Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності, посилаючись на те, що вона та її неповнолітні діти, [PERSON] та [PERSON], володіють на праві приватної власності домоволодінням [ADDRESS], 1/2 частина домоволодіння належить позивачу, по 1/4 частині домоволодіння належать її дітям в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON]. В процесі оформлення спадкових документів з'ясувалося, що станом на сьогоднішній день, в Державному земельному кадастрі міститься інформація про реєстрацію права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за [PERSON] Тобто, право власності на земельну ділянку, на якій розташоване її з дітьми домоволодіння, зареєстроване за іншою особою. Позивач зазначає також, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 01 червня 2010 року, було винесено рішення за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання рішення виконкому Дніпропетровської міської ради недійсним, яким було визнано недійсним рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.11.1998 р. № 2250 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,0577 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. Однак, питання про визнання недійснимдержавного акту про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] та питання про скасування відомостей в Державному земельному кадастріщодо реєстрації цієї земельної ділянки та державного акту судом не розглядалися та не вирішувалися. У зв'язку з цим на теперішній час існує чинний Державний акт на ім'я [PERSON], яка померла 10 березня 1997 року, про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], який ніхто не отримував, а в Державному земельному кадастрі містяться відомості про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за [PERSON]. У зв'язку з чим, позивач просила суд визнати недійсним вказаний державний акт від 18.01.1999 року, визнати не чинною та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, скасувати запис про державну реєстрацію земельної ділянки у Поземельній книзі, а також запис про державну реєстрацію державного акту від 19.11.1998 року на право власності на земельну ділянку у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, оскільки вважала себе неналежним відповідачем. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року, за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння № [ADDRESS], її дітям - [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині вказаного домоволодіння відповідно до свідоцтв про право на спадщину № 1-123 та № 1-125 від 31 січня 2014 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 18 січня 1999 року серії ДП Д*№002696, земельна ділянка за вказаною адресою на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 19.11.1998 року № 2250 була передана у приватну власність [PERSON], яка померла 10 березня 1997 року. Судом встановлено, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 01 червня 2010 року, було винесено рішення за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання рішення виконкому Дніпропетровської міської ради недійсним, яким було визнано недійсним рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.11.1998 р. № 2250 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,0577 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. Право власності на земельну ділянку згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодекса України посвідчується державним актом. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно зі ч. 3 ст. 152 Земельного кодекса України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державний земельний кадастр» з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при регулюванні земельних відносин ведеться Державний земельний кадастр, до якого включаються відомості про земельну ділянку, зокрема, про її власників (користувачів) (стаття 15 Закону). У ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, беручи до уваги факт смерті [PERSON] 10.03.1997 року та визнання недійсним рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.11.1998 р. № 2250 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,0577 Га, що розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON], наявність чинного Державного акту на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] та наявність відомостей в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за [PERSON] суперечить інтересам позивача, як власників домоволодіння, а тому заявлені вимоги в частині визнання недійсним спірного державного акту та скасування державної реєстрації права власності [PERSON] за зазначену земельну ділянку підлягають задоволенню. Одночасно, позовні вимоги щодо скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки у Поземельній книзі, а також запису про державну реєстрацію державного акту від 19.11.1998 року на право власності на земельну ділянку у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі задоволенню не підлягають, оскільки скасування державної реєстрації права власності є на думку суду достатнім заходом захистом порушених пра позивача. Згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial