Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 24 лютого 2018 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06 травня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано через органи РАГС 25 липня 2014 року. Перебуваючи у шлюбі вона завагітніла та через сім місяців після розлучення народила дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач визнав своє батьківство та у свідоцтві про народження дитини записаний батьком. Позивач ніде не працює, на її утриманні перебуває дитина, а тому вона потребує утримання від колишнього чоловіка. Відповідач фізично здоровий, неофіційно працює, надаючи послуги населенню по установці систем водопостачання та опалення, а тому може надавати їй матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку відмовляється це робити. В судовому засіданні позивач [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог та просила стягувати з відповідача 300 гривень щомісячно. Пояснила, що до травня 2015 року відповідач надавав їй матеріальну допомогу шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, а потім перестав їй допомагати. Вважає, що відповідач взмозі надавати їй матеріальну підтримку, оскільки має добрий неофіційний заробіток. Це їй відомо, оскільки в період їхнього спільного проживання він також займався установкою систем водопостачання та опалення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково на суму 150 гривень щомісячно. Відповідач просив суд врахувати, що він припинив підприємницьку діяльність та не має стабільного заробітку, має захворювання дванадцятипалої кишки та в добровільному порядку надає матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява зі зменшеним розміром позовних вимог підлягає до задоволеня частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2011 року (а.с.5), який розірвано 25.07.2014 року відділом ДРАЦС Звенигородського РУЮ (а.с. 6). 24 лютого 2015 року позивач народила дитину [PERSON], батьком якого згідно свідоцтва про народження є відповідач [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки № 241 від 01.07.2015 року, виданої виконавчим комітетом Чичиркозівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області неповнолітній [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено та визнається обома сторонами, що після розірвання шлюбу в період з лютого по травень 2015 року відповідач надавав матеріальну допомогу позивачу шляхом перерахування коштів на картковий рахунок в загальній сумі 7000 грн. та придбав для неї пральну машину за 8000 грн. З 16 травня 2015 року відповідач не надає матеріальної допомоги позивачу, мотивуючи тим, що має поганий стан здоровя, припинив підприємницьку діяльність та живе за рахунок тимчасових заробітків, а також утримує дитину від першого шлюбу, яка має проблеми із зором. Позивач визнала ту обставину, що відповідач надає матеріальну допомогу непонолітній дитині [PERSON], однак ввважає, що відповідач має змогу змогу надавати їй матеріальну допомогу. Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. До такого висновку суд приходить з урахуванням того, що після припинення підприємницької діяльності 28.11.2014 року відповідач до травня 2015 року надавав матеріальну допомогу позивачу в більшому розмірі, ніж вона просить. В своїх поясненнях відповідач повідомив суду, що перестав перераховувати кошти в зв'язку з тим, що позивач його обманула щодо перебування дитини на лікуванні. З наданих відповідачем копій медичних документів вбачається, що він хворіє на виразкову хворбу дванадцятипалої кишки з 2012 року та це не було перешкодою надавати допомогу позивачу до травня 2015 року. Натомість хворобу дитини від першого шлюбу [PERSON], якій надає добровільну допомогу відповідач, суд вважає достатньою підставою для стягнення аліментів у меншому розмірі, ніж просить позивач. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у зменшеному розмірі частково та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 80, 84 СК України та

Outcome: partial