Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що їй на підставі договору дарування належить квартира №1 у житловому будинку № 1 по 1-му провулку Пархоменка в м. Чернівці, а відповідачі є співвласниками квартири №2 у вказаному житловому будинку. 01.04.2014 року їй та відповідачам було видане свідоцтво про право власності на земельну ділянку за адресою м. Чернівці, 1-й пров. Пархоменка, 1 кадастровий номер 7310136600:20:002:1356, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га. На даний момент спірна земельна ділянка належить їй та відповідачам на праві спільної сумісної власності, проте у звязку з непорозуміннями, які виникають між ними щодо користування нею виникла визначити частки кожного із співвласників, а тому звернулась з даним позовом до суду. Зазначала, що вказана земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, який складається з двох окремих квартир, що мають свій власний вхід з вулиці, а тому частки мають бути рівними по 1/2 позивачу та відповідачам відповідно. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 7310136600:20:002:1356, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, 1-й провулок Пархоменка, 1; визначити частки вказаної земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності у наступних розмірах, а саме: 1/2 частка належить [PERSON], як власнику квартири №1 у житловому будинку за №1 по 1-му провулку Пархоменка у м. Чернівці, 1/2 частка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласникам квартири №2 у житловому будинку за №1 по 1-му провулку Пархоменка у м. Чернівці. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні вказали на те, що земельну ділянку, яка перебуває у спільній сумісній власності позивача та відповідачів слід поділити між ними, визначивши частки, оскільки спільне користування землею неможливе. Решта осіб, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України обовязок доказування покладається на сторін в цивільному процесі. Так, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира №1 в будинку №1 по 1-му пров. Пархоменка в м. Чернівці, що підтверджується копією договору дарування квартири від 22.12.2004 року (а/с 4 Том 2). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.10.1997 року та копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2003 року відповідачі є співвласниками квартири №2 у вище вказаному будинку (а/с 5,6 Том 2). Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Судом встановлено, що відповідно до додатку №2 до рішення Чернівецької міської ради VI скликання від 06.03.2014 року №1127 позивачу та відповідачам передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою м. Чернівці, 1-й пров. Пархоменка, 1 кадастровий номер 7310136600:20:002:1356, площею 0,1000 га (а/с 8). У відповідності до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.04.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сторони зареєстрували право власності на належну їм земельну ділянку (а/с 9, 13). Як вбачається з розяснень, які містяться в п. 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Таким чином, у разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо порядку користування спільної сумісною власністю. Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з обставин, які встановлені у висновку експертного земельно-технічного дослідження №422 від 07.07.2015 року, будинок в якому проживають сторони, складається з двох квартир, кожна з яких має окремий вихід з вулиці (а/с 34 Том 1). Згідно п. г) ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. У відповідності до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку, співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з положеннями ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, у відповідності до ч. 4 ст. 120 ЗК України \~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, суд приходить до висновку, що частки земельної ділянки що перебуває у спільній сумісній власності, а саме частки земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 7310136600:20:002:1356, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, 1-й провулок Пархоменка, 1слід визначити у наступних розмірах: 1/2 - [PERSON], як власнику квартири №1 у житловому будинку за №1 по 1-му провулку Пархоменка у м. Чернівці та 1/2 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласникам квартири №2 у зазначеному житловому будинку. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений позивачем при зверненні з даним позовом до суду. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved