Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом посилаючись на те, що 29.03.06, 04.05.12, 04.12.12 та 23.06.14 між ним та відповідачем були укладені договори оренди належних йому на праві власності земельних ділянок, розташованих на території Ромашківської сільської ради відповідно площами 3,3421 га, 3,3800 га, 3,3323 га та 3,3441 га, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва. Актами прийому-передачі вказані земельні ділянки передані в строкове користування. Згідно договорів за користування земельними ділянками орендар повинен вносити орендну плату у грошовій, натуральною та відробітковою формах по бажанню орендодавця в розмірі 3,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції. Так як в державі склалась надзвичайно складна соціально-економічна ситуація, відсутність роботи у позивача, збільшення вартості комунальних послуг та навчання доньки на платній основі, він звернувся із листом до керівника СТОВ «Росія» - орендатора з проханням зменшити строк оренди належних йому земельних ділянок до 2-х років з дня укладення нової угоди та підвищення розміру орендної плати та надав зразки додаткової угоди. Листом орендар відмовив йому у задоволенні заяви. Так як як відбулися істотні зміни з часу укладання договорів, що випливає із ст.652 ЦК України, просить розірвати договори оренди належних йому земельних ділянок. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що претензій до відповідача з питань виконання умов договору немає, плату за оренду той виплачує своєчасно, але в зв»язку із істотними змінами в соціально-економічному житті держави та особисто позивача, що у відповідності до ст.652 ЦК України є підставою для зміни умов договору і відповідач відмовляється вносити зміни в договора оренди, просить суд розірвати договора оренди, укладені між сторонами. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що між сторонами укладені договора оренди належних позивачу земельних ділянок. Згідно умов договору за оренду землі сплачується орендна плата в розмірі, визначеному в договорах, а саме 3,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки із врахуванням індексу інфляції. Тому позивач кожного року отримує іншу суму, що видно із довідок, наданих відповідачем. Наприклад, плата за оренду у 2012 році становила 3295 грн., а у 2015 році 8108 грн., у 2016 році ще більше. Вважає, що зміни в соціально-економічному житті держави та особисто позивача не є істотними, що передбачені ч.2 ст.652 ЦК України і не є підставою для розірвання договорів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні встановлено, що 29.03.06, 04.05.12, 04.12.12 та 23.06.14 між позивачем та відповідачем були укладені договори оренди належних позивачу на праві Державних актів земельних ділянок, розташованих на території Ромашківської сільської ради відповідно площами 3,3421 га, 3,3800 га, 3,3323 га та 3,3441 га, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва. Актами прийому-передачі вказані земельні ділянки передані в строкове користування. Згідно договорів за користування земельними ділянками орендар повинен вносити орендну плату у грошовій, натуральною та відробітковою формах по бажанню орендодавця в розмірі 3,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції. Так як в державі скалалась надзвичайно складна соціально-економічна ситуація, відсутність роботи у позивача, збільшення вартості комунальних послуг та навчання доньки на платній основі, він звернувся із листом до керівника СТОВ «Росія» - орендатора з проханням зменшити строк оренди належних йому земельних ділянок до 2-х років з дня укладення нової угоди та підвищення розміру орендної плати та надав зразки додаткової угоди. Листом орендар відмовив йому у задоволенні заяви. Так як як відбулися істотні зміни з часу укладання договорів, що випливає із ст.652 ЦК України, позивач просить суд розірвати договори оренди належних йому земельних ділянок. У відповідності до ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, а у відповідності до ч.2 вказаної статті за рішенням суду. У позові позивач посилається на зміну соціально-економічної ситуації, яка склалася в державі в зв»язку з проведення АТО та із зміною в особистому житті позивача - відсутність роботи, навчання дочки за контрактом, збільнення плати за комунальні послуги та збільшення інфляції, що підтверджено наданими суду документами. Суд вважає, що вказні істотні зміни соціально-економічної ситуації та в особистому житті позивача ніяким чином не вплинули на умови укланення договорів та їх виконання, так як сторони при укладенні договорів були поставлені в однакові умови проведення АТО, збільшення інфляції, тощо. Тому суд вважає, що ні одна із умов, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України, при якій можливо розірвання договору судом, вказаних в позові підстав не стосується. Для вказаних умов є спеціальний Закон, невиконання якого є підставою для розірвання договору, а саме Закон України «Про оренду землі», згідно ст. 32 якого «На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки». Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, претензій з питань виконання договорів у позивача до відповідача немає, а ставилася вимога про укладення нових договорів із зменшенням терміну оренди до 2-х років і збільшення орендної плати до 20 тис. грн. по кожному договору. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визнано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ст.5Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Статтею 6 даного Закону визначено право оренди землі, згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Поняття договору оренди землі вказано в ст.13 Закону - Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Однією із істотних умов оренди, передбачених ст.15 Закону, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Ст.21 - Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди Аналогічні умови оренди вказані в договорах оренди землі, укладених між сторонами. Орендар сплачує, що підтверджено наданими суду довідками, орендну плату з врахуванням індексу інфляції - плата за оренду у 2012 році становила 3295 грн., а у 2015 році 8108 грн.. На думку суду зміна в соціально-економічному житті держави чи в особистому житті позивача не є підставою для розірвання договору оренди, а є підставою для подання позову про збільшення орендної плати в більшому розмірі чи внесення змін в договір оренди в частині зміни суми орендної плати. Так як позивач не ставить перед судом вказаної вимоги, суд залишає її поза увагою. Суд задовольняє клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат відповідача з позивача, так як суду наданий договір про надання правової допомоги, фіскальний чек про перерахунок коштів представнику відповідача та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, що узгоджується із ст.88 ЦПК України, так як відповідач сплатив певні кошти за надання йому правової допомоги в судовому засіданні.

Outcome: approved