Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони спору мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 900,00 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір стягуваних аліментів на час подання позову є замалим для дитини, так як він подорослішав, в зв`язку з чим потребує більших витрат на навчання та розвиток. Крім того, стан здоров`я позивача значно погіршився, оскільки вона протягом 2018 року почала часто хворіти. Відповідач працює, оскільки займається підприємницькою діяльністю та має власний магазин « [INFO] ». Також, відповідач є фізично здоровою людиною. Позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.12.2020 відкрито спрощене провадження у справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові. Також зазначили, що відповідач у спадок отримав житловий будинок, а позивач захворіла на хронічну хворобу у зв`язку з чим з 2018 року перебуває на диспансерному обліку. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач позов не визнає. Надав суду пояснення, що зміна розміру аліментів допускається, якщо змінився майновий стан дитини чи батьків, їх стан здоров`я. Позивачем не надано жодних доказів, що її матеріальний стан чи матеріальний стан платника аліментів змінився. Щодо працевлаштування відповідача, востаннє він працював в 2015 році. На даний час він не працює. Крім того, відповідач має лише тимчасові заробітки. З офіційних доходів у нього лише орендна плата за земельний пай. Також, хоч рішенням суду присуджено на користь позивача стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн., виконавчою службою з нього стягуються аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на даний час становить майже 1200,00 грн. Також у відповідача на утриманні є ще одна дитина. Стан його здоров`я є незадовільним і він потребує постійного лікування. Заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. Суд встановив, що сторони спору перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20 травня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою № 50 від 17.11.2020 виданою виконкомом Мервенецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.9). На підставі заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.12.2017 з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7,8). Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні спору суд бере до уваги те, що в частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одночасно дана норма встановлює, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, законодавцем закріплено право зміни способу стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При вирішенні даного спору суд також враховує положення ч. 1 ст. 192 СК України, згідно якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального становища або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В позові та в судовому засіданні позивач та її представник стверджували про те, що з часу ухвалення попереднього рішення стан здоров`я отримувача аліментів значно погіршився, оскільки з 2018 року вона перебуває на диспансерному обліку у лікарні. На підтвердження такої обставини позивач надала суду довідку № 91 від 15.12.2020 видану КНП «Могилів-Подільська РМЦПМСД», згідно якої [PERSON] хворіє та знаходиться на диспансерному обліку з листопада 2018 року та знаходиться на амбулаторному лікуванні в Ярузькій АЗПСМ (а.с.32). Таким чином, з часу присудження аліментів стан здоров`я позивача дійсно змінився. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим він не працює з 2015 року, а також те, що єдиним джерелом заробітку є орендна плата за земельний пай. Так, згідно консультативного висновку спеціаліста [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку з 2015 року (а.с.22). Тобто, дана обставина уже існувала на час ухвалення попереднього рішення суду. Також суду надано розрахунок зі сплати аліментів, які стягуються з відповідача на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] на підставі виконавчого листа № 2-880 від 06.12.2006 (а.с.24). Разом з тим, така обставина також існувала на час ухвалення попереднього рішення суду. Крім того, суду надано трудовий договір від 13.06.2012 укладеним між [PERSON] , яка є приватним підприємцем «М`ясна крамниця», як роботодавцем та [PERSON] , як працівником, однак, як зазначено в тексті договору, він припинив свою дію ще 16.10.2015 (а.с.26). Знову ж таки, ще до ухвалення вказаного судового рішення. Таким чином, представником відповідача доказів погіршення матеріального становища чи стану здоров`я відповідача в порівнянні з часом ухвалення попереднього рішення про стягнення аліментів суду надано не було, оскільки усі вказані вище обставини існували в 2017 році. При цьому, згідно довідки № 7 від 13.01.2021 виданої ПП «Дари садів» с. Бронниця Могилів-Подільського району Вінницької області [PERSON] здав в оренду належний йому земельний пай площею 3,8261 га. За 2020 рік йому була нарахована, однак не виплачена орендна плата в розмірі 6961,90 грн. (а.с.23). Тобто, відповідач має право на отримання орендної плати і з даного доказу можливо зробити висновок лише про те, що таке право він набув в 2020 році. Тобто, уже після ухвалення попереднього судового рішення. Крім того, в судовому засіданні позивач зазначила, що у відповідача є нерухоме майно, а саме житловий будинок. При цьому, сторонами не заперечувалась та обставина, що вказаний будинок відповідач здобув в порядку спадкування. Дата придбання такого майна суду не повідомлена, оскільки сторони зазначили про те, що така обставина їм не відома. Зі змісту рішення суду від 18.12.2017 слідує, що та обставина, що відповідач має у власності нерухоме майно у виді житлового будинку та те, що він має право на земельну частку (пай) та право на отримання орендної плати за нього судом не враховувалась, а тому про їх існування на час ухвалення судового рішення стверджувати не можливо. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи викладене, аліменти у розмірі 900,00 грн. не відповідають навіть половині розміру прожиткового мінімуму відповідно до закону, для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Якщо брати за основу розмір аліментів з розрахунку середньої заробітної плати по Вінницькій області, який використовує державна виконавча служба при виконанні рішень судів про стягнення аліментів, в разі якщо боржник не працює та не має доходів, то 1/4 частка в перерахунку на тверду грошову суму становить близько 2311,50 грн., що є меншим ніж розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та відповідно менше ніж мінімальний рекомендованим розмір аліментів на одну дитину. На переконання суду, стягнення аліментів у зазначеному вище розмірі не може призвести до порушення прав відповідача, оскільки у нього залишається ще 3/4 частини його доходу на утримання іншої дитина та на його потреби. Факт отримання доходу визнано представником відповідача, оскільки він зазначив, що його довіритель має тимчасові заробітки, однак розміру такого доходу, з врахування розміру орендної плати на яку має право його довіритель, представник не вказав. Враховуючи викладене вище, та те, зокрема, що стан здоров`я позивача з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів погіршився, а також те, що право вибору способу стягнення аліментів надано позивачу, так як і право звернення до суду для зміни такого способу, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача про яку просить позивач. Крім того, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved