Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.07.1998 року до 22.06.2004 року. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час їх син є повнолітнім, однак на даний час є студентом 1-го курсу факультету інформатики та обчислювальної техніки на денній формі навчання в НТУУ «КПІ ім.Сікорського», в зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги. Як зазначає позивач, з 12.11.2010 року вона не працює, відповідач добровільно допомоги сину не надає, має заборгованість по аліментам на утримання сина до повноліття станом на 24.02.2017 року в розмірі 17670,80 грн. Крім того, що син потребує матеріальної допомоги на задоволення його елементарних побутових і життєвих потреб, він перебуває на медичному обліку, потребує обстеження та лікування, що вимагає додаткових матеріальних витрат. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідач працює і має можливість надавати матеріальну допомогу, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення сином 23-х років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), вказуючи на те, що відповідач надає допомогу своєму брату, який є інвалідом, а також повнолітній дочці з онукою. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22.06.2004 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно довідки Факультету інформатики та обчислювальної техніки НТУУ «КПІ ім.І.Сікорського» № 223 від 22.02.2017 року, [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання даного навчального закладу, термін закінчення закладу 30.06.2020 року (а.с.6). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи наявні в справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що відповідач, який є працездатним, може надати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує майновий стан сторін, розмір їх доходів, відсутність у відповідача заборгованості по аліментам, а також те, що відповідач на даний час не працює, з 29.06.2017 року отримує пенсію за віком в розмірі 3284,36 грн. (а.с.56-59, 73-74, 75, 76, 78). Крім того, суд враховує стан здоров»я повнолітнього сина сторін та стан здоров»я відповідача (а.с. 13-17, 60-65). Також, під час розгляду справи, позивач в судовому засіданні зазначила, що в разі неможливості стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі вона просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу). З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу), до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2020 року. При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача в його письмових запереченнях (а.с.35-37) та представника відповідача в судовому засіданні про те, що відповідач надає допомогу своєму братові [PERSON], який є інвалідом ІІ групи (а.с.69,70), в зв»язку з чим не може влаштуватись на додаткову роботу для отримання більшого доходу, а також має бажання надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці [PERSON] та неповнолітній онуці [PERSON] (а.с.66, 67, 68), оскільки факт надання допомоги або перебування на утриманні у відповідача його брата не доведено належними та допустимими доказами, а бажання надавати допомогу повнолітній дочці з онукою не є обов»язком, а тому не може впливати на вирішення питання про розмір аліментів. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23-х років, то суд не вбачає підстав для їх задоволення на даний час, оскільки, в разі продовження дитиною навчання після закінчення навчання в НТУУ «КПІ ім.І.Сікорського» до досягнення сином 23-х років, позивач має право звернутись до суду з аналогічним позовом. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 13 березня 2017 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в розмірі 640,00 грн. на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial