overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що в період часу з 1999 року по 2014 рік перебували з відповідачем у незареєстрованому шлюбі. В них народилася дочка [PERSON], [INFO]. На цей час сторони не підтримують подружні відносини, проживають окремо, дочка мешкає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, а батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач зазначила, що відповідач не має постійного місця роботи, регулярного доходу, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 гривень щомісяця, до повноліття дитини. Позивач у дане судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, у судове засідання повторно не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову не подав. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька... Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.., суд … може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Довідкою Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області підтверджено, що малолітня дочка сторін проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, разом із позивачкою мешкає малолітня дочка [PERSON], батьком якої є відповідач. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, однак відповідач матеріальної допомоги сину не надає. [PERSON] не має постійного місця роботи та регулярного доходу, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, чи до зміни сімейного, матеріального стану сторін, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення аліментів з дня звернення з позовом до суду. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен сплатити у дохід держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, вказуючи, що є дочкою [PERSON] Позивач навчається на другому курсі Житомирського державного технологічного університету на факультеті економіки та менеджменту, денної форми навчання, на платній основі. Вартість навчання відповідно до договору становить 34000 гривень, стипендії вона не отримує, проживання в гуртожитку є платним. Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки допомоги матері їй не вистачає, так як мати отримує лише 1900 гривень заробітної плати, інших джерел доходу в неї немає, батько жодної участі в її утриманні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, з дня пред'явлення позову, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона потребує матеріальної допомоги на навчання, так як відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання під час навчання. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як слідує з матеріалів справи [PERSON] є дочкою [PERSON]. Із довідки №111 від 16 серпня 2016 року слідує, що [PERSON] є студентом Житомирського державного технологічного університету, період навчання з 1.09.2014 року по 30.06.2018 року, навчається на договірній основі вартістю 34000 гривень, стипендію не отримує. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів осіб. В судовому засіданні позивач довела, що вона на період навчання потребує матеріальної допомоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала та надала докази, що відповідач отримує пенсію, а тому може надавати матеріальну допомогу в розмірі ? частини його доходу. - 2 - Позовна вимога в частині стягнення аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідно віку задоволенню не підлягає, так як вказаний розмір стосується неповнолітніх дітей.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, вказуючи, що з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. [PERSON] навчається в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі національного транспортного університету на денному відділенні з 1.09.2015 року по 1.06.2019 року, знаходиться на утриманні позивача та потребує матеріальної допомоги на навчання, харчування, придбання одягу, оскільки коштів позивача не вистачає для задоволення потреб сина, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на час навчання і до досягнення ним 23 років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що на даний час вона проживає в шлюбі з іншим чоловіком, від якого має двоє дітей, отримує щомісячну допомогу при народженні дитини в сумі 1364 гривні, інших доходів не має, її чоловік зареєстрований як приватний підприємець, але на даний час не працює. Її повнолітній син [PERSON] навчається в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі національного транспортного університету на денній державній формі навчання, гуртожитком не забезпечений, на даний час отримує стипендію в розмірі 662 гривні, а тому син потребує матеріальної допомоги. Відповідач через засоби зв'язку повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак отримати повістку відмовився, а тому у відповідності до ст.76 ч.8 ЦПК України вважається належним чином повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як слідує з матеріалів справи [PERSON] є сином [PERSON]. Із довідки №3984 від 14 березня 2016 року слідує, що [PERSON] є студентом Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу національного транспортного університету, період навчання з 1.09.2015 року по червень 2019 року. Згідно довідки №4691 від 22.07.2016 року стипендія [PERSON] становить 622 гривні в місяць. - 2 - В судовому засіданні позивач довела, що її повнолітній син, який продовжує навчання потребує матеріальної допомоги на час навчання. Відповідач не довів та не надав суду доказів, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина на час навчання. Позивач знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина, а тому з нього необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] починаючи з дня предявлення позову і до закінчення навчання, тобто до 1 червня 2019 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обгрунтування вимог зазначила, що 03.02.2007 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу 01.08.2007 року народився син [PERSON]. 26.09.2013 року шлюб розірваний, дитину залишено на проживання з матір»ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання своїх обов'язків. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, суд, за наявності законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] /а.с. 5 /. Дитина проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] не надає. Як вбачається з довідки про доходи відповідача від 20.02.2014 року, останній офіційно працює та має постійний дохід /а.с. 8/. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст.182 Сімейного кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи матеріальне становище дитини, та те, що, відповідач позов визнав, офіційно працевлаштований, суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2014 року і до повноліття дитини Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 02.10.2004 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, вона з відповідачем не мешкає разом, спільного господарства вони не ведуть вже протягом двох років. Спільна дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, у зв'язку з чим позивач просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав та проти задоволення не заперечував, а також просив розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як було встановлено, 02.10.2004 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 370, відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 2). Як зазначає позивач, вона з відповідачем разом не мешкають протягом двох років, спільного господарства не ведуть, вважає збереження шлюбу не можливим. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Крім того, судовим розглядом було встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, оскільки сторони протягом двох років разом не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально, їх спільна неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, а утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов'язком батьків, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі, суд виходив з того, що сторонами не було надано доказів того, що відповідач працює та має постійний дохід.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 07.09.2001 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Як було зазначено, між сторонами спільне життя не склалось, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають, подальше збереження сімї вважає неможливим, тому звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 07.09.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 348, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 139004 ( а.с. 3). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами спільне життя не склалось, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше збереження сімї між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. За таких обставин, оскільки сім'я носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з чим, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 18 вересня 2010 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 184. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні відносини між нею та відповідачем не склались по тій причині, що в період спільного проживання в них виявилась несумісність характерів та різні погляди на життя, ведення сімейного господарства. Позивач також зазначила, що вони припинили з відповідачем подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Спір щодо поділу спірного майна між ними на даний час відсутній. Позивач через канцелярію суду надала письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, просила розглянути справу за її відсутності. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом оголошення про його виклик у пресі, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 02 листопада 2017 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами дійсно 18.09.2010 року було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 184 (а.с. 5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] дітей не мають. Під час розгляду справи зясувалося, що сторонни однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON]О, розірвати шлюб між сторонами, який зареєстровано виконкомом відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 184.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 20.01.2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Як було зазначено, між сторонами спільне життя не склалось, у зв'язку з різними поглядами на життя, сторони спільне господарство не ведуть, близько шести місяців сторони разом не проживають, подальше збереження сім'ї вважає неможливим, тому звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, а також просив розглядати справу за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 20.01.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 15, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 4). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] ( а.с. 5), яка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами спільне життя не склалось, у зв'язку з різними поглядами на життя, подальше збереження сім'ї між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. За таких обставин, оскільки сім'я носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved