Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у виді 2/3 частин жилого будинку по [ADDRESS]. Вказане спадкове майно успадкував його син - батько позивача [PERSON], який 28.05.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, однак за життя не зареєстрував своє право власності на нього та [INFO] року помер. Вона як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після смерті батька, звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності померлого на дане майно. Її брат [PERSON], який являється також спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON], із заявою про прийняття спадини не звертався, спадщину фактично не приймав, інших осіб, які б мали право на спадкування за законом або заповітом після смерті батька та заявили про свої спадкові права згідно чинного законодавства немає. За наведених обставин, просить визнати за нею право власності на 2/3 частин вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, оскільки в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо. В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила обставин, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого 17.08.2009 року Центральним відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS], який належав останньому на підставі договору про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Шепетівською державною нотаріальною конторою 02.11.1953 року. 28.05.2010 року його син - [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частин вищевказаного будинку, з яких від 1/3 частини відмовилась дочка померлого - [PERSON] та ще від 1/3 частини - дружина [PERSON] Однак своє право власності на дане спадкове майно він не зареєстрував. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, яка діяла на час отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 2010 року, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином [PERSON], отримавши 28 травня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом, не зареєструвавши таке право в органі державної реєстрації нерухомого майна, юридично не став його власником, що можна прирівняти до відсутності у нього правовстановлюючого документа на належне йому фактично майно. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Спадкоємцем першої черги після його смерті є дочка, дошлюбне прізвище якої [PERSON], [INFO], яка після одруження 18.11.1995 року змінила прізвище на - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.03.1976 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.11.1995 року. Згідно даних свідоцтв про право на спадщину за законом від 26.05.2015 року, [PERSON] отримала в спадок 1/3 частину житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями [ADDRESS] та три вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. З довідки завідувача Шепетівської міської державної нотаріальної контори від 31.07.2015 року за № 1025/01-16 слідує, що [PERSON] неможливо видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] ще на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS], оскільки він не зареєстрував свідоцтво про право на спадщину за законом у реєстрі прав власності на нерухоме майно, отримане після смерті батька [PERSON], який помер 17.08.2009 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином позивач, як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька [PERSON] позбавлена можливості оформити спадщину на належний йому будинок із-за відсутності реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом в органі реєстрації нерухомого майна, тому її право підлягає захисту в судовому порядку. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд знаходить, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до задоволення.

Outcome: approved