Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 49 029, 31 грн. Посилається в позові на те, що між сторонами був укладений договір № б/н від 07.07.2010, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначено, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 14.03.2018 заборгованість відповідача становить 49 029, 31 грн., і складається з: 791.17 грн. - заборгованість за кредитом; 40 937,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 489,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2310, 92 грн. - штраф (процентна складова). Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити позов. 25.06.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій Ірині Анатоліївні. Ухвалою суду від 19.07.2018 ув справі відкрито спрощене позовне провадження. Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позовну заяву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 01.10.2018 було призначено до розгляду справу по суті в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте як вбачається з матеріалів позовної заяви, останній просить слухати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07.07.2010 між сторонами була підписана угода б/н, згідно якої відповідач отримала кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При встановленні кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити розмір кредитного ліміту. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання. Відповідно до п.2.1.1.12.6 банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, та відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, визначених договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку позичальник зобов`язаний повернути кредит та оплатити винагороду банку. Відповідно до п.1.1.2.7 Умов власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов, - при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Договору відповідач доручив банку списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Згідно п.2.1.1.3.5 Умов клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежу, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами, в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком частині в разі невиконання боржником своїх зобов`язань за цих договором. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 14.03.2018 утворилася заборгованість у розмірі 49 029, 31 грн., і складається з: 791.17 грн. - заборгованість за кредитом; 40 937,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 489,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2310, 92 грн. - штраф (процентна складова). Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за умовами договору виконав у повному обсязі, в свою чергу відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 07.07.2010 станом на 14.03.2018. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем умов договору, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з правовим висновком Верховного суду України у справі №6-1120цс15 від 04 листопада 2015 року відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Так, заборгованість по тілу кредиту становить 791,17 грн., а пеня позивачем нарахована в розмірі 4 489,92 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором вбачається, що сума заборгованості по пені складає 4 489,92 грн., що перевищує тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом. На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру пені можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності, тому враховуючи викладене вище суд приходить до висновку про зменшення розміру пені до стягнення з відповідача на користь позивача до розміру заборгованості по тілу кредиту, а саме: 791, 17 грн. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові 03.09.2014 № 6-100цс14. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду і за те саме правопорушення. Так, при укладенні договору в п. 2.1.1.7.6 сторони погодили, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500, 00 грн. + 5% від ціни позову при зверненні до суду. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності - неустойкою, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, передбачених Конституцією України. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 №6-2003цс15. За таких обставин, вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення штрафів в розмірі 2810,92 грн. ( 2310,92 грн.-штраф (процентна складова; 500 грн. - штраф (фіксована частина) не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на наведене, позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню у розмірі 42 519,64 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762, 00 грн.

Outcome: partial