Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Слов'янської міської ради Донецької області, за участі третіх осіб: Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, [PERSON], про визнання недійсним свідоцтва про право власності, встановлення права власності на приватизовану квартиру. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з 27 серпня 1993 року є наймачем, а також власницею на праві приватної спільної сумісної власності разом з померлим [INFO] сином [PERSON], квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира належить їй та її померлому синові на підставі свідоцтва про право власності від 31 серпня 1993 року, виданого Виконавчим комітетом Слов'янської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 27 серпня 1993 року № 1970-р, на ім'я померлого [PERSON]. Зазначила, що вона є наймачем зазначеної квартири з 24 січня 1968 року та на момент приватизації була прописана разом із сином у даній квартирі. На теперішній час, у зв'язку з помилкою у свідоцтві про право власності, вона позбавлена права розпорядження належною їй ? частини квартири, а тому свідоцтво про право власності підлягає заміні, однак виконати таку заміну свідоцтва та його державну реєстрацію неможливо, оскільки її син помер [INFO]. Вказала, що спадщину після померлого [PERSON] вона прийняла у встановлений законодавством термін та спосіб, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім неї, спадкоємцем першої черги є її онука - [PERSON], донька померлого. На час відкриття спадщини, спадкодавець у шлюбі не перебував, інших спадкоємців не має. Вважає, що оскільки спадкодавцеві належала ? частини спірної квартири, тому вона з онукою у рівних частках, тобто по ? частці. Про прийняття спадщини [PERSON] їй стало відомо з відмови Першої Слов'янської державної нотаріальної контори. Тому, просить суд: визнати недійсним свідоцтво про право власності від 31 серпня 1993 року; визнати за нею право власності на ? частку однокімнатної квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON]; визнати за нею право власності н ? частку однокімнатної квартири [ADDRESS], як набуту під час приватизації квартири. Не погодившись із заявленими [PERSON] вимогами [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, в якому просить суд: визнати дійсним свідоцтво про право власності від 31 серпня 1993 року; скасувати постанову Першої Слов'янської нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії; визнати за нею право власності на ? частку однокімнатної квартири [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], - обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є донькою померлого [PERSON], який був власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 31 серпня 1993 року, виданого Виконавчим комітетом Слов'янської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 27 серпня 1993 року № 1970-р. Після смерті [PERSON] Першою Слов'янською державною нотаріальної конторою відкрито спадщину та нею подано заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] 29 жовтня 2013 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, чим порушено вимоги ст.ст. 5, 49 ЗУ «Про нотаріат». В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві, а також просили відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічного позову. Позивач за зустрічним позовом та її представник у судовому засіданні заявлені [PERSON] вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, натомість просили задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини, що викладені в ньому. Представник відповідача за первісним позовом - Слов'янської міської ради, у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, з урахування наявних у матеріалах справи доказів. Представник третьої особи КП «БТІ» будучи належним чином повідомленим, про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заявлені [PERSON] вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. У судове засідання представник третьої особи Першої Слов'янської державної нотаріальної контори не з'явився, повідомивши про причини неявки шляхом подання відповідної заяви розгляд справи у його відсутності, в якій також просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, з урахування наявних у матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимоги [PERSON] та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі, відмовивши у задоволенні зустрічного позову [PERSON], з наступних підстав. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 31 серпня 1993 року Виконавчим комітетом Слов'янської міської ради на ім'я [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,0 кв.м., з них житлової площі 17,3 кв.м. (а.с. 21). Вказане свідоцтво видане на підставі розпорядження Виконавчого комітету Слов'янської міської ради № 1970-р від 27 серпня 1993 року (а.с. 29). Із вказаного розпорядження вбачається, що прохання наймача [PERSON] задоволено та передано в спільну сумісну приватну власність квартиру [ADDRESS], з виплатою компенсації, та визначено уповноваженим володільцем - [PERSON], за згодою всіх дорослих членів сім'ї. Згідно Довідки Відділу з обліку та розподілу житлової площі № 1705 від 31 серпня 1993 року, [PERSON] безоплатно приватизувала займане житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], - в розмірі 15 кв.м. при нормі - 26 кв.м., у зв'язку з чим підлягає для зарахування на приватизаційний рахунок 5500 крб. (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Позивач є наймачем спірної квартири з 24 січня 1968 року, що підтверджується копією довідки про склад сім'ї, виданої ЖЕО № 1 від 12 серпня 1993 року (а.с. 32). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач була зареєстрована та проживала у зазначеній квартирі. Проте, [INFO] помер син позивача - [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 09 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції (а.с. 23). Факт родинних відносин позивача та спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього виданого [INFO], актовий запис № 299 (а.с. 39). У встановлений законом строк позивач звернулась до Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON]. Слід зауважити, що ще одним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON], яка також у встановлений законом строк звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 29 жовтня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON]. Підставою для відмови зазначеним особам у здійсненні нотаріальної дії виявились ті обставини, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на об'єкт нерухомого майна, реєстрація права власності на який не проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, є неможливою. Крім того, державним нотаріусом спадкоємцям рекомендовано звернутись до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна для одержання інформації про наявність записів про обтяження речових прав на зазначене нерухоме майно, у тому числі за іпотекою в Єдиному реєстрі заборон; податковою заставою з Реєстру рухомого майна; для встановлення наявності записів про державну реєстрацію права власності на зазначене майно в РПВН; про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав та отримати відомості оформлені у паперовому вигляді підписані державним реєстратором. Окрім цього, рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на ? частки зазначеної квартири. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вимога про визнання права на спадщину у разі відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі підлягає вирішенню у судовому порядку. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною першої статті 1268 закріплено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належить право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В розумінні статті 391 Цивільного кодекс України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а статтею 392 передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, у разі якщо таке право не визнається. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] права власності на ? частку спірної квартири як співвласниці у спільній сумісній власності та ? частки як спадкоємиці за законом після смерті [PERSON], враховуючи також такі обставин, як смерть одного з співвласників житлового приміщенні, у зв'язку з чим внесення виправлень або заміна Свідоцтва про право власності на квартиру є неможливим. Визнаючи вимоги [PERSON] обґрунтованими, суд вважає, що взаємопов'язані у даному випадку зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають через їх недоведеність та надуманість, оскільки у судовому засіданні об'єктивно встановлено відсутність у позивача за зустрічним позовом права на спадкування ? частки квартири [ADDRESS]. Слід зауважити, що позивач за зустрічним позовом - [PERSON], має право на спадкування за законом після смерті [PERSON], ? частки наведеної квартири, як спадкоємець першої черги за законом. Ні підставі викладеного,

Outcome: approved