Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 529940,00 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2016 року залучено у якості співвідповідача по даній справі [PERSON] (а.с. 26). Враховуючи викладене, позивачем подано до суду позовну заяву, в якій позовні вимоги викладені наступним чином: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 529940,00 грн. (а.с. 30-31). На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між нею та [PERSON] 15.11.2011 року укладено договір позики. Відповідно до вказаного договору [PERSON] було передано [PERSON] 20000,00 дол. США для придбання квартири [ADDRESS]. Відповідач в свою чергу зобов'язався повернути суму позики на першу вимогу позивача за курсом НБУ на момент повернення коштів. Факт передачі коштів відповідачу підтверджується розпискою від 15.11.2011 року. Станом на 09.03.2016 року позика [PERSON] не повернута, в зв'язку з чим [PERSON] змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримувала та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представники відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечили та просили відмовити в позовних вимогах до [PERSON], про що надали письмові заперечення. В обґрунтування заперечень зазначено, що невиконання позичальником зобов'язань за договором позики є підставою для стягнення саме з нього суми боргу. Договором позики не покладається обов'язок виконання на дружину позичальника. Крім того, вказаний договір укладено [PERSON] без згоди дружини та не в інтересах сім'ї. Відтак позовні вимоги до [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є колишнім власником квартири [ADDRESS]. Кошти в сумі 20000,00 дол. США за продаж квартири вона отримала від [PERSON]. З приводу договору позики від 15.11.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] свідку нічого невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про позичену в 2011 році суму коштів в розмірі 20000 дол. США для купівлі квартири для сім»ї [PERSON]. [PERSON] писав розписку в машині в присутності [PERSON], в той час як позивач перебувала в нотаріальній конторі. [PERSON] про розписку нічого не знала, проте хто давав гроші їй було відомо. В квартиру відповідачі заселилися не одразу, майже рік вона пустувала. Кошти віддавала при покупці квартири [PERSON]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є донькою [PERSON] Свідку відомо, що квартиру [ADDRESS] [PERSON] купувала для брата. Позивач віддала за покупку квартири 19800 дол. США, проте кому належить вказана сума коштів свідку невідомо. Під час передачі коштів були присутні [PERSON] разом зі своїм чоловіком та матір'ю [PERSON], а також [PERSON]. З приводу розписки свідку нічого невідомо. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк зазначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 15.11.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей. На підтвердження факту отримання грошей від [PERSON] [PERSON] 15.11.2011 р. написав розписку (а.с. 74). Відповідно до умов вищевказаної розписки [PERSON] отримав від [PERSON] у борг кошти в сумі 20000 дол. США на придбання квартири [ADDRESS]. Кошти позичальник зобов'язався повернути в сумі 20000 дол. США за першою вимогою позичальника по курсу на день повернення позики. 06.02.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] вимогу про повернення коштів (а.с. 7), в якій остання просила повернути суму коштів в розмірі 20000 дол. США за курсом НБУ на момент повернення в тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги (а.с. 7). У визначений договором строк відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав, що є підставою для стягнення з нього суми боргу та задоволення позову. Разом з тим, з обґрунтуванням позову в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] боргу за договором позики суд погодитись не може. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У відповідності з вимогами ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок виникає у випадках встановлених договором або законом. В судовому засіданні, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача пояснила, що на час отримання позики відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, гроші, одержані за договором позики, використані в інтересах сім'ї, тому відповідачі повинні нести солідарний обов'язок по їх поверненню. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. [PERSON] 09.07.2016 року змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 88). За договором позики [PERSON] взяв у борг у позивача 20000 дол. США на придбання квартири [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2011 року, укладеного між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем), посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2995, продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 35106,00 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання договору (а.с. 89-90). Водночас в матеріалах справи міститься розписка від 15.11.2011 року, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] отримано від [PERSON] в рахунок вартості квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2011 року кошти в сумі 20000 дол. США (а.с. 76). Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Таким чином, розписку про отримання [PERSON] суми коштів у розмірі 20000 дол. США в рахунок оплати вартості квартири суд оцінює критично, оскільки єдиним належним доказом щодо вартості квартири є нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 15.11.2011 року, який ніким не оспорювався та в силу ст. 204 ЦК України є дійсним. Будь-яких інших доказів витрачання отриманих [PERSON] коштів за договором позики в інтересах сім'ї стороною позивача не надано. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не отримував у своєї колишньої дружини згоду на укладення договору позики, хоча даний договір виходить за межі дрібного побутового. На спростування зазначених обставин представником відповідача [PERSON] ніяких достовірних та об'єктивних доказів не надано. Поясненням свідків судом не приймаються, оскільки вони суперечать договору купівлі-продажу від 15.11.2011 року, який є єдиним доказом, що підтверджує ціну за якою було продано квартиру [ADDRESS]. Крім того, з показів свідків вбачається, що кошти в сумі 20000 дол. США були передані [PERSON] позивачем, в той час як зі змісту вищевказаного договору вбачається, що покупцем квартири є [PERSON]. Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що доказів на підтвердження укладення договору позики в інтересах сім'ї та використання отриманого за договором позики в інтересах сім'ї не надано. Та обставина, що боргові зобов'язання у [PERSON] перед позивачем виникли в період шлюбу з [PERSON] сама по собі не може бути підставою для стягнення ? частини боргу з відповідача [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково в частині стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 5299,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial