Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що під час перебування у незареєстрованому шлюбі у позивачки та відповідача народилась дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач працездатний, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не здійснює- самоусунувся від виконання своїх батьківськиї обов'язків в частині матеріального забезпечення, не бере участі в її вихованні. Позивач, яка була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач був належно повідомлений про час та місце слухання справи, але в судове засідання не з'явився, заяв з проханням розглянути справу у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку згідно зі ст.224 ЦПК України та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час перебування у незареєстрованому шлюбі у позивачки та відповідача народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.03.2011р. Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. (а.с.8). Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. №789-ХІІ, гарантоване право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині держави, так і за кордоном (ч.3 ст.27 Конвенції). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу), який буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач має регулярний дохід, який отримує у грошовій формі, а також враховуючи, що судом не встановлено інших обставин, що мають істотне значення для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає, що аліменти мають бути стягнуті з відповідача у частці від його заробітку. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачені ч.1 ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому у відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на користь позивачки на утримання їх спільної неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], судом прийнято до уваги всі вищевказані обставини, які мають значення для правильного вирішення цього питання. З урахуванням цих обставин, визначаючи розмір частки заробітку відповідача, яка має стягуватись як аліменти на дитину, суд приходить до висновку, що вона має становити 800 (вісімсот) гривень, з 08.11.2013 року до досягнення дитиною повноліття. На підстави вищевикладеного,

Outcome: approved