Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, зазначивши, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2012 року належить 1/2 частина домоволодіння №65 по вулиці Галі Мазуренко у м. Дніпрі, також відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку від 28.10.2011 року та від 31.01.2012 року вона є власником 1/2 частини земельної ділянки, розташованої по вул. Галі Мазуренко, буд.65 наданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Інші 1/2 частка вказаного домоволодіння та 1/2 частина земельної ділянки належали [PERSON], який помер 28.09.2013 року. Відповідач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після померлого [PERSON] Згідно рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 8.06.2015 року домоволодіння поділено в натурі між співвласниками. Відповідач [PERSON], який проживає в спірному домоволодінні з 2000 року, не впускає позивачку в домоволодіння, чим чинить перешкоди у користуванні її власністю. У звязку з чим позивачка неодноразово зверталась до Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Позивач просить суд усунути їй перешкоди у користуванні її часткою домоволодіння №65 по вулиці Галі Мазуренко у м. Дніпрі та 1/2 частиною земельної ділянки, розташованої по вул. Галі Мазуренко, буд.65 в м. Дніпрі шляхом вселення та зобовязання відповідача передати їй ключі від воріт та житлового будинку. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що відповідач не виконала рішення суду щодо сплати йому компенсації за збільшення її частки, тому і заперечує проти її доступу до будинку. Крім того, до нього ніхто не звертався із проханням надання ключів від будинку та воріт. Після оголошення перерви в слуханні справи для можливості мирного урегулювання спору, позивач та її представник до суду не зявились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позову щоодо усунення перешкод в користування власністю. Відповідач до суду також не зявився, надав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою, проте, підтверджуючих доказів поважності неявки суду не надав, тому суд розцінює таку поведінку відповідача, як умисне затягування розгляду справи та вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність сторін. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив суд слухати справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2012 року належить 1/2 частина домоволодіння №65 по вулиці Галі Мазуренко у м. Дніпрі, також відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку від 28.10.2011 року та від 31.01.2012 року вона є власником 1/2 частини земельної ділянки, розташованої по вул. Галі Мазуренко, буд.65 наданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Інші 1/2 частка вказаного домоволодіння та 1/2 частина земельної ділянки належали [PERSON], який помер 28.09.2013 року. Відповідач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після померлого [PERSON] Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2015 року, яке набрало законної сили, вказані домоволодіння та земельна ділянка поділені між співвласниками в натурі, та частки співвласників у праві власності на домоволодіння складають 56/100 та 44/100 відповідно. Відповідач, який проживає в спірному домоволодінні не впускає позивача в домоволодіння, чим чинить перешкоди у користуванні її власністю, що підтверджується зверненнями останньої до Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Судом надавалась сторонам можливість мирного урегулювання спору, де визначалось місце та час передачі ключів від домоволодіння відповідачем позивачу, проте, спір мирним шляхом не врегульовано, що підтверджує акт від 10.11.2016 року, складений позивачем разом зі свідками. Нормами статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які Дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (Ст.ст. 319 та 321 ЦК України). Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю є обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved