Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа відділ у справах дітей Придніпровського району служби у справах дітей Черкаської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з позивачем в 2001 році вступила в шлюб з [PERSON] 17 березня 2015 року шлюб розірвано за рішенням апеляційного суду Черкаської області. 29 вересня 2004 року від шлюбу народився син [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблений запис від 02.11.2004. Дитина народилась з слабким імунітетом, часто хворіла, з народження перебуває на диспансерному обліку у Черкаській дитячий міській поліклініці №2. Лікарі наголошували, що захищати організм від хвороб зобов»язаний імунітет, який потрібно зміцнювати. Було рекомендоване санітарно-курортне лікування та перебування довготривалий період на морі. У позивача проживають родичі у Російський Федерації у м. Москва та друзів у Криму, у м. Севастополь, що розташоване коло моря. З ними вона має теплі, родинні стосунки і вони піклуються про стан здоров»я дитини та запрошують гостювати, не беручи за це грошей. В 2015 році колишній чоловік надав дозвіл на вивіз дитини до Російської Федерації, але в цьому році з незрозумілих мотивів [PERSON] практично відмовився від нотаріального посвідчення своєї згоди та заявив, що надасть згоду виключно з умовою, що позивач напише розписку про відмову стягнення з нього додаткових витрат на дитину, які буде нести під час відпочинку з сином. Відповідач обізнаний про потребу дитини щодо щорічного відпочинку на морському узбережжі. В цьому році позивач має можливість і бажання оздоровити дитину за кордоном на березі Чорного моря в Криму та відвідати близьких та рідних в м. Москва РФ. Своєю невмотивованою відмовою та ігноруванням прав спільної дитини [PERSON] не усвідомлює, що поїздки до Чорного моря та до Російської Федерації відповідають інтересам дитини, розширяють її світогляд та сприяють розвитку. Просить надати дозвіл на виїзд до Російської Федерації та до Криму з України громадянина України, який не досяг 16 річного віку [PERSON], [INFO] у м. Черкаси Черкаської області, у супроводі його матері громадянки України [PERSON], номер облікової картки [NUMBER], яка народилась 24 травня 1967 року у м. Турсунзаде, Таджикістан, без згоди та супроводу його батька громадянина України [PERSON] (номер облікової картки платника податків [NUMBER], народився 04 серпня 1972 року у м. Золотоноша) у період з дня набрання судовим рішенням законної сили до 1 вересня 2016 року на період літніх канікул. В ході судового розгляду уточнювала та доповнювала позовні вимоги. Остаточно просила надати дозвіл на виїзд до Російської Федерації з України громадянина України, який не досяг 16 річного віку [PERSON], [INFO] у м. Черкаси Черкаської області, у супроводі його матері громадянки України [PERSON], номер облікової картки [NUMBER], яка народилась 24 травня 1967 року у м. Турсунзаде, Таджикістан, без згоди та супроводу його батька громадянина України [PERSON] (номер облікової картки платника податків [NUMBER], народився 04 серпня 1972 року у м. Золотоноша) у період осінніх канікул з 25 жовтня 2016 року по 10 листопада 2016 року та у період зимових канікул з 25 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року та просила надати дозвіл на виїзд з України в тимчасово окуповану територію України - Крим громадянина України, який не досяг 16 річного віку [PERSON], [INFO] у м. Черкаси Черкаської області, у супроводі його матері громадянки України [PERSON], номер облікової картки [NUMBER], яка народилась 24 травня 1967 року у м. Турсунзаде, Таджикістан, без згоди та супроводу його батька громадянина України [PERSON] (номер облікової картки платника податків [NUMBER], народився 04 серпня 1972 року у м. Золотоноша) у період з дня набрання судовим рішенням законної сили до 20 вересня 2016 року. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили задоволити. Додатково повідомили, що у Російській Федерації проживає її донька, яка дуже любить молодшого брата та хоче його побачити. В Криму проживає подруга позивачки, яка запрошує погостювати її та її сина [PERSON]. Гроші за це брати не буде, що є економічно вигідним для неї. Представник відповідача згідно доручення не визнала позов та надала суду заперечення. Пояснила, що Крим на даний момент є окупованою територією, держава позбавлена можливості забезпечувати на даній території правопорядок, тому виїзд для дитини є небезпечним. Щодо виїзду до Російської Федерації, то повнолітня донька позивача може сама приїхати до України для спілкування з братом. Переїзди ж для часто хворіючої дитини створюють додаткове навантаження та ризики для здоров»я. Відповідач пропонує альтернативний відпочинок у літку 2016 з батьком на березі Чорного моря без супроводу матері. Представник органу опіки та піклування Черкаської міської ради згідно доручення [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позову в частині виїзду неповнолітньої дитини до Російської Федерації з дня набрання законної сили рішенням та до 1 вересня 2016 року, в частині позовних вимог щодо виїзду до Крима - не визнали. В подальшому на судові засідання не з»являлась, думку щодо уточнених позовних вимог не висловила. Допитаний в судовому засідання неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що у м. Москва живе його рідна сестра Іра, а в Криму тітка Марина. Повідомив, що хоче поїхати до вказаних осіб, що йому подобається там бувати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що товаришує з позивачкою. Їй відомо те, що [PERSON] з сином у минулому році їздили до м. Москва. Коли [PERSON] приїздила до м. Черкаси, то було видно які товариські відносини у брата з сестрою. Свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою [PERSON] Знає її як хорошу людину. Крім того, повідомила, що [PERSON] є хворобливою дитиною. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, свідків, покази малолітнього, представника органу опіки та піклування Черкаської міської ради згідно доручення, дослідивши надані письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17.03.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СР № 153577 від 02 листопада 2004 року. Відповідно до довідки від 23.05.2016 КЗ «Черкаська міська дитяча лікарня Черкаської міської ради» Дитяча поліклініка № 2 виданою дільничним лікарем [PERSON] та завідуючою відділенням [PERSON] дійсно перебуває на диспансерному обліку та потребує лікування та щорічного санітарно-курортного оздоровлення на чорноморському узбережжі Криму або північного Кавказу. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи, що неповнолітній [PERSON] потребує санаторно курортного лікування, в тому числі і біля моря, а саме на узбережжі Чорного моря у Криму, суд вважає, що поїздка дитини до моря відповідає інтересам дитини та розширює її світогляд та це сприятиме всебічному розвитку та зміцнення здоров»я, на що наголосили лікарі у вище вказаній довідці. Окрім того, у судовому засідання встановлено, що позивач [PERSON] має доньку [PERSON] Юр»ївну, [INFO], яка проживає на території Російської Федерації. [PERSON] та [PERSON], згідно пояснень матері та свідка, мають гарні та товариські відносини та сумують один за одним. Згідно наданої копії паспорту [PERSON], [INFO], має вид на проживання до 16 січня 2010 року у Російській Федерації. Так, судом встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та здоров»я дитини має бажання та можливість виїзду до Російської Федерації, а саме до м. Москва, та до Криму у м. Севастополь, де може забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини. Згідно ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст.\~141,\~157 Сімейного кодексу України\~батько та мати рівні у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей, незалежно від перебування їх у шлюбі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу одного з батьків (одноразовий), однак із визначенням періоду його початку і закінчення, який при прийнятті рішення про надання такого дозволу суд має зазначати відповідно до наданих позивачем документів. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено положеннями\~Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ,\~\~Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року (зі змінами), Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231\~(із змінами), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків Так, згідно зі\~ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до вимог\~\~ч.2 cт.4 цього\~Закону\~оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231\~(із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Правилами\~ст. 313 ЦК України\~встановлено, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Також за змістом п. 4-2 Правил перетинання державного кордону виїзд дитини за кордон здійснюється на підставі документів, в яких зазначено державу прямування (місце виїзду). Таким чином, законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, а не регулярні виїзди без згоди батька. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Виходячи з наведеного, в разі задоволення позовних вимог щодо виїзду [PERSON] без згоди батька та у супроводі матері у період осінніх канікул з 25 жовтня 2016 року по 10 листопада 2016 року та у період зимових канікул з 25 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року, позбавило і обмежило б відповідача [PERSON], не позбавленого батьківських прав, у його законних правах та обов»язках щодо дитини, оскільки і осінні і зимові канікули дитина проводила б з матір»ю. Тобто, вказане суперечило б вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст.\~141,\~157 СК України. Відповідно до частини першої\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як визначено в ст.ст. 57 - 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень доказами, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наведеного, ст. ст. 11, 60, 213-215, 88 ЦПК України, ст. 150 СК України, ст.ст.2,4,7 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, суд

Outcome: partial