Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, зазначивши, що 31.10.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 28.11.2000 року народився син [PERSON], а 15.02.2006 року син [PERSON], які проживають разом з позивачем. 08 серпня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. З 2014 року відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у звязку з чим позивач вимушена самостійно забезпечувати потреби синів, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач також шляхом телефонограми просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з урахуванням їх заяв суд розглянув справу за їх відсутності на підставі наданих доказів по справі та згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 204937, виданого 11.12.2000 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 056793, виданого 23.02.2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27.07.2011 року № 2-2454/2011, яке набрало законної сили 08.08.2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач позовні вимоги визнав, і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, та зважаючи на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.06.2016 року, до повноліття дітей. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved