Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з серпня 2011 року відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації, виїхав за кордон і більше не повертався. Таким чином, з 2011 року відповідач взагалі не проживає в квартирі, де він зареєстрований. При цьому позивачка постійно проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] , самостійно утримує квартиру, сплачує житлово-комунальні платежі. Відповідач участі у витратах не приймає, квартирою не цікавиться. Реєстрація місця проживання відповідача у даній квартирі призводить до нарахування додаткових комунальних платежів (за гарячу та холодну воду, каналізацію, газ). Також позивач не може внаслідок відсутності відповідача реалізувати своє право на приватизацію даного житла та набути його у власність. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку про виклик до суду та копії відповідних документів. Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, де просила розглядати справу за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, про що надала відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, а представник позивачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира не приватизована. Позивачка мешкає у вказаній квартирі на підставі ордеру ( рішення РІК № 820 від 09.11.2011 року. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 11 вересня 2017 року № 2135 у вказаній квартирі зареєстрована крім неї [PERSON] та [PERSON] \~ - її сини. Відповідно до довідки, виданої Шевченківським районним військовим комісаріатом від 31 серпня 2017 року № 4\\94 [PERSON] \~ виключений з військового обліку, так як він прийняв громадянство іншої держави. Крім того до справи додано\~ нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , який не заперечує проти позовних вимог, щодо визнання його таким, що втратив право користування вказаною житловою\~ площею. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Відповідно до ст.6 Житлового кодексу УРСР житлове приміщення надається наймачу та членам його сім`ї для постійного в ньому проживання, тобто для використання його за цільовим призначенням (задоволення своїх потреб та розпорядження ним у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях або використовується не за призначенням, збереження за відсутньою особою права користування таким житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. За ст. 9 Житлового кодексу УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2011 року по даний час, будь-яким чином вказаним жилим приміщенням не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує, при цьому не було внесено зміни в його\~ адресну реєстрацію. За ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця\~ проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. За Правовими позиціями Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) від 26.05.2001 р сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням, так і для відмови в цьому. Відповідач [PERSON] не користується своєю житловою площею багато років, що призводить до виникнення у позивача додаткових витрат у вигляді нарахувань за комунальні послуги та не дає їм можливості реалізувати свої права на приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Так, за ч.2 ст.8 вказаного Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. У зв`язку із викладеним постійна відсутність особи, яка зареєстрована за даною адресою, не дає змоги іншим повнолітнім членам сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі, використати свої права на отримання житлового приміщення у спільну сумісну або часткову власність. За ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що він не проживає за місцем реєстрації з поважних причин. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 9,156 ЖК України,

Outcome: approved