Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що з 10 вересня 2011 року з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на проживанні з позивачкою. Відповідач участі в утриманні та вихованні сина не бере. Тому просила стягувати із [PERSON] аліменти в свою користь на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, суду подала заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. 10 вересня 2011 року сторони [PERSON] та [PERSON] одружились, про що зроблено запис в книзі реєстрації шлюбів за № 1513 та 10 вересня 2011 року відділом державної РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії І-НМ № 099892 (а.с.6). Сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, яка міститься у матеріалах справи (а.с.2). Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю і знаходяться на її вихованні та утриманні. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В позові позивач зазначила,що будь-яких стягнень по виконавчих документах відповідач немає. Відповідач заперечень на позов, доказів про його матеріальне становище та стан здоровя не надав. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, обовязок батьків по утриманню неповнолітньої дитини,суд вважає за необхідним заявлені позовні вимоги задовольнити та стягнути аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved