Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до Державного підприємства «Одеська залізниця», третя особа : Черкаська міська рада про припинення права користування земельною ділянкою. В обґрунтування своїх вимог, вказує про те, що вона є власником будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про придбання арештованого майна з прилюдних торгів від 19.10.2001 року. З метою оформлення права користування земельною ділянкою вона звернулась до Черкаської міської ради, яка зобов»язала її вирішити питання оформлення земельної ділянки. На підставі вказаного рішення позивач звернулась до землевпорядної організації ТОВ «Геоземпроект». На даний час земельна ділянка обліковується за відповідачем. 15.12.2003 року уповноваженими представниками Одеської залізниці та начальник управління земельних ресурсів м. Черкаси підписали акт відповідно до якого для обслуговування будівлі за адресою [ADDRESS] відводу підлягає земельна ділянка площею 0,04 га. Для продовження оформлення земельної ділянки власнику нерухомого майна на якій розташоване майно необхідно отримати згоду попереднього землекористувача на вилучення земельної ділянки та встановлення меж земельної ділянки в натурі. Відповідач пропонує встановити сервітут, що не відповідає вимогам Земельного кодексу України та інтересам позивача. Просить припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 379 кв.м. по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та пояснили, що статус земельної ділянки згідно державного акту - землі державної власності. Цільове призначення - землі транспорту та зв»язку. З 2002 року введена нова форма державного акту та заборонено вносити записи до нього. А вразі необхідності внесення будь-яких змін потрібно розробляти нову технічну документацію. Згідно ЗУ «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 року №4442-VI Одеською залізницею проводяться заходи щодо реформування та створення статутного капіталу АТ «Українська залізниця», тому Одеською залізницею призупинено прийняття рішень стосовно відчуження майна та земельних ділянок залізниці, до особового розпорядження. Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні у вирішенні питання покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва АЕЕ №438704, зареєстроване в реєстрі за №4146 про придбання арештованого майна з прилюдних торгів від 19.10.2001 року. На даний час земельна ділянка обліковується за відповідачем, про що свідчить довідка №4942в КП «ЧООБТІ» від 03.07.2013 року. Відповідно до акту від 15.12.2003 року комісія встановила, що можливо передати власнику будинку для земель запасу Черкаської міської ради ділянку землі смуги відводу Одеської залізниці по ст. Черкаси площею 0,04 га під бувшими спорудами ДТВП «ОПАЛ» відділу робітничого постачання [ADDRESS], придбаного згідно свідоцтва №АЕЕ №438704. Відстань від головної колії 36 метрів, на даній дільниці залізничні комунікації. Технічні умови скласти з ЄЧ-2, СМЄУ-5, ШЧ-5. На підставі вказаного рішення позивач звернулась до землевпорядної організації ТОВ «Геоземпроект». Актом визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі від 03.07.2013 року були визначені в натурі межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON], розташована за адресою [ADDRESS], яка має загальну площу 379 кв.м. та п?ять кутів повороту. Межі земельної ділянки проходять т.1-1 - по металевій огорожі. 15.12.2003 року уповноваженими представниками Одеської залізниці та начальник управління земельних ресурсів м. Черкаси підписали акт відповідно до якого для обслуговування будівлі за адресою [ADDRESS] відводу підлягає земельна ділянка площею 0,04 га. Для продовження оформлення земельної ділянки власнику нерухомого майна на якій розташоване майно необхідно отримати згоду попереднього землекористувача на вилучення земельної ділянки та встановлення меж земельної ділянки в натурі. Листом ДП «Одеська залізниця» від 23.12.2013 року позивачці було відмовлено в вилученні земельної ділянки та запропоновано, з метою мирного врегулювання питання, укласти договір про встановлення земельного сервітуту. Зазначена земельна ділянка знаходиться в межах смуги відведення у постійному користуванні Одеської залізниці і надана залізниці відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України на підставі державного акту на право постійного користування землею від 16.02.2004 року І-ЧР №001312. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 року №318-р, на даний час призупинено погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватись відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам (залізницям) суб?єктами управління об?єктами державної власності. Так, відповідно до Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, держава забезпечує захист прав усіх суб»єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб»єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право, зокрема, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 41 Конституції ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 177, 181, 324, гл. 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об»єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Земельні відносини, суб»єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об»єктами- землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю ( ст.1 ЦК, ст. ст.2, 5 ЗК України.) Відповідно до ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. В Україні згідно з вимогами статті 78 ЗК земля може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Положеннями статті 142 цього Кодексу встановлено порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача, за яким останній повинен надати власнику земельної ділянки відповідну заяву, на підставі якої власник приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Згідно вимог ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу земельні ділянки, які знаходяться у власності або в користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність або користування за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності або користування ними в порядку, визначеному законом. Міністерство інфраструктури України та ДП «Одеська залізниця» не надавали згоду на вилучення даної земельної ділянки. Як встановлено в судовому засіданні, дана земельна ділянка розташована у смузі відведення Одеської залізниці та є землею залізничного транспорту і необхідна для забезпечення безпеки руху поїздів. Також , на даній земельній ділянці знаходяться залізничні комунікації, а саме: водопровід, магістральний кабель, кабель електроосвітлення 0,4 кВТ, які необхідні для обслуговування та організації роботи залізниці. Таким чином, відмова відповідачів на вилучення даної земельної ділянки є правомірною. Суд критично оцінює акт від 15.12.2003 року на предмет передачі земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні , оскільки даний акт хоч і підписаний представником Одеської залізниці, але погодження начальника Шевченківської дирекції залізничних перевезень відсутнє. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд не вбачає підстав для вилучення земельної ділянки у відповідача, а тому доводи позивача є необґрунтованими. Посилання позивача на ст.. 141 п.е ЗК України, якою передбачено набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, а тому позивач має право ставити вимогу про припинення права користування земельною ділянкою на якій розташована будівля, суд вважає також безпідставними , так як будівля позивачем придбана з прилюдних торгів в 2001 році, а норма закону, на яку посилається позивач прийнята в листопаді 2009 року.

Outcome: dismissed