Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному житловому будинку зареєстрований відповідач, який не проживає там тривалий час. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом по вказаній адресі у зв'язку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона з 15 жовтня 2002 року є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач після одруження з донькою позивача у 2004 році за згоди власника проживав у вказаному будинку та був там зареєстрований. Позивач разом з подружжям не проживала, та до складу їх сім»ї не входила, договорів оренди даного житла не укладала. В подальшому, за рішенням суду від 26 грудня 2011 року шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано. З червня 2011 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, забрав свої речі та почав проживати у іншому житловому будинку, втім з реєстраційного обліку не знявся. Просила суд позовні вимоги задовольнити та стягнути на її користь судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, втім заперечував проти стягнення з нього судових витрат по справі. Пояснив, що він зареєстрований у будинку який належить позивачу з 2004 року. Вселявся у будинок за згоди власника, оскільки зареєстрував шлюб із її донькою. [PERSON] разом з подружжям не проживала та не входила до складу їх сім»ї. Згодом, після припинення шлюбних стосунків з [PERSON] у червні 2011 року відповідач виселився з даного житла, вивіз свої речі та житлом не користувався, оскільки почав постійно проживати за іншою адресою, згодом змінив своє постійне місце проживання та проживав за адресою [ADDRESS]. Шлюб між подружжям було розірвано, договрів про оренду житла він не укладав. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була одружена з відповідачем з 2004 року. Власницею будинку [ADDRESS] є її мати - позивач по справі. Після реєстрації шлюбу з відповідачем, її мати дала згоду на проживання подружжя у зазначеному будинку та реєстрацію відповідача по вказаній адресі. Разом з ними позивач однією сім»єю не проживала. З червня 2011 року відповідач не проживає у будинку та вивіз всі свої речі. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з договору дарування житлового будинку позивачці належать житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7-11). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Як зазначає позивач та не оскаржує відповідач, [PERSON] проживав та зареєструвався у будинку за згоди власника, як член сім»ї наймача, який на той час був одружений з її донькою - [PERSON]. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.12). Згідно із довідкою [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з червня 2011 року. Як вбачається із довідки з місця проживання свідок [PERSON] зареєстрована разом із своїми неповнолітніми дітьми та проживає за адресою [ADDRESS]. У відповідності до акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] у зазначеному житловому будинку ніхто не проживає та особистих речей не зберігає. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб. Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство. У відповідності до ч.2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач проживав у будинку позивача як член сім»ї наймача за усною домовленістю між сторонами, не відносився до членів сім'ї власника житла, тривалий час не проживає у будинку та вибув на інше місце продживання у межах того ж населеного пункту, договору про найм будинку не укладав, наймач житла - [PERSON] також тривалий час не проживає у вказаному будинку що підтверджується довідкою про її реєстрацію. Таким чином суд вважає, що відповідач [PERSON] припинив проживання в будинок [ADDRESS] з червня 2011 року, вибув на постійне місце проживання за іншою адресою, не користується даним будинком і відсутній в ньому тривалий час, договору найму житла не уклав, а тому втратив право користування житловим приміщенням. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп. (а.с.1), зважаючи на що ці судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved