Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 13.08.2014року,їй на праві повної приватної власності належить квартира , що розташована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею у вказаній квартирі зареєстрована відповідач по справі,яка фактично ніколи в ній не проживала. На теперішній час відповідач проживає в Автономній Республіці Крим, тому позивач просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняти її з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідно до ст.158 ПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з'явилась, про час та день розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Голос України». Суду надано заяву в якій відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає, просить суд провести розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу відповідно до договору дарування від 13.08.2014року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено зібраними матеріалами справи (а.с.6,7) У вказаній квартирі, також, зареєстрована відповідач по справі. Дана обставина підтверджена довідкою Ф №3 видано КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 1. (а.с.5) Як слідує з матеріалів позовної заяви, відповідач по справі в квартирі належній позивачу, ніколи фактично не проживала. Утриманням квартири ніколи не займалась, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснювала. В добровільному порядку знятись з реєстрації у вказаному житлі відповідач не бажає, мотивуючи свою позицію постійною зайнятістю. На даний час відповідач прийняла російське громадянство і постійно проживає в АР Крим. Договорів найму житла між сторонами не укладалося, звернень до суду про вселення чи усунення перешкод в користуванні житлом не відбувалося. Суду не надано доказів, які б спростовували зазначене. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проаналізувавши надані суду докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню помешкання, а тому, суд вважає за можливе визнати відповідача такою, що втратила право на користування зазначеним житлом. Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved