Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи його тим, що 07 липня 1994 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 576 від 07.07.1994 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка на сьогоднішній день навчається на першому курсі у Федеральній державній бюджетній освітній установі вищої освіти «Санкт-Петербурзький державний архітектурно-будівельний університет», архітектурний факультет, очна форма навчання на бюджетній основі. Закінчення навчання - 31 серпня 2024 року. Дочка перебуває на утриманні матері, але позивачка не має змоги самостійно утримувати дитину, яка на момент навчання проживає в іншій державі та навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може влаштуватись на роботу, щоб отримувати заробіток і забезпечувати себе самостійно. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки після її повноліття не надає, у зв`язку з чим вона змушена звертатись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, а також понесені судові витрати у зв`язку зі зверненням із позовом до суду в розмірі 1700,00 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки не заперечує, але просить визначити відповідно до вимог ч.3 ст.193 СК України, що стягнуті аліменти мають перерахуватись на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , є відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). [PERSON] навчається на 1-му курсі у Федеральній державній бюджетній освітній установі вищої освіти «Санкт-Петербурзький державний архітектурно-будівельний університет», архітектурний факультет, очна форма навчання на бюджетній основі (а.с.12). Навчання на денній формі та знаходження у іншій державі позбавляє [PERSON] можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивач не в змозі самостійно утримувати дочку. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Аналізуючи у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог, той факт, що відповідач позов визнав, є працездатним та виходячи з того, що дочка відповідача навчається у вищому навчальному закладі на денному відділенні, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на період навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-х років. Щодо застереження відповідача про застосування вимог ч.3 ст.193 СК України при постановленні рішення, то суд звертає увагу на те, що ця норма застосовується під час розгляду справ щодо стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі. У даному випадку це питання стосується способу виконання рішення суду, і у разі необхідності воно може бути вирішене судом у порядку, передбаченому ст. 435 ЦПК України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 840,80 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у сумі 1700,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження цього надано лише акт виконаних робіт і складену адвокатом Бєлоусовим М.Є. довідку про оплату виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 10.06.2020, однак належних доказів того, що позивач поніс такі витрати, суду не надано.

Outcome: approved