Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, у розмірі 200000,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 19.04.1965 року по 16.08.1965 рік перебувала у трудових відносинах із відповідачем та працювала на Криворізькому центральному рудоремонтному заводі гірничозбагачувального обладнання, правонаступник ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод». Зазначає, що 02.06.1965 року під час виконання трудових обов`язків з нею стався нещасний випадок в результаті якого вона отримала травму лівого ока. За висновком ВТЕК від 08.12.1997 року їй вперше було встановлено 25% втрати професійної працездатності, у зв`язку з нещасним випадком. Висновком ВТЕК від 22.11.2000 року їй встановлено 25% втрати працездатності безстроково та визначено потребу в додаткових видах допомоги: медикаментозне лікування лівого ока. У зв`язку із ушкодженням здоров`я через нещасний випадок їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких вона зазнає впродовж багатьох років, у зв`язку з нещасним випадком, змінилися її образ та якість життя. Ухвалою суду від 29.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалами суду від 25.06.2021 року та 14.09.2021 року розгляд справи відкладено, у зв`язку з відсутності відомостей про отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач не скористався правом подати до суду відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 19.04.1965 року по 16.08.1965 рік перебувала у трудових відносинах із відповідачем Криворізьким центральним рудоремонтним заводом гірничозбагачувального обладнання (нині ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод») та працювала токарем першого розряду, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 9-11). Згідно акту про нещасний випадок на виробництві від 03.06.1965 року з позивачем 02.06.1965 року при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримала травму лівого ока (а.с.12) Відповідно до витягу з акту огляду у ВТЕК від 08.12.1997 року [PERSON] при первинному огляді встановлена ступень втрати професійної працездатності 25%. Висновком ВТЕК від 12.11.2000 року позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним безстроково. Визначено потребу у додаткових видах допомоги - медикаментозне лікування лівого ока. (а.с.13-14) Відповідно до п.38 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових відносин, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 №492 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Правил) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Згідно положень ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі домовленості сторін (власника, профспілкового органу й потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії в трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно з ст.440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менш ніж 5 мінімальних розмірів заробітної плати. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останнього вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у позивача у зв`язку із нещасним випадком, що призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує наступне. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону в поєднанні з ст.ст. 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.12. 2014 р. №6-207цс14, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, згідно положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 6000,00 гривень. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у позивача втрати працездатності, у зв`язку з нещасним випадком, розмір мінімальної заробітної плати встановленої на 2021 рік 6000,00 гривень, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 75000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 141 ЦПК України з ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908,00 гривень. На підставі Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу шкоди, спричиненої працівникові ушкодженням здоров`я, в зв`язку з виконанням ним трудових обов`язків, ст. 440-1 ЦК УРСР, ст.173, 237 КЗпП,

Outcome: partial