overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1753/2299CLPS2 від 03.08.11 р., що був кладений між відповідачкою та ПАТ «Платинум Банк», яка на цей час складається із заборгованості по тілу кредиту та пені за порушення графіку погашення заборгованості, в загальній сумі 2596,19 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти за вказаним вище кредитним договором перестала виконувати свої обов'язки по поверненню кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальній сумі 4096,19 грн., право вимагання якої ПАТ «Платинум Банк» згідно договору відступлення право вимоги було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», яке в свою чергу відступило право вимоги цієї заборгованості згідно умов договору факторингу № 2 від 08.10.12 р. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», після чого відповідачка у 2013 та 2014 роках погасила частково заборгованість на загальну суму 1500,00 грн.. До початку судового засідання від представника позивача Гаврилова Є.Ю. надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити, та у разі неявки до суду відповідачки не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому, враховуючи письмову згоду позивача, суд вважав можливим розглянути справу за наявними в неї матеріалами в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених законом. В даному випадку позивачем не надано суду доказів переходу права вимоги повернення заборгованості від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», що ставить під сумнів законність переходу права вимоги цієї заборгованості згідно договору факторингу № 2 від ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». За таких обставин, суд вважає позов недоведеним, отже в його задоволенні слід відмовити. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України при відмові у задоволенні позову з відповідачки на користь позивача також слід відмовити у відшкодуванні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, пені та штрафів, в загальній сумі 14975,50 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти сумі 5000,00 грн. за кредитним договором № AB9DCC9GGK0018 від 03.10.11 р., не виконала належним чином зобовязання за ним, внаслідок чого станом 12.03.15 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона була не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином через ЗМІ, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за її відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 03 жовтня 2011 року був дійсно укладений кредитний договір № AB9DCC9GGK0018, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном його повернення до 02 жовтня 2014 року. Згідно умов договору, який складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичних осіб, відповідачка зобовязувалась повертати кредит щомісячними платежами, які складались з заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших платежів. Розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 12.03.15 р. підтверджується заборгованість відповідачки перед банком, що свідчить про порушення умов договору боржницею. З огляду на те, що відповідачка не надала суду своїх пояснень та заперечень проти позову, аналізуючи в сукупності докази у справі, у суду не виникає сумнівів, що вона крім обовязку повернути кредит повинна нести відповідальність за порушення умов договору, оскільки підписавши його, погодилась з наведеними в ньому умовами, тому з неї слід стягнути заборгованість в сумі 14975,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 4722,71 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 7,84 грн.; заборгованості за комісією 1776,26 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 7279,38 грн.. Також при задоволенні позову в повному обсязі, розмір сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, пені та штрафів, в загальній сумі 27713,70 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти сумі 131696,16 грн. за кредитним договором № 1-35ЕКL від 09.11.10 р. на термін до 07.11.14 р., не виконала належним чином зобовязання за ним, внаслідок чого станом 26.02.15 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона була не проти розгляду справи в заочному порядку у випадку неявки до суду відповідача. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином через ЗМІ, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за її відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 09 листопада 2010 року був дійсно укладений кредитний договір № 1-35ЕКL, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 131696,16 грн. з кінцевим терміном його повернення до 07 листопада 2014 року. Згідно умов договору відповідачка зобовязувалась повертати кредит щомісячними платежами, які складались з заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших платежів. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідачка також зобовязувалась сплати позивачу відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 26.02.15 р. підтверджується заборгованість відповідачки перед банком, що свідчить про порушення умов договору боржницею. З огляду на те, що відповідачка не надала суду своїх пояснень та заперечень проти позову, аналізуючи в сукупності докази у справі, у суду не виникає сумнівів, що вона крім обовязку повернути кредит повинна нести відповідальність за порушення умов договору, оскільки підписавши його, погодилась з наведеними в ньому умовами, тому з неї слід стягнути заборгованість в сумі 27713,70 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 20005,24 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 866,40 грн.; пені 4569,98 грн.; штрафу (фіксована ставка) 1000,00 грн.; штрафу(процентна складова) 1272,08 грн.. Також при задоволенні позову в повному обсязі, розмір сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із залишку за кредитом, відсотків та комісії, в загальній сумі 2223,83 грн. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти за кредитним договором № 001-12959-101207 від 10.12.07 р. не виконує своїх зобов'язань за ним, внаслідок чого станом 08.08.13 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, що міститься в позовній заяві, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка також подала заяву, в якій вона позов не визнала, просила до вимог позивача застосувати позовну давність, справу розглянути у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується і чого не заперечує відповідачка, що за укладеним між сторонами кредитним договором № 001-12959-101207 від 10.12.07 р. у відповідачки перед позивачем станом 08.08.13 р. дійсно виникла заборгованість на загальну суму 2223,83 грн.. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України для зазначених правовідносин встановлюється загальна позовна давність у три роки. Початок перебігу позовної давності в даному випадку повинен визначатись відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, а саме від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Із наданого до позовної заяви розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачкою останні платежі за вказаним договором робились у період часу з 03 по 31 серпня 2009 року, тобто виконувати свої зобов'язання за договором вона припинила 31 серпня 2009 року. Саме з цієї дати позивач дізнався, що його права порушуються. Наведене свідчить, що зі вказаним позовом позивач повинен був звернутись до суду не пізніше 31 серпня 2012 року, однак він вернувся з ним до суду лише 05 листопада 2013 року, тобто після спливу загальної позовної давності. Згідно вимог ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачка подала заяву, в якій просить застосувати до вимог позивача позовну давність. За таких обставин, суд на підставі наведених норм закону вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні його позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із залишку за кредитом, відсотків та комісії, в загальній сумі 2285,39 грн.. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON], отримавши кошти за кредитним договором № 002-12211-201107 від 20.11.07 р. не виконує своїх зобов'язань за ним, внаслідок чого станом 25.12.12 р. утворилась заборгованість на вказану вище суму. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, що міститься в позовній заяві, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від представника відповідачки - адвоката [PERSON] також надійшла заява, в якій він просив застосувати позовну давність, відмовити у задоволенні позову, справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується і чого не заперечує сторона відповідачки, що за укладеним між сторонами кредитним договором № 002-12211-201107 від 20.11.07 р. у відповідачки перед позивачем станом 25.12.12 р. дійсно виникла заборгованість на загальну суму 2285,39 грн.. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України для зазначених правовідносин встановлюється загальна позовна давність у три роки. Початок перебігу позовної давності в даному випадку повинен визначатись відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, а саме від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Із наданого до позовної заяви розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачкою останній платіж за вказаним договором робився 05 травня 2009 року, після чого вона припинила виконувати свої зобов'язання за договором. Саме після цієї дати позивач дізнався, що його права порушуються. Наведене свідчить, що зі вказаним позовом позивач повинен був звернутись до суду не пізніше 05 травня 2012 року, однак він вернувся з ним до суду лише 02 серпня 2013 року, тобто після спливу загальної позовної давності. Згідно вимог ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідачки, що діє в її інтересах подав заяву, в якій просить застосувати до вимог позивача позовну давність. За таких обставин, суд на підставі наведених норм закону вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні його позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду, і вказав, що відповідач має малолітнього сина [PERSON], [INFO], відносно до якого не виконує батьківські обов'язки. Мати малолітнього - [PERSON] - померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Відповідач зареєстрований та проживає [ADDRESS]. За час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони. Скарг і нарікань на нього в сільську раду від жителів села не надходило. Але у вихованні малолітнього сина [PERSON] ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає. Вихованням та утриманням малолітнього займаються його бабуся - [PERSON], та дідусь - [PERSON], які проживають [ADDRESS]. Там же малолітній [PERSON] закінчив 3 клас КЗ Верхівцевський НВК «Середня загальноосвітня школа № 1» . Відповідач у своїй письмовій заяві від 07 липня 2014 року начальнику служби у справах дітей Криничанської райдержадміністрації відмовляється від виховання та утримання свого малолітнього сина [PERSON], чим грубо порушує закон України «Про охорону дитинства» та дії останнього суперечать нормам моралі. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських правло відносно дитини [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, повідомив суду визнання позову та просьбу вирішити справу за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Жовтневої сільської ради в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і мають бути задоволені, бо позивач згідно наданих ст. 45 ЦПК України повноважень звернулася до суду з позовом про захист інтересів неповнолітнього [PERSON] і в судовому засіданні встановлено, що відповідач, всупереч вимогам ст. 150 СК України, не виконує обов'язків по піклуванню за сином, та його вихованню, на офіційні попередження органу опіки та піклування про необхідність належного виконання батьківських обов'язків відповідач не реагує. Тому суд, у відповідності з положеннями ст. 164 СК України, приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача, як такого, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] та на підставі ст. 167 СК України передачі дитини відповідача органам опіки та піклування. А задоволення позовних вимог за правилами ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду і просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] на: житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 27,7 м2 та житловою площею 18,9 м2, що в технічному паспорті позначається літерою «А»; на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розмір земельної ділянки 0,1000 га кадастровий номер земельної ділянки 0510600000:07:018:0142; на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розмір земельної ділянки 0,0313 га, кадастровий номер земельної ділянки 0510600000:07:018:0143. На обґрунтування позовних вимог повідомив, що [INFO] померла його тітка [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: житловий будинок та земельні ділянки, за адресою [ADDRESS]. Заповіт [PERSON] не залишала. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті тітки. Він подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті тітки та у такий спосіб прийняв спадщину. 01.10.2014 року він звернувся на адресу Другої державної Тростянецької нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій зазначив, що право установчі документи на спадкове майно втрачено. Нащо йому нотаріус роз'яснив, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Так як право встановлюваний документ на нерухомість відсутній, то йому рекомендовано звернутись до суду з позовом для визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання представником відповідача позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся з цим позовом до суду і просив визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 47.1 м.кв., в порядку спадкування за законом після смерті дружини, [PERSON], померлої [INFO] року. На обґрунтування позовних вимог повідомив, що [INFO] року померла його дружина, [PERSON]. Після смерті дружини залишилося спадкове майно у виді1/2 частини квартири, за адресою: [ADDRESS], а інша ? частина квартири належить йому. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки проживав з нею до дня її смерті за однією адресою: [ADDRESS]. Інші спадкоємці першої черги, син та донька, не прийняли спадщину у встановлений законом спосіб, оскільки не мали наміру приймати спадщину після смерті матері. Дана квартира була набута ними в порядку приватизації про що було видано свідоцтво про право власності на житло № 760 від 10.09.1993 року Виконавчим комітетом Ладижинської міської ради народних депутатів, однак до цього часу вони не зареєстрували її у відповідних установах, які здійснюють державну реєстрацію речових прав. В 2014 році він звернувся в нотаріальну контору, щоб оформити частку дружини в порядку спадкування за законом на себе, а потім подарувати квартиру своїй дочці, однак нотаріус повідомив йому, що перед тим як успадкувати майно та відчужити нерухомість потрібно провести державну реєстрацію. В результаті звернення до державного реєстратора [PERSON] зареєстрував лише свою ? частину квартири, а в реєстрації ? частини квартири йому було відмовлено відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію». Державний реєстратор йому повідомив, що оскільки [PERSON] покійна і подати заяву до реєстраційної служби не є можливим, а тому врегулювання даного питання можливо в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання представником відповідача позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved