Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.05.2017 року вони зареєстрували шлюб у Соколівській сільській раді Косівського району Івано-Франківської області за актовим записом №3. В шлюбі у них народилась дитини [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя сторін не склалося. Причинами розірвання шлюбу стало несумісність характерів, різні погляди на сімейні відносини щодо побуту та ведення домашнього господарства, як наслідок - втрата почуття поваги один до одного і те, що останнім часом позивач з відповідачем спільно не проживають як дружина і чоловік, шлюбні стосунки не підтримують та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає примирення подружжя неможливим, шлюб носить формальний характер і його збереження суперечитиме її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавав. Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 23.05.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб Соколівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області за актовим записом №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Сім`я сторін розпалася повністю та надії на її збереження немає, оскільки сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України та ст.24 СК України: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. А згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу (ч.3 ст.105 СК України). Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із врахуванням того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що укладений між сторонами шлюб слід розірвати. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві зазначила про її бажання залишити собі існуюче прізвище, а тому суд вважає за доцільне залишити після розірвання шлюбу прізвище позивача - « [PERSON] ». Неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] - слід залишити проживати із матір`ю - [PERSON] , враховуючи відсутність заперечень щодо цього зі сторони відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривні. На підставі наведеного, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved