Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 23.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області,мотивуючи позов тим, що вони з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, на грунті чого виникали непорозуміння, що стало підставою для припинення спільного проживаня. Позивач вважає, що сім'я розпалась та її збереження є недоцілним, оскільки це суперечить її інетесам, тому просить суд розірвати шлюб із відповідачем, та вирішити питання про стягнення судових витрат. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву в якій просила позов задоволити, розглянути справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином оповіщений про день та час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання. Клопотання про розгляд справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що позивач скористався наданими йому ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, отож підстав для відкладення справи, що визначені ст.169 ЦПК України не встановлено, тому суд проводить розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксацію технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в підтвердження чому є свідоцтво про шлюб (а.с. 5), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач не бажає зберегти сім'ю, має стійке волевиявлення до припинення шлюбу. Відповідач на пропозицію суду надану йому в ухвалі від 28.09.2017 року не висловив жодних заперечень щодо збереження шлюбу. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, отож небажання сторін зберегти шлюб є підставою для припинення шлюбу, відтак і для задоволення позову. Згідно ст. 113 СК України, суд відновлює позивачці, за її проханням, дошлюбне прізвище - «[PERSON]». У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved