Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON]. в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]., в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування позову [PERSON] зазначала, що перебувала з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позивач посилаючись на те що відповідач не надає регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, змушена звернутись до суду, з метою стягнення з останнього аліментів на уримання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, та просила суд його задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ним добровільно здійснювалось перерахування позивачці коштів на утримання дитини, і він не бажає, сплачувати аліменти за рішенням суду, та заперечує проти того, щоб державні органи приймали участь у правовідносинах між ним та позивачем в питанні утримання їх неповнолітньої дитини. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.11.2008 р., що підтверджується витягом з рішення суду у справі № 2-3503/08 (а.с.18) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виланим 25.11.2009 р. Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції,. (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, позивач уклала шлюб з громадянином [PERSON], та після реєстрації шлюбу взяла пізвище чоловіка. (а.с. 7). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради № 184 від 07.07.20014 р. малолітня [PERSON]., [INFO]., проживає разом зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 4). Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи тільки в межах заявлених позовних вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на свій власний розсуд. В своїх заперченнях відповідач посилається на те, що перераховував позивачці коштів на утримання дитини, на підтвердження чого надав відповідне доручення вкладника (а.с. 19), між тим вказаний документ не може бути прийнятий судом, як належний доказ, оскільки оформлений не на ім'я відповідача [PERSON]., а на ім'я іншої особи - [PERSON]. Інших доказів на підтвердження надання позивачу регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надав. З пояснень відповідача у судовому засіданні вбачається, що останній має матеріальну можливість допомагати дитині, однак не бажає це робити офіційно за рішенням суду, вважаючи, що має право виключно в за власним бажанням та в добровільному порядку здійснювати свій обов'язок з утримання дитини. Суд зазначає, що обов'язок батьків утримувати дітей не залежить від їх бажання надавати таку допомогу. Крім цього, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, інших осіб крім доньки [PERSON], [INFO] на своєму утриманні не має, що не заперечувалось ним в судовому засіданні, суд приходить до висновку про обгрунтованість стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від його доходу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved