Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, посилається на заподіяння матеріальних збитків майну позивача внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, який 08.06.2016 року керуючи автомобілем ДАФ д.н.з [NUMBER] з напівпричепом Сонст д.н.з. [NUMBER] по вул. Богатирській в м. Києві не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував працівник підприємства ДП «ЛІАЦ» [PERSON] Транспортний засіб Тайота, д/н [NUMBER] належить позивачеві, як правонаступнику ДП «Український лісогосподарський центр консалтингу та логістики «Укралісконсалтинг» на підставі технічного паспорту. Внаслідок зіткнення автомобіль Тайота отримав істотні механічні пошкодження та потребував значного відновлювального ремонту. Згідно автотоварознавчого дослідження з оцінки автотранспорту, проведеного СПД [PERSON] було визначено оціночну вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу Тайота, який становить 32 566.00 грн. Вартість витрат на проведення дослідження складає 1 000.00 грн. Надалі, задля проведення відновлювальних робіт, позивач був вимушений звернутися за відповідними послугами до станції технічного обслуговування, при цьому фактична вартість на ремонт автомобіля склала 52 812.00 грн., з урахуванням ПДВ 20% - 8 802.00 грн., зазначені кошти сплачені були в повному обсязі. Крім того, у відповідності до інформації, яка міститься на офіційному сайті МТСБУ станом на 08.06.2016 року автомобіль [NUMBER] яким керував відповідач діючим полісом ОСАГО забезпечений не був. Тому, позивач просив стягнути з відповідача на користь ДП «ЛІАЦ»грошові кошти в розмірі 53 812.00 грн. завданої матеріальної шкоди, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 600.00 грн. У судовому засіданні представник позивача вищезазначені позовні вимоги підтримав і просив про їх задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав, що викладені в письмових запереченнях. Представник третьої особи ПАТ СК «СКАЙД» в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Вислухавши пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. 08.06.2016 року відповідач [PERSON] керуючи автомобілем ДАФ д.н.з [NUMBER] з напівпричепом Сонст д.н.з. [NUMBER] по вул. Богатирській в м. Києві не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував працівник підприємства ДП «ЛІАЦ» [PERSON] Транспортний засіб Тайота, д/н [NUMBER] належить позивачеві, як правонаступнику ДП «Український лісогосподарський центр консалтингу та логістики «Укралісконсалтинг» на підставі технічного паспорту. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04.08.2016 оку відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Внаслідок зіткнення автомобіль Тайота отримав істотні механічні пошкодження та потребував значного відновлювального ремонту. Згідно авто товарознавчого дослідження з оцінки автотранспорту, проведеного СПД [PERSON] було визначено оціночну вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу Тайота, який становить 32 566.00 грн. Вартість витрат на проведення дослідження складає 1 000.00 грн. Надалі, задля проведення відновлювальних робіт, позивач був вимушений звернутися за відповідними послугами до станції технічного обслуговування, при цьому фактична вартість на ремонт автомобіля склала 52 812.00 грн., з урахуванням ПДВ 20% - 8 802.00 грн., зазначені кошти сплачені були в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень з відмітками банківської установи де відкритий розрахунковий рахунок ДП «ЛІАЦ». Крім того, у відповідності до інформації, яка міститься на офіційному сайті МТСБУ станом на 08.06.2016 року автомобіль [NUMBER], яким керував відповідач діючим полісом ОСАГО забезпечений не був. Тому, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ДП «ЛІАЦ»грошові кошти в розмірі 53 812.00 грн. завданої матеріальної шкоди, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 600.00 грн. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 36.2 і п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У відповідності до положень ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За приписами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що його довіритель є неналежним відповідачем по справі і в даному випадку повинна відповідати страхова компанія ПАТ СК «СКАЙД». З урахуванням приписів ст.ст. 11, 22,599, 1166-1168 ЦК України, факт завдання особі шкоди, якщо ця особа не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов»язане з виконанням цими особами обов»язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов»язання. Воно виникає з факту завдання шкоди і припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. За правилами ст.ст. 1167, 1187-1188 ЦК України, якщо деліктне зобов»язання виникло із факту нанесення шкоди внаслідок ДТП, кредиторами можуть бути особи чиїх законних прав це стосується. Зазначені особи, як кредитори мають право вимагати від боржника відшкодування шкоди, завданої нанесеними збитками. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов»язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров»я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи. До відносин, що випливають із обов»язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов»язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно з спеціальним Законом України від 02.07.2004 року №1961-ІУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Метою здійснення обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-ІУ визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.Об»єктом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов»язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров»ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю, та/або майну потерпілого. З огляду на викладене вище, сторонами договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. В судовому засіданні було встановлено, що ні відповідачем ні будь-якою іншою особою шкода, завдана внаслідок ДТП відшкодована не була. Станом на 23.05.2017 року позивачеві достовірно не відомо, чи був забезпечений автомобіль ДАФ полісом ОСЦПВ, чи має відповідач відповідний укладений із страховиком договір та чи виконав відповідач, як водій ТЗ, що причетний до такої ДТП свій обов»язок визначений ст. 33 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідності до п. 33.1.4 де зазначено, що невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, водій причетний до ДТП, має письмово надати страховику, з яким укладеного договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Представником відповідача до суду не було надано жодного документу на підтвердження вказаних вище обставин. Відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази надані позивачем обґрунтовані ним в судовому засіданні та доведені. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи все вищевикладене суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки представником позивача було надано належні докази на підтвердження таких вимог позову. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про своєчасну виплату страхового відшкодування представник відповідача суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог і які складаються з витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved