Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 25.10.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції, актовий запис № 149. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2018 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, позивач вважає, що примирення є не можливим. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.01.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання. Позивачем до суду подана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачем, до суду подана заява про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, однак не згоден з зазначеними позивачем причинами щодо розірвання шлюбу, вважає що причиною розірвання шлюбу є те, що в 2018 році внаслідок хвороби він став інвалідом першої групи, у зв`язку з чим прикований до ліжка та догляд за ним здійснює його матір та брат. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що з 25.10.2008 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції, актовий запис № 149, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей . Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, про що зазначив в поданій ним заяві. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи вищевказані обставини суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved