Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04.06.1998 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №78. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси і проживають вони окремо більше одинадцяти років. У сторін різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, внаслідок чого позивач не має можливості розірвати шлюб через органи РАЦС. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Приймаючи міри до примирення подружжя, за клопотанням відповідача судом було надано сторонам строк для примирення загальною тривалістю 1 місяць. Ухвалою суду від 10.12.2021 р. провадження по справі було відновлено після закінчення строку для примирення та призначено до судового засідання на 10.12.2021 р. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але надала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі, заперечувала проти примирення з відповідачем, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, змінивши прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, надавши заяву в якій просив перенести судове засідання, наполягав на наданні можливості примирення з позивачкою. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб [NUMBER] , зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя, 04.06.1998 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 78 (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з позовної заяви, позивач з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть більше 10 років. Слід зазначити, що судом приймалися міри для збереження сім`ї, проте а ні позивач, а ні відповідач не надали суду доказів на підтвердження, що ними за час відведений для примирення здійснювалися дії, направлені на збереження сім`ї та навпаки позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, підстави для надання строку для примирення сторін відсутні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Відповідачем не надано доказів на підтвердження здійснення дієвих заходів спрямованих на примирення сторін, безпідставно просив відкласти розгляд справи, що має ознаки умисного затягування судового розгляду шляхом зловживання своїми процесуальними правами. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вирішуючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу тому повинен бути розірваний. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружині змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Згідно частини 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved