Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування своєю власністю, а саме житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]; позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за вказаною адресою, шляхом зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 1998 року (а.с. 17). Окрім позивача у спірній квартирі зареєстровані син позивача - [PERSON] та її колишній чоловік - [PERSON] Відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з квітня 2011 року, що підтверджується відповідним актом від 12.06.2017р., складеним в присутності сусідів (а.с. 13). Позивач не чинив ніяких перешкод для проживання відповідача в зазначеній квартирі. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені, оскільки наявність прописаного у приміщенні колишнього чоловіка заважає їй оформити субсидію. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд виходить з того, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення про зняття з реєстрації приймається уповноваженими посадовими особами органів реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Оскільки позивач не звертався до органів реєстрації, а також орган реєстрації не є відповідачем у цій справі, суд вважає вимогу про зняття відповідача з реєстрації передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial