Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави розірваний шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітню [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З 2010 року вони з відповідачем проживають окремо, будь-якої допомоги на утримання спільних дітей він не надає та не приймає будь-якої участі в їх вихованні. З наведених підстав вважала, що відповідач не має бажання виховувати дітей, систематично не виконує обов`язок турбуватись про дітей, не забезпечує їх необхідним одягом, медичною допомогою, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання, розвиток та навчання їх спільних дітей, хоча має таку матеріальну можливість.З наведених підстав просила суд задовольнити позов, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітньої доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Новікова М.О. в судовому засіданні позов підтримали та прохали його задовольнити з підстав викладених в позові. В судовому засіданні пояснили, що з 2010 р. позивач [PERSON] припинила проживання з відповідачем [PERSON] . З цього ж часу діти від їх шлюбу залишилися проживати з позивачем. Відповідач з 2010 року та по сьогоднішній день не має жодного бажання виховувати неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітню дочку [PERSON] , не приймає участі в їх житті, чим ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідач [PERSON] перебуває повторно в місцях позбавлення волі у зв`язку з чим виникають обґрунтовані сумніви в його здатності виховати дітей в дусі поваги до суспільства та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Повнолітня [PERSON] , в інтересах якої звернулась позивач надала суду пояснення про те, що її батько відповідач [PERSON] не спілкується з нею із 2010 року та з неповнолітнім [PERSON] . Жодної участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає. Зазначала про жорстоке поводження [PERSON] з нею та її неповнолітнім братом, часті сварки, бійки, вживання батьком алкоголю, та те, що останній перебуває повторно у місцях позбавлення волі.Зазначила про безвідповідальне відношення [PERSON] до неповнолітнього [PERSON] , яке полягає, зокрема, в тому, що одне з останніх побачень дитини з батьком закінчилось тим, що [PERSON] був змушений повертатися додому на велосипеді лісосмугою в вечірній час у зв`язку з нетверезим станом батька, який відмовився супроводжувати дитину. Малолітній [PERSON] в інтересах якої звернулась позивач в судовому засіданні пояснив, що останній раз батька [PERSON] він бачив в 9 років, близько 3 років тому, на Пасху він був у нього на дачі та батько відправив його додому на велосипеді і він злякався, бо їхав через ліс і заблукав. Крім того, спілкувався з батьком по телефону, який давала бабуся та він говорив, що через місяць повернеться додому і все буде добре. Вказував, що коли йому було 8-9 років він до батька можливо щось і відчував, а зараз нічого не відчуває. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Забавін О.Г. в судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції позов не визнали та заперечували проти його задоволення у зв`язку з безпідставністю, необґрунтованістю та недоведеністю. В судовому засіданні пояснили, що з 2010 року відповідач [PERSON] не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітньої дочки [PERSON] , а просто не мав такої можливості. Просив суд допитати в судовому засіданні свідків на підтвердження наданих ним суду пояснень. Представник третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради просила суд задовольнити позов [PERSON] частково, позбавити батьківських прав [PERSON] , надавши суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 22.05.2018 року № 70 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та відповідність його інтересам дитини. Допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача [PERSON] , свідок [PERSON] надала суду показання, що вона являється сусідкою позивача [PERSON] , перебуває в приязних стосунках, як з позивачем, так і з відповідачем. Зазначала, що неоднаразово бачила, як [PERSON] змушував сина [PERSON], який був ще зовсім маленький займатися спортом в будь-яку погоду і був одягнутий не по погоді. Крім того зазначала про неодноразові сварки між [PERSON] та [PERSON] З 2010 року не бачила, щоб відповідач приїздив до своїх дітей за місцем їх проживання та брав участь у їх вихованні. Неповнолітній свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача [PERSON] повідомив суду, що з 2010 року батько, [PERSON] не спілкується з ним, не піклується, не виховує та матеріально не утримує останнього. Свідок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали суду пояснення про те, що [PERSON] мав гарні відносини зі своїми дітьми, піклувався про них. Про відносини, які склалися між ними, починаючи з 2010 року свідки суду вказати не змогли. Свідок [PERSON] надав суду пояснення про те, що він являється рідним братом [PERSON] . [PERSON] надав неодноразово грошову допомогу позивачці [PERSON] на утримання дітей замість їх батька. Суд приймає до уваги показання свідків [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] та пояснення [PERSON] з наступних підстав. Свідки вказали суду на жорстоке поводження [PERSON] до неповнолітнього сина [PERSON] , яке полягає в примушуванні сина,який був ще зовсім маленький займатися спортом в будь-яку погоду і був одягнутий не по погоді. Свідки вказали на безвідповідальне відношення [PERSON] до неповнолітнього сина [PERSON] надавши пояснення суду, що одне з останніх побачень дитини з батьком закінчилось тим, що [PERSON] був змушений повертатися додому на велосипеді лісосмугою в вечірній час у зв`язку з нетверезим станом батька, який відмовився супроводжувати дитину. Вищевказані обставини не заперечувались відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Також суд приймає до уваги показання свідків та пояснення [PERSON] з приводу ухиляння [PERSON] , починаючи з 2010 року, від виконання своїх батьківських обов`язків, та критично відноситься до пояснень відповідача [PERSON] про те, що його рідний брат [PERSON] надав позивачці [PERSON] грошові кошти на утримання його дітей за його проханням. Відповідач [PERSON] не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження даної обставини. Натомість відповідач [PERSON] зазначив суду відповідаючи на питання учасників судового процесу, що він перебував в місцях позбавлення волі з 2011 року по 2014 рр. та з 2016 року по сьогоднішній день. За цей період часу він не працював та не надсилав позивачці [PERSON] грошові кошти на утримання дітей. Також жодного разу не надсилав листи дітям з нагоди будь-яких свят, не телефонував їм та не звертався до позивачки [PERSON] з проханням привезти дітей до Установи виконання покарань на побачення з ним. Така пасивна поведінка відповідача [PERSON] об`єктивно свідчить про його ухиляння від виконання батьківських обов`язків. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.08.1992 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2010 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають: повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 1994 року видане Відділом реєстрації актів громадського стану Октябрського райвиконкому) та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 квітня 2005 року видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2015 р., зокрема, встановлено, що малолітній син сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою, дочка [PERSON] проживає разом із позивачкою, діти перебувають на утриманні позивача [PERSON] , дочка була студенткою Національного університету «Юридична академія імені Ярослава Мудрого» та студенткою заочного відділення інституту економіки НОУ ВПО «Московская академія економіки і права», відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Проживання дітей разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується копією довідки селищного комітету селища Крутий Берег від 10.04.2016 року (а.с. 7). Не заперечувалось відповідачем [PERSON] в судовому засіданні те, що з 2010 року він не допомагає матеріально утримувати неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки залишив їх спільний бізнес своїй колишній дружині. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Жодних доказів відповідач [PERSON] та його представник Забавін О. Г. не надали суду на підтвердження виконання батьківських обов`язків відповідачем. Відзиву на позовну заяву також подано не було. Представник позивача, адвокат Новікова М. О. надала суду лист відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 07.05.2019 № 14-20.1/11, в якому йдеться мова про виплату відповідачу [PERSON] справедливої сатисфакції у розмірі 46198,80 грн. (еквівалент 1400 євро) за рішенням Європейського суду з прав людини «Бондаренко та інші проти України» від 28.06.2018 р. Відповідачем [PERSON] та його представником Забавіним О. Г. не було надано жодного належного та допустимого доказу суду на підтвердження їх доводів про неотримання відповідачем на час розгляду справи справедливої сатисфакції у розмірі 46198,80 грн. (еквівалент 1400 євро), що унеможливило участь відповідача у матеріальному забезпечення неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ч. 1 п. 2, ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що :« Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р.) з цього приводу зазначено: «Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». Підстави позбавлення батьківських прав, а не батьківства встановлено статтею 164 СК України. Оскільки батьківське право - це право на виховання та представництво інтересів неповнолітніх дітей, то позбавити громадянина батьківських прав дозволяється щодо дитини, яка не досягла повноліття, тобто 18 років. Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо повнолітньої [PERSON] , в інтересах якої звернулась позивач не підлягають задоволенню. Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При винесенні рішення суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є з одного боку - захистом прав дитини, а з другого - крайнім заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Встановлені під час судового розгляду обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню неповнолітнього сина, при цьому надані відповідачем відомості про співпрацю з різними громадськими об`єднаннями та його характеристика не спростовують доводи позивача про ухилення від виховання дитини, Крім того свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не надали суду пояснень про відносини, які склалися між [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] починаючи з 2010 року, а також підтверджували той факт, що [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд також враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , згідно якого

Outcome: partial