Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить поділити спільне з відповідачем майно, а саме визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 87,2 кв.м; на квартиру [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м.; на земельну ділянку для колективного садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власників, площею 0,0468 га, кадастровий номер [NUMBER]; в за відповідачем, в свою чергу, визнати право власності на автомобіль марки «КІА» моделі «Sportage», 2009р.в., універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], ринковою вартістю 145 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 21.12.1991р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення суду розірвано 24.12.2014р. За час перебування у вказаному шлюбі ними було спільно придбане майно, яке на даний час є предметом даного спору. Зокрема, за спільні кошти подружжя було набуто: квартиру [ADDRESS], вартістю 117 720,00 грн.; земельну ділянку для колективного садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власників, вартістю 26 142 грн. та автомобіль марки «КІА» моделі «Sportage», д.н.з. [NUMBER], ринковою вартістю 145 000 грн. Що стосується квартири [ADDRESS], стверджує, що хоч така і була придбана під час шлюбу, однак за кошти, які належали їй особисто, чого відповідач ніколи не заперечував, а відтак, зазначене майно не є спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу, оскільки являється її особистою власністю. Оскільки в позасудовому порядку дійти згоди щодо поділу спільного майна не далось можливим, просить вирішити дане питання шляхом прийняття відповідного рішення. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, за змістом якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, настоює на розподілі спільного майна сторін таким чином, як визначено у позові, просить судові витрати по справі покласти лише на неї, а розгляд самої справи проводити у її відсутності. Відповідачем також подано до суду заяву, згідно якої останній повністю визнає позовні вимоги, не заперечує щодо розподілу спільного майна подружжя у визначений позивачкою спосіб, просить розгляд справи проводити у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих ними заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21 грудня 1991р. зареєстрували шлюб у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, записаний в книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 381, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 21.12.1991р. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 24.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На даний час між сторонами виник спір щодо поділу спільно набутого ними майна, що має наслідком подачу даного позову. Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об'єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно роз'яснень викладених у п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Як вбачається з свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 18.08.2003р. (бланк серії [NUMBER]) квартира [ADDRESS], загальною площею 87,2 кв.м., вартістю 117 720,00 грн., належить на праві власності [PERSON] та набута останнім 26.09.2003р., тобто за час перебування у шлюбі з позивачкою, що в свою чергу також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від [NUMBER] від 26.09.2003р., вартістю 117 720,00 грн. Згідно представленого суду копії витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.10.2013р. (індексний номер 10705734), земельна ділянка для колективного садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власників, площею 0,0468 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 26 142,00 грн., належить на праві приватної власності [PERSON], та набута останньою за час перебування у шлюбі, а саме 11.10.2013 року згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (інд.номер [NUMBER] від 11.10.2013р.). Також до спільного майна подружжя віднесено транспортний засіб - автомобіль марки «КІА» моделі «Sportage», 2009р.в., універсал-В, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], ринковою вартістю 145 000,00 грн., який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить відповідачу [PERSON], а позивачка [PERSON] в свою чергу, згідно запису S.1.5, володіє правом користування даним автомобілем. Не підпадає під категорію спільного майна подружжя лише майно - квартира [ADDRESS], оскільки згідно представлених документів, а саме: договору № 006/191 про участь у Фонді фінансування будівництва від 23.09.2014р., додатку № 1 до договору № 006/191 участі у ФФБ від 23.09.2014р., додатку № 2 до договору № 006/191 участі у ФФБ від 23.09.2014р., свідоцтва № 006/191/1 про участь у Фонді фінансування виду А від 08.10.2014р. та технічного паспорту на приватизовану квартиру (будинок) складений 15.10.2014р., така хоч і була придбана під час шлюбу, однак лише за власні кошти позивача, чого відповідач не заперечив. Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом положень ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.60, 68-71 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України та

Outcome: approved