Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 04.09.1993 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби м. Дніпропетровська, актовий запис № 565. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини з відповідачем були припинені з серпня 2014 року, вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.06.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04 вересня 1993 року, виданого Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, 04 вересня 1993 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 565. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. З Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що спільне життя сторін не склалося, вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, не живуть однією сім`єю, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому розриває їхній шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved