Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті [PERSON] успадкувала 1/2 частину майна, належного [PERSON] майна. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті будинок успадкував [PERSON]. Оскільки позивач проживав по сусідству з [PERSON], був її далеким родичем, то допомагав їй по господарству, а після її смерті за пропозицією [PERSON] перейшов проживати в будинок [ADDRESS]. Також [PERSON] передав йому всі документи на будинок і після того часу до будинку не приїжджав. Вважає, що користується будинком відкрито, добросовісно та безперервно, просить суд, в зв'язку із виниклими обставинами визнати за ним право власності на майно: житловий будинок, що заходиться в [ADDRESS] за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений згідно чинного законодавства, а тому, суд ухвалив, за згодою позивача, що справу слід розглядати у його відсутності, заочно згідно ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках згідно свідоцтва про право власності від 30.01.1951 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті [PERSON] успадкувала 1/2 частину майна, належного [PERSON] майна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № Д-103. Після її смерті будинок успадкував [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.1992 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає родину позивача давно, оскільки є їх далекою родичкою. По сусідству з родиною [PERSON] проживала [PERSON]. [PERSON] за нею дивилися, доглядали, оскільки вона була похилого віку. [PERSON] проживав фактично з нею у будинку. Їй відомо, що [PERSON] говорила, що її будинок залишиться після смерті [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що живе з родиною [PERSON] по сусідству по вул.. Галечко. [PERSON] доглядав сусідку, яка проживала по [ADDRESS], там і проживає на сьогоднішній день. Ствердила, що [PERSON] проживає в будинку № 9 з 90-их років. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. (ст. 344 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. На підставі ст.ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved