Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 3, яка знаходиться по пров. Забайкальському , 11-А в м. Харкові. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що з 1998 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який 28.03.2011 року був розірваний. Від шлюбу в них народився син - Євгеній, [INFO] . В період шлюбу за сумісні кошти, сторонами у справі була придбана однокімнатна квартира , що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано на відповідача на підставі договору купівлі - продажу спірної квартири від 30.08.2007 року. На протязі всього сумісного життя з відповідачем, позивач вносила свій посильний внесок у добробут сім'ї, зокрема на придбання квартири та її ремонті. До теперішнього часу позивач з сином постійно проживає та зареєстрована в квартирі. Після розірвання шлюбу відповідач хоча і зареєстрований в спірній квартирі, однак в ній не мешкає та зі слів спільних знайомих позивачу стало відомо, що відповідач створив іншу родину. На теперішній час відповідач став погрожувати , що виселить позивача та сина з квартири і продасть її, у звязку з чим позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, шляхом визнання право власності на 1/2 частину квартири , придбаної в період шлюбу. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином про причини своєї неявки суду не повідомив. Письмових заперечень проти позову суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що з 07.08.1998 року сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.03.2011 року, був розірваний. ( а.с. 5) В період шлюбу, відповідачем по справі була придбана однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наданою копією договору купівлі - продажу спірної квартири від 30.08.2007 року, а також копією Витягу з державного реєстру правочинів. ( а.с. 7-8) Право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем по справі, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. ( а.с. 9 зворот). Відповідно до статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені в частині третій статті 368 Цивільного кодексу України та в частинах першій і другій статті 60 Сімейного кодексу України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З наведеного випливає, що приписами статті 60 СК України закріплюється презумпція спільної сумісної власності подружжя, підставами набуття якої є юридично визначений факт шлюбних відносин. Спірна квартира була придбана сторонами у період офіційного шлюбу, з метою спільного проживання сім'ї.. Отже, спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, позивача та відповідача. За правилами частин перших статей 68 і 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна котре є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що спірна квартира придбана сторонами за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved