Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що з 27 листопада 1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який було розірвано відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що перебуває на утриманні позивача. Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше на 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 квітня 2014 року до повноліття дитини. На теперішній час відповідач платить їй мінімальний розмір аліментів, передбачений рішенням суду, який становить 644 грн., який на її думку є мізерним та не забезпечує необхідний осяг життєдіяльності дитини. Крім того, у грудні 2016 року вона народила другу дитину, перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не працює, тому її матеріальний стан значно погіршився. Крім того, вона оплачує навчання спільного сина у комп'ютерній академії «Шаг». Тому просить змінити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Також позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на розвиток здібностей дитини в розмірі 8 919,00 гривень. Позивач у судовому засіданні надала суду пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та його представники у судовому засіданні проти позову заперечували, вважали, що відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, які передбачені законом, крім того позивач не довела належними доказами погіршення її матеріального стану. В частині стягнення додаткових витрат також заперечували, оскільки позивач не довела наявність у дитини відповідних здібностей, питання навчання спільної дитини в комп'ютерній академії з відповідачем не погоджувала. Просили у позові відмовити. Суд, вислухавши думку сторін та дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 квітня 2014 року до повноліття дитини. Вказане рішення виконується в примусовому порядку згідно довідки, наданої АНД ВДВС міста Дніпра. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, після винесення рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року, яким встановлено розмір аліментів, були внесені відповідні зміни до Сімейного Кодексу України, якими збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки законом не передбачено іншого порядку приведення у відповідність мінімального розміру аліментів, встановлених рішенням суду, до вимог чинного законодавства, то суд вважає, що вимоги позивача в частині зміни розміру аліментів та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільної дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, є законними та обґрунтованими. При цьому суд не приймає інші доводи позивача, як на підставу для збільшення розміру аліментів, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів погіршення свого майнового стану, позивачем суду не надано. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Проте, позивач не надала суду належних та допустимих доказів тому, що додаткові витрати, понесені нею на навчання спільного сина в ТОВ «ІТ ШАГ», викликані особливими обставинами, а саме, що дитина має певні здібності і таланти у сфері комп'ютерних технологій та має необхідність в їх розвитку. Щодо вимог про стягнення зміненого розміру аліментів з часу пред'явлення позову, то суд вважає, що стягнення зміненого розміру аліментів слід починати в загальному порядку - від дня набрання чинності рішенням суду, оскільки нормами Сімейного кодексу України не передбачений інший порядок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial