Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що донька позивача , відповідач по справі, має сина - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] - дитина з інвалідністю, йому встановлено діагноз: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки F 71.1. [INFO] батько дитини, [PERSON] , помер. Мати дитини не працює, зловживає спиртними напоями, з червня 2019 року з сином не проживає. Вихованням дитини мати не займається, не створює належних умов для проживання, не цікавляться розвитком, не піклується про стан його здоров`я, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не забезпечує його необхідним одягом та взуттям в відповідності до сезону, а також продуктами харчування, ухиляючись тим самим від виконання своїх батьківських обов`язків. На сьогоднішній день дитина проживає з позивачем, яка є його бабусею та яка займається лікуванням та вихованням онука. [PERSON] навчається в КЗО «Навчально-реабілітаційному центрі «Горлиця» Дніпропетровської обласної ради» у 2-Б класі з індивідуальною формою навчання. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики навчального закладу хлопчик належить до категорії дітей, які мають особливі освітні потреби, у зв`язку з чим знаходиться на індивідуальному навчанні та потребує постійного догляду та допомоги дорослих. Однак мати [PERSON] , його вихованням не займається, своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини не виконує в повному обсязі, з дитиною не проживає. Натомість, як зазначає позивач, вона створює всі умови для фізичного, духовного та морального розвитку онука, приводить та забирає дитину зі школи, відвідує свята та батьківські збори, вносить оплату за харчування дитини в закладі освіти. Позивач матеріально забезпечена та має усі можливості для того, щоб стати опікуном онука. Позивач має у власності квартиру, яка знаходиться в доброму санітарно-технічному стані, в ній створені всі умови для проживання дитини. Позивач офіційно працевлаштована, з 04 січня 1999 року працює на Виробничому структурному підрозділі «Дніпровське територіальне управління» філії «БМЕС» AT «Укрзалізниця» має гідну заробітну плату. Спиртними напоями позивач не зловживає. На обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває. У зв`язку з викладеним позивач просила суд позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та призначити її опікуном малолітнього [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Додала, що відповідач з дитиною не спілкується майже півтора року, матеріально не допомагає, будь-якої участі у вихованні дитини не бере. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, право подачі відзиву не скористалась. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухав думку позивача, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] . Мати дитини не працює, зловживає спиртними напоями, з 2019 року з сином не проживає та зовсім не спілкується. Вихованням дитини мати не займається, не створює належних умов для проживання, не цікавиться розвитком, не піклується про стан його здоров`я, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не забезпечує його необхідним одягом та взуттям в відповідності до сезону, а також продуктами харчування, ухиляючись тим самим від виконання своїх батьківських обов`язків. На теперішній час дитина проживає разом з бабусею - позивачем по справі. Згідно з актом обстеження житлових умов, умови проживання у вказаній квартирі задовільні, в квартирі затишно, санітарно-гігієнічний стан житла відповідає вимогам. Відповідно до висновку інспектора ЮП АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 21.07.2020 року щодо [PERSON] , 1985 р.н., співробітниками поліції АНД ВП були направлені міри на встановлення місцезнаходження [PERSON] , що виявилось неможливим. [PERSON] навчається в КЗО «Навчально-реабілітаційному центрі «Горлиця» Дніпропетровської обласної ради» у 2-Б класі з індивідуальною формою навчання. Відповідно до епікризу з історії хвороби № 11808/2018 має діагноз - помірна розумова відсталість з порушенням поведінки F71.1. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради № 4/4-445 від 01.09.2020 року, останній вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом під час розгляду справи у суді не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновками органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо заявлених вимог позивача про призначення її опікуном суд виходить з наступного. Статтею 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Проте позивачем не надано суду такого подання органу опіки та піклування. При цьому позивач не позбавлена права звернення до органу опіки та піклування про призначення її опікуном згідно вимог ст. 63 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial