Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що з відповідачем вони з 06.06.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також позивач зазначила, що дитина постійно хворіє і потребує домашнього догляду. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та просила стягнути з нього аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. з 01.12.2015 року до 16.06.2019 року, до виповнення дитині шести років. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що після припинення шлюбних відносин він продовжує проживати за однією адресою з позивачем та дитиною і в добровільному порядку надавав посильну матеріальну допомогу: купував дитині одежу, продукти харчування, тощо. За станом здоровя він офіційно не працює з листопада 2013 року. Проте, виконує разові доручення, консультаційні роботи і має дохід приблизно 1500,00-2000,00 грн. на місяць. Відповідач не заперечує сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 750,00 грн. Проти сплати аліментів на утримання позивача [PERSON] заперечує., оскільки дитині виповнилося три роки, вона відвідує дитячий садок, а позивач має змогу працювати. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Після розірвання шлюбу сторони проживають за однією адресою, але в них різний бюджет, відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але ця допомога не має постійного характеру. Зазначену обставину не заперечували сторони в судовому засіданні. Судом також встановлено, що після травмування відповідач з листопада 2013 року не працює за трудовим договором, виконує разові доручення, його місячний дохід складає від 1500,00 грн. до 2000,00 грн. У зв'язку з травмуванням відповідач продовжує лікування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що відповідач офіційного працевлаштування не має, враховуючи стан його здоровя і потребу у подальшому лікуванні, відсутність інших аліментних обовязків, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 750,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд критично ставиться до вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини з 01.12.2015 року. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем відповідно до статей 58,59 ЦПК України не надано доказів того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, а вона вживала заходів щодо їх одержання. Суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено в судовому засіданні, дитині сторін виповнилось на час розгляду справи судом чотири роки, тому законних підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача суд не вбачає. Суд критично ставиться до посилань позивача на те, що вона потребує утримання від колишнього чоловіка до досягнення дитиною шести років, оскільки дитина за лікарським висновком потребує домашнього догляду. Вимоги в цій частині позову не відповідають нормам діючого законодавства. За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 552,20 грн.

Outcome: partial