Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 03.04.2010 року у виконкомі Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, який в подальшому рішенням суду від 12.01.2018 року було розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] який має статус дитини-інваліда та донька [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають разом із [PERSON] Позивач хоче вирішити питання про участь батька дітей в їх утриманні в судовому засіданні з метою запобігання виникнення непорозумінь з цього приводу, оскільки після розлучення він не бере належної участі в утриманні дітей. Батько дітей людина працездатного віку, має постійну роботу, отримує достатнього розміру заробітну плату. Житлом він не забезпечений. Інших аліментних зобов'язань у нього немає. Тобто відповідач може утримувати спільних з позивачем дітей до їхнього повноліття. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видій заробітку (доходу) платника, починаючи з 20.06.2018 року та до досягнення дітьми повноліття, а також понесені судові витрати у розмірі 450 грн. Позивач до судового засідання не з'явилась, однак до суду подала заяву в якій просила суд розгляд справи проводити без її участі. Також вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач до судового засідання не з'явився, однак до суду подав заяву в якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутності. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.04.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2018 року було розірвано. Після розірвання шлюбу колишній дружині прізвище змінено на [PERSON] (на 3 а.с.). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (на 4-5 а.с.). Відповідно до посвідчення № 678740 виданого Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) 10.06.2015 року, встановлено, що [PERSON] призначено соціальну державну допомогу на дитину інваліда [PERSON], [INFO] з 22.04.2015 року по 19.04.2020 року (на 6 а.с.). Згідно довідки КК «Добробут» № 603 від 13.03.2018 року, вбачається що [PERSON] разом із своїм сином [PERSON], [INFO] та донькою [PERSON] [INFO] проживає за адресою [INFO] (на 7 а.с.). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей (на 10 а.с.). Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у свою чергу не надає належної матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, у звязку з цим [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, вік та стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дітей. При визначенні розміру аліментів на дітей в частці від заробітку сумі суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. З врахуванням вищенаведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягають до задоволення, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи від 20.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 450 гривень і 704,80 гривень судового збору в дохід держави, оскільки позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved