Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про розподіл сумісного майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 17.03.2015 р. було розірвано. Під час шлюбу було придбано майно, а саме: квартира [ADDRESS], яке підлягає поділу між ними. Просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частки спірної квартири, виділити йому у користування житлову кімнату на третьому поверсі площею 18.8 кв.м. та житлову кімнату площею 15,0 кв.м. на четвертому поверсі, а відповідачу житлову кімнату на четвертому поверсі площею 10.1 кв.м., житлову кімнату 14.7 кв.м., санвузол, коридор, кухню, сходи, балкон, лоджію не третьому поверсі, коридор, санвузол, комору, сходи, лоджію, балкон на четвертому поверсі залишити у сумісному користуванні. В подальшому у судовому засіданні 03.11.2015 р. зменшив позовні вимоги та просив поділити спірну квартиру між сторонами по ? частки визнавши за кожним право власності по ? частини спірної квартири за кожним. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, підтримали уточнені 03.11.2015 р. позовні вимоги. Зменшення позовних вимог обгрунтували тим, що таке зменшення буде враховувати інтереси іхніх с відповідачем дітей. Відповідач [PERSON] надала заяву (а.с.75-76) про розгляд справи за її відсутності визнав позов в частині поділу по 1/2 спірної квартири, приймала участь у розгляді справи через свого представника [PERSON] який визнав уточнені 03.11.2015 р. позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, в судовому засідані сторони визнали обставини, що спірна квартира набувалася не тільки за спільні кошти, але і за частину коштів які були виручені від продажу квартири по вул. Бахчиванжи в розмірі, що зазначено в договорі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно була присутня при укладенні угоди з продажу квартири, яка належала позивачу [PERSON] та покупки спірної квартири. Суд, вислухавши думку сторін, пояснення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з урахуванням вимог ст. 174 ЦПК України, оскільки визнаний відповідачем в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтва про шлюб І-НО № 131962 сторони перебували у шлюбі з 05 липня 2008 року, шлюб зареєстрований Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, за актовим записом № 182 (а.с. 10). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя №266/596/15-ц від 17.03.2015 року, яке набрало законної сили 28.03.2015року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 11). В період шлюбу позивач набув за договором купівлі-продажу квартири від 28.08.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] квартиру №10, що знаходиться у будинку №21 по вулиці Цибулько у місті Маріуполі Донецької області, яка складається з чотирьох жилих кімнат, загальною площею 106,5 кв.м., у тому числі жила 58,7 кв.м. За п.3 вказаного докговору продаж здійснено за ціною 220000 грн. (а.с. 13-14). Відповідно до ч.3\~ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.\~Як передбачено ч.1\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.\~\~\~\~\~\~ Згідно з\~ст.70, 71 СК України у разі розподілу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 28.08.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] - позивач продав квартиру №17, що знаходиться у будинку №15 по вулиці Бахчиванджи у місті Маріуполі Донецької області. За п.2.1 вказаного договору продаж здійснено за ціною 80000 грн. (а.с.15) Зазначена квартира належала позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2009р. (а.с.12). Згідно п.2, 3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, грошові кошти від продажу квартири по вулиці Бахчиванджи в сумі 80000 грн. є особистою приватною власністю позивача. В судовому засіданні сторони визнали обставину, що грошові кошти від продажу квартири по вулиці Бахчиванджи в сумі 80000 грн. було вкладено на купівлю спірної квартири. Тобто частка особистої приватної власності позивача в спірній квартирі складає 220000/80000=1/275, а частка сумісно набутої квартири 1/725. Також судом встановлено, що у сторін наявні малолітні діти Гліб 28.12.2012р.н., та Богдан [INFO] (а.с.21, 22), які проживають, як зазначив в судовому засіданні позивач в спірній квартирі разом із відповідачем. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про поділ спірної квартири з відступленням від засад рівності спільно набутої частки спірної квартири з мотивів урахування інтересів малолітніх дітей, суд вважає, що визнанння позовних вимог відповідачем в розмірі 1/2 частки квартири в цілому, забезпечує інтереси малолітніх дітей, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved