Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на рухоме майно, в обґрунтовування своїх позовних вимог вказала, що 02 серпня 2011 року помер її чоловік [PERSON], який проживав разом з нею [ADDRESS]. Вони перебували у шлюбі з 23 жовтня 2009 року. З [PERSON], вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з лютого 1993 року. Вони вели спільне господарство і мали спільний бюджет, разом працювали на одному підприємстві Сєвєродонецьке об'єднання «АЗОТ», [PERSON] працював начальником цеху, вона працювала секретарем. Мешкали разом в однокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS], яку вони отримали на підприємстві «АЗОТ», потім приватизували у рівних частках і квартира належала їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва на право власності, виданого Сєвєродонецьким СПО «АЗОТ» від 29.11.1993 року. 29 жовтня 1996 року вони обміняли вказану квартиру на двокімнатну квартиру [ADDRESS] і мешкали у ній разом. Квартира належала їм на праві спільної часткової власності. 23 жовтня 2009 року вони зареєстрували шлюб і жили разом до смерті [PERSON] Факт проживання однією сімєю з померлим [PERSON] з лютого 1993 року, можуть підтвердити свідки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Його спадкоємцями першої черги за законом є вона і його донька [PERSON]. 21 травня 2012 року вона та відповідач отримали свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/4 частки квартири [ADDRESS]. Під час сумісного проживання 30 травня 2006 року було придбано автомобіль марки ВАЗ 21099, рік випуску 2006, колір синій, шасі Y6D21099060029445, тип ТЗ легковий (седан), реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 37450,00 грн. Відповідно до ст.74 СК України автомобіль належав на праві спільної сумісної власності і на нього розповсюджуються положення Сімейного Кодексу, які регулюють права спільної сумісної власності подружжя. частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль були рівними. Після смерті [PERSON] відповідач забрала автомобіль собі, користується ним, до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на автомобіль не зверталась, документи на автомобіль передати відмовляється. Тому на підставі вищевикладеного позивач була змушена звернутися з даним позовом до суду і просить встановити факт проживання її і [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з лютого 1993 року до 23 жовтня 2009 року, а також визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля марки ВАЗ 21099, рік випуску 2006, колір синій , шасі Y6D21099060029445, тип ТЗ легковий (седан), реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила заявлені вимоги задовольнити, надала суду пояснення аналогічні тим, що містяться в позові. Пояснила, що з 1993 року в них з померлим [PERSON] був спільний бюджет, обидва працювали, а з 2000 року ще й пенсію отримували, було спільне мале підприємство, де вона займала посаду директора. Автомобіль придбали за спільні кошти. Відповідач пропонувала їй відмовитись від спадщини і тоді вона б передала їй право власності на частку квартири, але ніяких дій для цього не зробила, сама користується автомобілем та двома гаражами. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила заявлені вимоги задовольнити, надала дав суду пояснення аналогічні тим, що містяться в позові. Також пояснила, що в разі якщо є можливість досягти якоїсь згоди з відповідачем, вони згодні на це піти. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала повністю, просила в задоволенні заявлених вимог відмовити, підтвердила факт проживання позивача з її батьком однією сімєю з 1993 року, однак вважає, що то не була сімя і шлюб був фіктивним, дітей у позивача і її батька не було в силу віку. Пояснила, що позивач з її батьком познайомились під час перебування в санаторії, потім розлучилися, оскільки обидва перебували у шлюбі і почали спільно проживати. При розлученні майно між її батьками офіційно не розділялося, оскільки вони дійшли згоди щодо майна. Дійсно, на підприємстві батька,позивач займала посаду директора, але всі кошти заробляв її батько, оскільки був обдарованим підприємцем. Підтвердила факт того, що батько при приватизації першої однокімнатної квартири використав не тільки свій приватизаційний чек, но і чек позивача. Після розлучення в користуванні батька залишався автомобіль ВАЗ 2106, який було продано у 2006 році і придбано спірний автомобіль, на який оформлено генеральну довіреність на її імя. Батько бажав, щоб автомобіль залишився їй. Вважає, що шлюб укладався за для отримання позивачем спадщини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що померлого він знав ще з інституту. [PERSON] розлучився з першою дружиною у 1992 році, а у 1993 році почав проживати з позивачем, [PERSON] Вони їздили разом відпочивати, є фотографії. Приходили неодноразово у гості, товаришували сімями. [PERSON] проживав з позивачем однією сімєю з 1993 року, спочатку офіційно відношення не оформлювали, потім розписалися. [PERSON] всі сприймали з самого почату як дружину, питань ні в кого не виникало. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сімю [PERSON] з 1993 року. З позивачем познайомилась на відпочинку у Криму, почали дружити сімями. Офіційно зареєстрували шлюб у 2009 році, вона була присутня. Позивач з [PERSON] з 1993 року проживали однією сімєю. Автомобіль вони придбали разом за спільні кошти, працювали обидва. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що у відповідності до свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 293260, [PERSON] помер 02.08.2011 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 098353, [PERSON] одружився з [PERSON] 23.10.2009 року, після реєстрації шлюбу її прізвище «Кальницька». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] спадкоємцями майна зазначеного в свідоцтві є дочка [PERSON] та дружина [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, померлому [PERSON] належить автомобіль марки ВАЗ 21099, рік випуску 2006, колір синій, шасі Y6D21099060029445, тип ТЗ легковий (седан), реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до акту прийому-передачі Автомобіля, вищезазначений автомобіль було придбано [PERSON] 30.04.2006 року за 37450 грн. Факт сумісного проживання позивача та померлого [PERSON] крім того, що це не заперечується відповідачем, а й підтверджується наданими суду в судовому засіданні поясненнями свідків, а також іншими доказами, як то договором міни від 29.10.1996 року, копією домової книги прописки громадян, мешкаючи в квартирі [ADDRESS], наданими суду фотокартками за різний період часу з 1993 року де зображено позивача та померлого [PERSON], CD-диском з написом «Юбилей Зины», що містить відеозапис святкування ювілею датовану 15.04.2000 року, період часу з 11-14 годин по 16-41 годин. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: …5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;… Тому на підставі вищевикладеного суд вважає встановленим, що позивач [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, однак, оскільки дана категорія цивільних справ виникла у зв'язку з прийняттям нового СК України, то встановлення зазначеного факту можливо лише після набрання чинності ЦК України та СК України, тобто з 01.01.2004 року, у звязку з чим, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково та встановити факт проживання однією сімєю позивача [PERSON] та померлого [PERSON] без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 23.10.2009 року, тобто день офіційної реєстрації шлюбу. Щодо визнання права власності позивача на спірний автомобіль, суд виходить з того, що стаття 36 СК України встановлює, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, а частина 2 ст. 21 СК України підкреслює, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Однак частина 1 ст. 74 СК України встановлює, що, коли жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. Тому, оскільки автомобіль було придбано під час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу і як встановлено в судовому засіданні за спільні кошти, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля марки «ВАЗ 21099», 2006 року випуску, синього кольору, шасі Y6D21099060029445, тип ТЗ легковий (седан), реєстраційний номер [NUMBER].

Outcome: partial