Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. 2/3 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] У вказаній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] (донька позивача), [PERSON] та [PERSON] Відповідач є колишнім чоловіком [PERSON], в зазначеній квартирі не проживає з 2005 року, відсутні його особисті речі, він не сплачує рахунку за комунальні послуги. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала повноваження представнику. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, надав згоду на ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме через оголошення в пресі. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала повноваження представнику. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: - відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06.2015 року та 09.07.2015 року [PERSON] належить 2/3 частини квартири [ADDRESS]; - з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2015 року вбачається, що [PERSON] належить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; - згідно акту від 16.07.2015 року, виданого майстром КП «Центр» [PERSON] в квартирі [ADDRESS], зі слів сусідів [PERSON] не проживає з 2005 року, про що було складено вказаний акт та підписано сусідами. - З довідки № 2593, виданої КП «Центр» Виконавчого комітету ХМР, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - свідок [PERSON] підтвердив той факт, що відповідача [PERSON] останній раз він бачив у 2005 році, після він поїхав та ніколи не повертався, за адресою: [ADDRESS] особистих речей його не бачив. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved