Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила суд розірвати договір довічного утримання від 14.11.2008 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. та зареєстрований у реєстрі за №4-2728. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.11.2008 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, який посвідчений Державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. та зареєстрований у реєстрі за №4-2728. Відповідно до умов договору позивач передала у власність відповідача належну їй на праві власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відповідач зобов`язалась довічно повністю утримувати позивача, щоденно доглядати, забезпечуючи харчуванням, одягом, наглядом, медикаментами, необхідною допомогою із зберіганням в її безкоштовному довічному користуванні вказаної частини квартири. Сума матеріального забезпечення встановлена сторонами у розмірі мінімальної пенсії, встановленої Законодавством України. У випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення. Позивач зазначала, що всупереч умовам договору, починаючи з 14 лютого 2009 року до 2015 року відповідач не забезпечувала позивача ні харчуванням, ні одягом, ні медикаментами та не надавала іншої матеріальної допомоги у розмірі визначеному договором, а саме у розмірі мінімальної пенсії. В 2015 році відповідач виїхала з України до Сполучених Штатів Америки. Після виїзду до Сполучених штатів Америки, відповідач зв`язків з позивачем не підтримує та не надає жодної, передбаченої договором, матеріальної допомоги. В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору довічного утримання, позивач бажає розірвати укладений між сторонами договір. На підставі зазначеного, просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.01.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк, відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.11.2008 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, який посвідчений Державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. та зареєстрований у реєстрі за №4-2728. Відповідно до п. 1 договору, позивач передала у власність відповідача належну їй на праві власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно пунктів 5, 6 договору, відповідач зобов`язалась довічно повністю утримувати позивача, щоденно доглядати, забезпечуючи харчуванням, одягом, наглядом, медикаментами, необхідною допомогою із зберіганням в її безкоштовному довічному користуванні вказаної частини квартири. Сума матеріального забезпечення встановлена сторонами у розмірі мінімальної пенсії, встановленої Законодавством України. У випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення. Позивач зазначала, що з 08 серпня 2008 до 14 лютого 2009 відповідач проживала в квартирі [ADDRESS] , разом з позивачем. 14 лютого 2009 відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище на [PERSON] та переїхала проживати до свого чоловіка. У червні 2010 відповідач повернулася до кв. [ADDRESS] в якій проживала до 2015 року. В 2015 році відповідач виїхала з України до Сполучених Штатів Америки. Вбачається, що після виїзду до Сполучених штатів Америки, відповідач зв`язків з позивачем не підтримує та не надає жодної, передбаченої договором, матеріальної допомоги. Таким чином вбачається, що відповідачем порушено п.п. 5 та 6 договору довічного утримання. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відтак, договір довічного утримання являє собою не лише здійснення матеріального забезпечення, а й догляду за особою, яка його потребує. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач належного догляду за відповідачем не здійснює, матеріальне забезпечення позивачу не надає, що є неналежним виконанням обов`язків, визначених договором. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. В процесі розгляду справи відповідачем не було надано до суду доказів надання позивачу матеріального забезпечення, а також доказів щодо належного догляду за позивачем. Таким чином, наявний факт невиконання умов договору довічного утримання, у зв`язку з чим, є підстави для задоволення позову та розірвання договору довічного утримання, як це передбачено ст.755 ЦК України. Частиною 1 статті 756 ЦК України, визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором довічного утримання, укладеним з позивачем, а остання бажає скористатися своїм правом на розірвання укладеного з відповідачем договору довічного утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved