Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягувати з нього на свою користь на утримання їх повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до закінчення навчання - до 30.06.2019 року, мотивуючи тим, що син продовжує навчання у вузі та потребує матеріальної допомоги. Позивач у позовній заяві та додатково поданому клопотанні просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує. Вказане розцінюється судом як визнання позову. Перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. [PERSON], [INFO], є студентом Національного транспортного університету, факультету транспортного будівництва, денної форми навчання, 1 курсу, термін навчання - з 01.09.2015 року до 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою факультету транспортного будівництва Національного транспортного університету за № 05132 від 13.11.2015 року. Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дослідженням доказів судом встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання денної форми на факультеті транспортного будівництва Національного транспортного університету, в часі навчання проживає у м.Київ в гуртожитку та не спроможний сам себе утримувати. Доказів того, що відповідач немає змоги допомагати повнолітньому сину, який навчається, так як є непрацездатним і немає доходу, відповідач суду не надав. Навпаки відповідач має регулярний дохід, отримує пенсію, що стверджується довідкою УПФ в Житомирській області від 22.0.2016 року № 1196/03-21 про доходи за 2015 рік. З цієї довідки вбачається, що з доходу відповідача відраховувались аліменти в розмірі 1/4 його частини. А тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання, але не більше строку навчання, тобто до закінчення навчання 30.06.2019 року, як просить позивач. Позов в частині вимоги стягувати аліменти не менше 30% прожиткового мінімуму не підлягає задоволенню, оскільки мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина законом не встановлено. Відтак визнання позову відповідачем в цій частині не приймається судом як таке, що суперечить закону, Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved