Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що 16.01.2001 року між нею з відповідачем було зареєстровано шлюб, в якому народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] - Франківського міського суду від 18 червня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено на вихованні позивача. [PERSON] - Франківського міського суду від 08.08.2013 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання дітей в твердому грошовому розмірі в сумі 1000,00 грн. (по 500 грн. на кожного), щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. В подальшому розмір аліментів, що підлягають стягненню було змінено рішенням [PERSON] - Франківського міського суду від 04.03.2015 року, згідно якого збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача з 500 до 750 грн. на кожну дитину. Таким чином, як зазначає позивач, станом на сьогодні з відповідача стягуються аліменти в сумі 750 гривень на кожну дитину (1500 грн. на двох дітей), розмір яких не дає можливості належним чином забезпечити необхідні умови життя для дітей, які необхідні для їх належного та всебічного фізичного і морального розвиту. З часу ухвалення рішення значно змінилася економічна ситуація і потреби дітей з урахуванням їх віку, розвиток яких потребує постійних грошових витрат а забезпечення їх продуктами харчування, одягу, шкільним інвентарем, тощо, ціни на що постійно зростають і вже зараз розмір стягнутих вищевказаним рішенням аліментів не в змозі покрити навіть витрати на продукти харчування на місяць для однієї дитини. Донька [PERSON] з часу народження хворіє на постійного роду застудні захворювання, а також має проблеми з опорно - руховим апаратом - плоскостопість, з метою лікування чого позивач постійно придбаває для неї спеціалізоване взуття та несе витрати на оплату послуг лікаря - масажиста за проведення спеціальної терапії - курсів масажу. Крім того, на даний час значно змінився (збільшився) визначений положеннями сімейного законодавства мінімальний розмір аліментів. В силу постійних інфляційних процесів значно зросли ціни на утримання житла (комунальні послуги), продукти харчування, тощо. Син [PERSON] навчається у [PERSON] - Франківському коледжі ресторанного сервісу і туризму НУХТ, через що потребує значно більшого грошового забезпечення, що повязано з витратами на проїзд, який становить більше 1000 грн. на місяць, а також забезпечення спеціальним інвентарем для навчання і практики. Самостійно забезпечувати належне матеріальне утримання дітей позивач не в змозі, а відповідачем покриваються матеріальні витрати на утримання дітей тільки в мінімальній частині. Сплачувати аліменти в більшому (необхідному) розмірі відповідач відмовився. Також, з часу ухвалення рішення Івано-Франківського міського суду від 08.08.2013 року, відповідач допустив значну заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.01.2019 року становить 29 237, 00 грн., що підтверджується розрахунками зі сплати аліментів. Відповідач є молодим, здоровим, працездатним чоловіком, аліментних зобовязань перед іншими особами немає, будь - яких стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки чи сина немає, а тому спроможний виконувати обовязки по вихованню і матеріальному забезпеченню своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття в більшому розмірі. Тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідачем було подано заяву, в якій він зазначив, що позов визнає частково, оскільки він на даний час хворіє, стабільної роботи не має, місячний дохід становить 4-6 тис.грн. Окрім того, зазначив, що позивач має додатковий дохід з квартири, яку вони придбали перебуваючи у шлюбі, здаючи її в оренду, а також регулярно отримує допомогу від родичів з-за кордону. Також відповідач зазначив, що позичив позивачу 2 тис. євро, які вона відмовляється повернути або вважати аліментною платою. Тому просив суд задовольнити позов частково та стягувати з нього аліменти в розмірі по 1000грн. на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому\~ засіданні позов визнав частково,\~ посилаючись на обставини, викладені в зверненні. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (який діє на час перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції) встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження\~ (а.с.18-19). [PERSON] Івано-Франківського міського суду від 18.06.2013 року шлюб між сторонами розірвано, малолітніх дітей залишено на проживанні з матірю (а.с. 5). [PERSON] Івано-Франківського міського суду від 08.08.2013 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.6-7). [PERSON] Івано-Франківського міського суду від 04.03.2015 року вирішено збільшити розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.08.2013 року з 500грн. до 750грн. на кожну дитину щомісячно. Згідно довідки № 1694, виданої 19.12.2018 року Івано-Франківським коледжом\~ ресторанного сервісу і туризму Національного університету харчових технологій [PERSON] навчається у Івано-Франківському коледжі ресторанного сервісу і туризму НУХТ на ІІ курсі з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року на денній, державній формі навчання (а.с.20). Як вбачається з розрахунку заборгованості по виплаті аліментів № 1006 від 18.12.2018 року (а.с.21) станом на 01.04.2018 року нараховано [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 31032,00грн., згідно розрахунку станом на 01.01.2019 року в розмірі 29 237,00грн. (а.с.22). Так, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоровя, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Ці випадки не конкретизуються, однак можна дійти висновку про те, що з часу присудження аліментів у розмірі 750 грн. на дитину (2015 рік) економічна ситуація у країні змінилася кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення і звичайно розмір аліментів в розмірі 750 грн. на дитину не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами. В даному випадку суд приходить до висновку, що діти проживають разом з матірю, і так чи інакше, обовязок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Сума стягуваних з відповідача аліментів в розмірі по 750 гривень на утримання дітей є нижчою ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який, відповідно до змін ч.2 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти, які сплачує відповідач на утримання своїх дітей, не забезпечує належного рівня життя дітей, а саме: необхідного харчування, їх медичного догляду, лікування, навчання тощо. Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини. Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та незадовільний стан його здоровя, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 750 грн. на 1200 грн. на кожну дитину. Виконавчий лист, виданий по справі № 344/15165/14-ц від 04.03.2015 року в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає відкликанню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За приписом пункту 2 частини другої статті 141 цього Кодексу судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~ У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~ Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). За таких обставин, сплачена відповідачем адвокату сума гонорару підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 768 грн.40 коп. які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку змінений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial