Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом про зняття арешту з майна, позов мотивував тим, що Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.09.2008 р. було накладено арешт на житловий будинок в [ADDRESS] , в порядку забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Копія даної ухвали була направлена для виконання до Снятинської державної нотаріальної контори. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.06.2009 р. дана справа була залишена без розгляду, у зв`язку із поданою позивачкою заявою про залишення позову без розгляду. Однак заходи забезпечення позову скасовані не були. Згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі -продажу від 29.07.2008 р. ПП «Карпатінвестбуд» придбало даний житловий будинок в [ADDRESS] у гр. [PERSON] , який попередньо придбав будинок у гр. [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 22.05.2007 р. З часу придбання даного житлового будинку ПП «Карпатінвестбуд» користувався ним. На даний час позивач має намір розпорядитись даним житловим будинком, звернувся до нотаріуса. Однак, у зв`язку із накладеним арештом не має можливості реалізувати свої права, а тому позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Представник позивака подала до суду заяву, в якій просила позов задоволити повністю, справу розглядати за її відсутності, згідна на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідачки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час розгляду справи та дослідивши зібрані докази, приходить до висновку, що позов підставний на підлягає до задоволення. Судом встановлено, що Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.09.2008 р. накладено арешт на житловий будинок в [ADDRESS] , який згідно довідки №926 А від 14.05.2007 р. належить на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 01.07.2021 р. №1125/02-31 відмовлено ПП «Карпатінвестбуд», місцезнаходженням м. Коломия, вул. Мазепи, 274/1 у знятті арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . З договору купівлі-продажу вбачається, що [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.07.2008 р. [PERSON] про продав, а ПП «Карпатінвестбуд» купило житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ПП «Карпатінвестбуд» на підставі договору купівлі-продажу належить будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved