Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

позивач звернулась до відповідача з позовом про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на те, що її тітка [PERSON], 20 серпня 1986 року склала заповіт , яким на випадок своєї смерті будинок [ADDRESS], речі домашнього побуту, грошовий внесок з процентами, який знаходиться в ощадному банку № 2867/06 м. Лисичанська, рахунок № [NUMBER] заповідала Їй, [PERSON]. Після смерті тітки [PERSON], померлої [INFO] року, вона частково виконала заповіт, оформивши право власності на грошовий внесок. Щодо будинку, свідоцтво про спадщину на будинок нею не було оформлено. В теперішній час вона бажала б скористатися своїм правом спадкоємця та оформити право на ? частину будинку, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв»язку з неможливістю отримати матеріали спадкової справи з Луганського обласного державного архіву. Тому просила визнати за нею право на спадщину за заповітом на ? частину будинку [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з»явилась, подала до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимогу у повному обсязі, справу розглядати без її участі. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позову, у судове засідання не з»явилась , просила розглядати праву без її участі, про що подала суду відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України справо на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року померла тітка позивачки [PERSON], [INFO], яка постійно проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою [ADDRESS]. На користь позивачки померла залишила заповіт, посвідчений Лисичанською державною нотаріальною конторою 20.08.1986 року, реєстр № 1-3811 на ? частину житлового будинку, грошові вклади та предмети домашньої обстановки. ( а.с. 5-6) Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 39018292 від 27.11. 2014 року вбачається, що на майно померлої [PERSON] Лисичанською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 1010 від 21.11.1990 року та у позовній заяві позивач посилається на те, нею було одержано свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади, також те, що місце зберігання спадкової справи Луганський обласний архів державний нотаріальний архів ( а.с.7-8) На цій підставі позивачці приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку, оскільки в даний час нотаріальний архів перебуває поза межами юрисдикції Луганської області ( а.с.9). Із копії довідки БТІ № 367 від 30.04.2014 року вбачається, що за архівними даними Лисичанського КП БТІ станом на 01.10.2013 року право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS], зареєстрована ? частка за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Верхнянською ДНК 27.04.1956 року р-р № 1226 та ? частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Лисичанською ДНК 02.11.1993 року р-р № 106624( а.с.12) Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved