Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся через суд з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивував тим, що він є власником 1/2 частини зазначеної квартири, а інша 1/2 частина належить померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, тобто квартира знаходиться у спільній частковій власності двох осіб. Спадкоємців після її смерті не має, а тому позивач після смерті фактично вступив у володіння її часткою квартири так як продовжує проживати у квартирі і користуватися нею. Тобто, оскільки він впродовж більше 10 років користувався частиною померлої в квартирі і добросовісно її набув, просить суд визнати за ним право власності на іншу 1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити. Представник відповідача Снєгирьова С.О. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності покладається у вирішенні справи на розсуд суду. Суд, вислухавши позивача та його представника, свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню на підставі ст.ст. 344,346 ЦК України, п. 8 Перехідних положень ЦК України. За вимогами останніх, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності припиняється у разі смерті власника. Правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як убачається з матеріалів справи, позивач та померла є співвласниками квартири [ADDRESS]. Квартира належить співвласникам на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло(а.с.7). [PERSON] померла [INFO](а.с.27). Після її смерті відкрилася спадщина, але ніхто за її прийняттям не звертався, а спадкоємці невідомі. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] яка розповила, що вона знає [PERSON] з 1999 року. ЇЇ відомо, що він проживав в цій квартирі, ще задовго до 1999 року і на теперішній час продовжує проживати і сплачувати комунальні послуги. Ії також відомо, що спадкоємців більше не має. Свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] з 1964 року тому, що вони разом працювали. Йому відомо, що [PERSON] проживав в квартирі з жінкою, яка вже померла, по вулиці Будівельній. Також стверджував, що на теперішній час він також мешкає в цієї квартирі і сплачує комунальні послуги. Спадкоємців він не знає. В підтвердження того, що позивач після смерті [PERSON] володів та відкрито користувався зазначеним майном як власник і відкрито, добросовісно і безперервно продовжує користуватися зазначеним нерухомим майном по цей час, а саме на протязі більш ніж десяті років, надав суду договори на надання комунальних послуг і квитанції про сплату наданих послуг. За викладених обставин суд виходить з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю на 12 частку квартири за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved