відповідач залишив сім'ю і після того позивач та діти відповідача не бачили. 06.09.2013 року позивач знову вийшла заміж та народила дитину /а.с. 21, 23/. Позивач проживає разом із своїми дітьми та чоловіком, який став дітям батьком, виконує усі батьківські обов'язки по відношенню до дітей. У квартирі створенні всі умови для проживання дітей, їх розвитку та виховання, що підтверджується актом обстеження житлових умов третьої особи /а.с. 36/. Згідно висновку Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 101-10493/01 від 31.12.2014 року, про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітніх дітей, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав /а.с.34, 35/. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що позивач будучи матір'ю дітей, разом із чоловіком, виконують всі обов'язки пов'язані з розвитком і вихованням дітей, мають достатній рівень житлових умов для повноцінного виховання і розвитку дітей, в свою чергу відповідач не бажає виховувати та утримувати дітей. Згідно п. 2 ч. 1, ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дітей є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дітей. Крім того, суд вважає, що в майбутньому взяти на себе батьківські обов'язки та набути відповідні права по відношенню до дитини сторін, може виявити бажання іншій чоловік і формальне батьківство відповідача не повинно стояти на заваді інтересів дитини та її майбутнього батька.

Outcome: approved