Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у сумі 304446 грн. 76 коп. Мотивував позовні вимоги тим, що 11 січня 2020 року о 16 год. 30 хв. в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області на 554 км + 700 м автодороги «Київ - Чоп» відповідач, керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц» номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Кіа» номерний знак [NUMBER] під його керуванням, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зауважує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», від якої він отримав 100000 грн. страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності. Зазначає, що розмір завданих йому внаслідок ДТП збитків становить 404446 грн. 76 коп. З огляду на вказане, вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити йому різницю між виплаченим страховим відшкодуванням і розміром фактично завданих збитків. З огляду на зазначене, просить позовні вимоги задовольнити. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 23 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак останній 25 січня 2021 року подала до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду про його виклик у судове засідання, оскільки поштову кореспонденцію за місцем реєстрації проживання систематично не отримує. З письмової згоди позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 10 березня 2020 року у справі № 638/1100/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З постанови вбачається, що 11 січня 2020 року о 16 год. 30 хв. на 554 км + 700 м автодороги «Київ - Чоп», водій [PERSON] , керуючи тягачем марки «Mercedes-Benz» номерний знак [NUMBER] та напівпричепом марки «Schmitz SKO 24» номерний знак [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час зміни напрямку руху не переконався, що це безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Kia Sportage» номерний знак [NUMBER] , який внаслідок удару отримав інерційний рух та виїхав на проїжджу частину, зіткнувшись із транспортним засобом марки «Renault Master» номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримані механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 «Б», 10.1 ПДР України та вчини адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 21 березня 2020 року. За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на вказане, винуватість відповідача [PERSON] у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову шкоду, доведена вищенаведеними доказами. Відтак, саме відповідач несе майнову відповідальність за завдану шкоду. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З полісу № АМ/8577800 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП 11 січня 2020 року була застрахована в ТзДВ «СК «Альфа-Гарант». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 100000 грн., розмір франшизи дорівнює 0 грн. Звітом № 263/20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07 лютого 2020 року стверджується, що розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Кіа» номерний знак [NUMBER] станом на дату оцінку 11 січня 2020 року становить 404446 грн. 76 коп. Заявою про страхове відшкодування від 15 січня 2020 року встановлено, що позивач звертався до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» для отримання страхового відшкодування. З огляду на вказане, сума майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 304446 грн. 76 коп., яка становить різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою страхового відшкодування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 304446 грн. 76 коп. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. До позовної заяви додано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу від 25 травня 2020 року, відповідно до якого витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 18000 грн. Однак стороною позивача не подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат у зазначеному вище розмірі, з огляду на що такі стягненню з відповідача не підлягають. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3044 грн. 46 коп. судового збору.

Outcome: approved