Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом на тій підставі, що 16 серпня 2013 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між нами припинені, проживаємо окремо, спільного господарства не ведемо. Через відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважаю неможливим. Я та Відповідач намагалися говорити один з одним про наші особисті сімейні проблеми та ніяких результатів це не дало. В результаті розмов позивач прийшла до висновку, що розлучення - це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю спільної дитини. Тим більше той факт, що Відповідач тривалий час проживає окремо і не намагається підтримувати сімейні стосунки означає, що він сам особисто вирішив розірвати з позивачем будь-які відносини. З підстав наведених вище, збереження сімї і подальше спільне проживання з Відповідачем є неможливим. Позивач змушена сама утримувати та виховувати малолітнього сина, одночасно працювати за для матеріального забезпечення себе та спільної дитини. Позивач отримує заробітну плату, але її недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання неповнолітнього сина. На утримання спільної дитини позивач бажає стягувати з відповідача аліменти щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Оскільки щомісяця необхідно витрачати кошти на оздоровлення, ліки, харчування та одяг. Позивач хоче забезпечити спільній дитині нормальний розвиток, і не хоче, щоб взаємовідносини вплинули на матеріальне забезпечення дитини. Сподівається, що Відповідач теж зрозуміє це і захоче забезпечити своєму сину гарне і достойне дитинство. Адже дитина не повинна страждати від непорозумінь, які виникають між батьками. Крім того, звертає увагу суд на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. З огляду на викладене просить задовольнити позов. Позивач у судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій вказала позов розглядати без її присутності, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень. (а.с. 20-21). Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи. Клопотань чи заяв від нього не надходило. (а.с. 15,19). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 195886 від 16 серпня 2013 року, актовий запис № 21, було зареєстровано шлюб між сторонами. (а.с. 7). Згідно зі свідоцтва про народження серії І-ЖД № 360271, 21 серпня 2013 року у сторін народився син [PERSON], актовий запис № 7942, батьками якого є сторони по справі. (а.с. 6). Згідно із\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступне. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду (ч. 3 ст. 181 СК України) аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінімальний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але аліменти не можуть бути менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачено в ч. 2 ст. 182 СК України. Виходячи з обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитини повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з\~відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved