Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, третя особа: Перша синельниківська державна нотаріальна контора про зняття заборони на відчуження нерухомого майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона [PERSON] , є власником 1/2 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначена частка будинку належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори 16 вересня 2014 року за реєстром №374, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 7005096. На теперішній час позивач хоче продати свою частку будинку, і з цього приводу звернулася до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з бажанням оформити договір купівлі-продажу. Але нотаріус відмовив їй в оформленні цього договору, оскільки згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на цей будинок виявлено обтяження у вигляді заборони на відчуження, реєстраційний номер 3974810, зареєстрованої 31.10.2006 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 11.04.1974 року, виданого Вагонним Депо Нижньодніпровськ Вузол. З`ясувалось, що в 1974 році чоловік на ім`я [PERSON] , який не є родичем позивача , з яким вона навіть не знайома, отримав позику у Вагонному Депо в сумі 700 рублів строком на 5(п 'ять) років на будівництво житлового будинку на ділянці, яка відведена за адресою [ADDRESS] . Цей чоловік колись був власником вищезазначеного будинку, який на теперішній час належить позивачу. Тому на підставі повідомлення б/н від 11 квітня 1974 року вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол державним нотаріусом Першої синельниківської ДНК було накладено заборону на відчуження вказаного житлового будинку до повного погашення позики. 31 жовтня 2006 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори прийнято рішення про внесення відомостей про обтяження речових прав на вищезазначене нерухоме майно до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 3974810. Вважає, що за життя [PERSON] все ж таки виплатив грошові кошти взяті у позику, але докази виплати позики не збереглися, так як пройшло вже більше сорока п`яти років. У зв`язку з наявною забороною позивач позбавлена можливості реалізувати своє право щодо розпорядження своїм майном. У зв`язку з чим просить зняти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] який належить їй [PERSON] та [PERSON] , накладену 31.10.2006 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 3974810, на підставі повідомлення б/н від 11.04.1974 року Вагонного Депо Нижньодніпровськ - Вузол здійснивши її перенесення до Державного реєстру речових прав та вилучити відповідний запис про заборону на відчуження зазначеного житлового будинку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, рішення прийняти відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, належить 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори 16 вересня 2014 року за реєстром № 374, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 7005096. Як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено обтяження у вигляді заборони на відчуження, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , зареєстровано: 31.10.2006 року за №3974810 Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 11.04.1974 року, Вагонне Депо Нижньодніпровськ Вузол, власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний запис №64623-42 від 21.10.2000 року (Дніпропетровська область), заявник: Перша синельниківська ДНК Дніпропетровська область. Обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві власності, створює позивачу перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Для скасування заборони [PERSON] звернувся до Першої синельниківської державної нотаріальної контори з метою врегулювати питання не знятої заборони на нерухоме майно, однак отримав рекомендацію звернутися до суду, оскільки знищені матеріали. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Протоколом №1 від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод введена в дію норма міжнародного права, яка ратифікована Державою Україна, Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги що позивач позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а порушення прав позивача підлягають усуненню шляхом скасування заборони . На підставі викладеного і

Outcome: approved