Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зазначивши, що після смерті її матері залишилось вищевказане спадкове майно. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок, оскільки був втрачений померлою. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, однак наголосив що матеріали справи не містять доказів щодо фактичного прийняття спадщини спадкоємцем після смерті спадкодавця. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON], про що свідчать копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] актовий запис № 234, копія свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], актовий запис 27 /а.с.6/. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 02 /а.с.5/. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Заповіту при житті складено не було. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк позивач звернулась до Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок /а.с.8/. Згідно довідки КП «ММБТІ» № 1929 від 03 серпня 2016 року та копії договору дарування від 14 листопада 1967 року, посвідченого Мелітопольською держнотконторою Запорізької області, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] /а.с.7, 17,18/. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача з приводу неприйняття позивачем спадщини, після смерті матері, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, крім того представником позивача не було надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Таким чином,

Outcome: approved