Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернулась в суд з вищевказаним позовом до [PERSON] в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем розірвано. На підставі рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 08 червня 2011 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини. Вона тривалий час проживає окремо від відповідача, останній матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, має значну заборгованість із сплати аліментів, участі у вихованні дитини не приймає, перебуває у розшуку. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав необхідно їй для того, щоб мала змогу отримувати без дозволу батька довідки з певних установ, які будуть необхідні для влаштування доньки до школи, проходження медичного огляду, зміни місця реєстрації доньки, можливості останньої подорожувати з матір?ю без дозволу батька. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що донька батька зовсім не знає, після розірвання шлюбу відповідач участі в житті дитини не приймає, не виконує свої батьківські обов?язки, де він знаходиться їй не відомо. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача підтримала позову заяву та викладені в ній обставини. Пояснила, що сторонни мешкають окремо, відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, ухиляється від сплати аліментів, участі у вихованні доньки не приймає, тривалий час донькою не цікавиться, перебуває в розшуку, зв?язку з ним немає. Дитина творча, є необхідність виїзду її за кордон, що без згоди батька не можливо. Просить позов задовольнити. Просить не враховувати рішення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, шляхом оголошення на офіційному сайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи - виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу як Орган опіки та піклування в судовому засіданні пояснив, що оскільки відповідач на території Інгулецького району м. Кривого Рогу не проживає та не зареєстрований, встановити його винну поведінку та ставлення до виконання батьківських обов?язків не можливо, тому виконкомом Інгулецької районної у місті ради прийнято рішення вважати недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношення малолітньої доньки [PERSON] . На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою від 09 листопада 2020 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради як орган опіки та піклування. На підставі ухвали суду від 12 січня 2021 року останню виключено з числа третіх осіб. Ухвалою від 11 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті та задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Вислухав позивача та її представника, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивач разом з донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2013 року [PERSON] оголошено у розшук як боржника по аліментам (а.с.6). Відповідач не значиться як такий, що має реєстрацію на території Інгулецького району м. Кривого Рогу (а.с.15). Із характеристики малолітньої [PERSON] від 04 березня 2021 року за місцем навчання в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №102 Криворізької міської ради, видно, що дитина бере активну участь у громадському житті школи і классу, учасниці всеукраїнських олімпіад, інтелектуальних конкурсів. Дівчинка виховується у неповній сім?ї, мати підтримує зв`язок із класним керівником, цікавиться навчання дитини, докладає зусиль до її виховання. Батько з сім?єю не проживає. До классного керівника з питаннь навчання та виховання доньки не звертався (а.с.73). Із копій фотокарток видно, що дитина є учасницею гурту з танців, займається вокалом, має нагороди (а.с.74-77). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Інгулецької районної в місті ради від 17 лютого 2021 року № 58, під час розгляду питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав було встановлено, що станній на території Інгулецького району м. Кривого Рогу не зареєстрований та не проживає, тому не має можливості встановити його винну поведінку, тобто стан виконання або не виконання ним своїх батьківських обов`язків та можливість зміни його ставлення до виконання цих обов`язків. Тому виконавчий комітет Інгулецької районної в місті ради вирішив: вважати недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.67). Неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що вона проживає з мамою, батька бачила лише коли була дуже маленькою. Мати займається її вихованням. Вона не мага змоги брати участь в міжнародних конкурсах, оскільки батько не давав згоди на її виїзд за кордон, тому хоче щоб батька позбавили батьківських прав щодо неї. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач у житті доньки [PERSON] участі не приймає від дня її народження. За весь час не надавав жодної допомоги. Де він зараз проживає не відомо. Утриманням та виховання доньки [PERSON] займається позивач [PERSON] . Дитина талановита, творча, займається танцями. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є хрещеною матір`ю [PERSON] . Їй відомо, що відповідач не цікавиться життям доньки та не допомагає їй матеріально. Дитину бачив лише коли їй було 1 рік. З позивачем вона бачиться на свята, вона завжди приїздить лише з донькою. Вона проживає в одному районі, де раніше мешкав відповідач, але його вона не бачить, де він знаходиться не знає. Зі слів позивача їй відомо, що [PERSON] не сплачує аліменти на утримання доньки. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст.164 СК України, в тому числі в зв`язку з ухиленням від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 вказаної статті). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батька до дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України). За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З позовної заяви зрозуміло, що свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач після розірвання шлюбу між ними, тривалий час проживає окремо від сім?ї, у вихованні доньки участі не приймає, її життям та станом здоров?я не цікавиться, матеріально не допомагає. Разом з тим, судом не встановлено, а позивачем не доведено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Доказів про наявність заборгованості із сплати аліментів та її розмір позивачем не надано, клопотання про їх витребування не заявлялось. Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини той факт, що відповідач з нею не спілкується. Крім того, ст.19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради в своєму рішенні від 17 лютого 2021 року зазначив, що вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] . Такого висновку виконавчий комітет дійшов через те, що у звязку з тим, що [PERSON] на території Інгулецького району м. Кривого Рогу не проживає та не зареєстрований, а отже не має можливості встановити його вину поведінку та будь-які факти про стан виконання або не виконання ним батьківських обов?язків та можливість зміни ставлення до виконання цих обов`язків. Суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав на теперішній час не відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки підстави для вжиття такого крайнього заходу не підкріплені достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини; безспірні докази про свідоме, винне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, та у чому ж полягає його винна поведінка суду не надані. Мотиви для позбавлення батьківських прав не є достатніми. Таким чином, позивач не надала суду достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для підтвердження вказаних обставин, тому суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Вирішуючи даний спір, суд вбачає необхідність застосувати до відповідача заходи реагування, попередивши [PERSON] про необхідність зміни ставлення до своєї доньки, оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька так і для дитини, передбачені ст. 166 СК України. На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed