Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона їй та її сину [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі, окрім неї, зареєстрований її син [PERSON] , який виїхав із квартири більше ніж 10 років тому, проживає і працює у Російській федерації, м. Брянськ. Його особисті речі у квартирі відсутні. У 2009 році [PERSON] отримав громадянство іншої держави та навіть намагався самостійно знятись з реєстрації, у зв`язку з чим надіслав відповідне доручення, проте це виявилось неможливим, оскільки відповідач повинен бути присутній особисто. Проте, [PERSON] на теперішній час зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але не несе жодних витрат по догляду та утриманню зазначеної квартири, що ставить позивачку у важке матеріальне становище, тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст.279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 30.08.2000 року, виданого Ленніською районною адміністрацією Запорізької міської ради, [PERSON] та її сину [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі, окрім позивача, зареєстрований її син [PERSON] , який виїхав із квартири більше ніж 10 років тому, проживає і працює у Російській федерації, м. Брянськ. Його особисті речі у квартирі відсутні. Вказані обставини підтверджуються усними поясненнями позивача та копією доручення від 31.10.2019 року, виданого громадянином Росії - [PERSON] [INFO] , щодо зняття його з реєстраційного обліку. Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим, власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як роз`яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав. Судом встановлено, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності на квартиру. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку із відсутністю у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved