Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], 18.02.2010р.н., в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявилися причину неявки суду не повідомили. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі і зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Обставини, викладені в позовній заяві обидві сторони визнають, а тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Зокрема, ухвалюючи рішення суд виходить з того, що сторони мають спільну неповнолітню дитину син [PERSON], 18.02.2010р.н.. Дитина проживає разом з позивачкою. На теперішній час відповідач не працевлаштований, але є працездатною особою і не має зобовязань по утриманню інших осіб. Відповідач проживає окремо від дитини і в добровільному порядку не надає належної та достатньої матеріальної допомоги на її утримання, внаслідок чого позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.. Тож між сторонами існує спір з сімейних правовідносини з приводу забезпечення утримання дитини, який регулюється Сімейним кодексом України (далі СК). Згідно ст.180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявлений позивачем розмір аліментів на рівні 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дитини та виконання батьківського обов'язку. До того ж відповідач погоджується з таким розміром аліментів. Разом з тим, суд враховує, що 08 липня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017р. №2037-VIII\~яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікована Верховною Радою України 27.09.1991р. та положення Декларації прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959р.) регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За наведених обставин суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог з метою захисту прав та інтересів дитини, не змінюючи предмету позову. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо судових витрат, то згідно ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в повному обсязі і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 640грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved