Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача виключити із суми заборгованості за послуги теплопостачання належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] заборгованість попередніх власників, що виникла до 19 лютого 2020 року. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] \~на підставі договору купівлі-продажу № НОМ 371715 від 19 лютого 2020 року. У заяві від 11 вересня 2020 року про відкриття\~\~на своє ім`я особового рахунку в КП\~КМР\~«Центральні тепломережі»\~ просила виключити із її особового рахунку, заборгованість за послуги теплопостачання, яка виникла з вини попередніх власників до 19 лютого 2020 року. 30 вересня 2020 року відповідач у відповіді на її заяву повідомив, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням, переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача, тому їй було відмовлено у перерахунку заборгованості. Вважає, що відповідач\~\~неправомірно перешкоджає їй у переоформленні особового рахунку, зараховуючи\~\~на особовий рахунок суму заборгованості за послуги теплопостачання за період до 19 лютого 2020 року, оскільки\~\~до зазначеного часу вона послуги не отримувала, жодних договорів та інших правочинів або юридичних фактів, які б створювали\~для неї\~зобов`язання по сплаті\~за послуги з теплопостачання в період\~до\~19 лютого 2020 року не укладала. 08 жовтня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 08 грудня 2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем був обраний невірний засіб захисту своїх прав і він не надав доказів, що КП КМР «Центральні тепломережі» якимось чином його права порушило. Зобов`язання відповідача щодо виключення із суми заборгованості за послуги теплопостачання попередніх власників, що виникла до 19 лютого 2020 року, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Позивачем в позові не зазначено, які саме його права як споживача порушені саме відповідачем. Звертає увагу на те, що позивач вводить суд в оману, зазначаючи у своїй позовній заяві, що вона: «просила виключити із особового рахунку, відкритого на її ім`я... заборгованість за послуги теплопостачання, яка виникла з вини попередніх власників до 19 лютого 2020 року». Оскільки відповідно своєї заяви від 27 лютого 2020 року вона визнавала існування у неї боргу за теплопостачання на загальну суму 32321,40 грн., і зобов`язувалася укласти договір реструктуризації щодо нього. Крім того, на сьогоднішній день вказана заборгованість навіть була частково сплачена на суму 1320,74 грн., чим позивач фактично визнала прийняття і наявність в себе зазначеної заборгованості, що була прийнята нею при укладанні договору купівлі-продажу квартири, що підтверджується відповідною випискою з особового рахунку. У зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Тому списати або не переводити заборгованість попередніх власників у КП КМР «Центральні тепломережі» не має жодних підстав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кир`як С.А., що підтверджується копіями договору купівлі-продажу та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8, 9). Договір купівлі-продажу не містить будь-яких застережень, щодо заборгованості за послуги із централізованого опалення квартири. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки № 5067/2020-09-09/38369 від 09 вересня 2020 року (а.с. 11), заборгованість за теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.09.2020 року становить 31000,66 грн., що також підтверджується розрахунком заборгованості за послуги централізованого опалення (а.с. 36-38). \~ \~ \~ \~27 лютого 2020 року позивач зверталась із заявою про переоформлення особового рахунку на її ім`я, і її було повідомлено про наявність заборгованості у розмірі 32321,40 грн., що підтверджується копією заяви за вх. № 5359 від 02 березня 2020 року (а.с. 35). 11 вересня 2020 року представник позивача звернувся до\~КП КМР «Тепломережа» із письмовою заявою про виключення з особового рахунку заборгованості попередніх власників за адресою: [ADDRESS] . Листом від 30 вересня 2020 року № К-1026\~відповідач відмовив позивачеві в виключенні з особового рахунку заборгованості попередніх власників, оскільки при переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників (а.с. 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України визначено, що \~здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом та оплачувати надані\~житлово-комунальні\~послуги за\~цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~у строки,\~встановлені відповідними\~договорами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У Постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18 зазначено, що «Відмовляючи у задоволенні позову, суди не звернули уваги на те, що позов про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості та заборону в майбутньому вчиняти дії щодо включення такої суми у вимогу до сплати узгоджується із абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках». Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом,\~зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги із централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Подібні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позивачем обраний належний спосіб захисту своїх прав та є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved