Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] у них народилась дочка - [PERSON] та [INFO] народився син - [PERSON]. На сьогоднішній день шлюбні відносини між сторонами фактично припинились. Починаючи з березня 2016 року відповідач проживає окремо. Домашнє господарство ведуть окремо, спільним побутом не пов'язані. Діти проживають та зареєстровані разом з позивачем. Відповідач після припинення їхнього спільного проживання, не надає регулярної і достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, - періодично раз в кілька місяців він надає незначні суми коштів, але їх розмір до 750 грн. не дозволяє хоча б частково забезпечувати елементарні потреби двох дітей. Виходячи з цього, позивач вважає, що відповідач не виконує належним чином його батьківський обов'язок. При цьому позивача зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Згоди з відповідачем щодо розміру аліментів та строків їх виплати між сторонами не досягнуто. Враховуючи викладене позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача до досягнення сином - [PERSON] трирічного віку. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи шляхом направлення судової повістки, жодних заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вирішив за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, про що не заперечувала позивач. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2014 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с.6). Від вказаного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за №2076 та видане відповідне свідоцтво (а.с.7). Крім того, [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за №3847 та видане відповідне свідоцтво (а.с.8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, при призначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведеного, вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 23.12.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач є працездатним, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, при цьому має стабільний заробіток, суд дійшов висновку про доцільність визначення розміру аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат і вважає за необхідне стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в дохід держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Outcome: approved