Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся у серпні 2015 року до суду з позовом до відповідача, в якому прохає визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями, який складається з житлового будинку - А-1, гаража - Б, погріба вхідного - б, вбиральні - В, огорожі - № 4, воріт огорожі - № 5, огорожі - № 6, та на приватизовану присадибну земельну ділянку площею 453 кв.м, закріплену за цим будинковолодінням, розташованих в [ADDRESS], по спадщині за законом після смерті матері, [PERSON], яка померла [NUMBER] року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади Гадяцької міської ради Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Третя особа - приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольська С.М. у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № [NUMBER] від 05.09.2011 року [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 6). Померлий [PERSON] був зареєстрований станом на [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON]. разом з ним була зареєстрована його дружина - [PERSON]. Інших зареєстрованих станом на [INFO] року не значилось (а.с. 49). [PERSON] померла [NUMBER] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № [NUMBER] від 11.07.2014 року (а.с. 5). Померла [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на [NUMBER] року за адресою: [ADDRESS]. Інших зареєстрованих станом на [NUMBER] року не значилось (а.с. 48). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № [NUMBER] від 04.10.1972 року батьками [PERSON], [INFO] року народження, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 24.09.1966 року у Гадяцькому райбюро ЗАГС Полтавської області було зареєстровано шлюб між батьками позивача (а.с. 51). Згідно копії договору від 24.08.1972 року [PERSON] було надано земельну ділянку на праві безстрокового користування [ADDRESS] (а.с. 15-16). 22.03.1978 року рішенням виконкому Гадяцької міської Ради депутатів трудящихся № 144 було затверджено акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння в [ADDRESS] (а.с. 17-18). Із довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області вбачається, що нумерація житлового будинку по [ADDRESS] змінилась з [NUMBER] на [NUMBER] (а.с. 50). 15.01.2009 року [PERSON]. було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,0453 га, що розташована по [ADDRESS] Полтавської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с. 19). Згідно пояснення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольської С.М. від 25.08.2015 року [PERSON]. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS] Полтавської області, після смерті [NUMBER] року [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказаний будинок (а.с. 23). Також, із повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольської С.М. від 02.09.2015 року № 519/01-09 вбачається, що після померлої [NUMBER] року [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини [PERSON], інші особи із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались. Спадкова справа після померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась, із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Крім того, наявна інформація, що після померлого [INFO] року [PERSON]. спадщину у зв'язку із спільним проживанням прийняла [PERSON]., померла [NUMBER] року (а.с. 40). Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно п. 14 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, до правовстановлюючих документів відносяться нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], належало [PERSON]. та [PERSON]. на праві спільної сумісної власності. [INFO] року [PERSON]. помер, спадщину після нього прийняла його дружина - [PERSON]., оскільки постійно з ним проживала на час відкриття спадщини. [NUMBER] року померла [PERSON]., спадщину після якої прийняв [PERSON], оскільки подав у встановлений строк у нотаріальну контору відповідну заяву, але йому було відмовлено у оформленні спадкових прав у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначений будинок. Тому вимога позивача про визнання за ним право власності на будинок є законною і підлягає задоволенню. Згідно п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Суду не надано доказів про те, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,0453 га було втрачено або право позивача на спадщину у вигляді даної земельної ділянки оспорюється чи не визнається іншою особою. Тому у задоволенні даної вимоги слід відмовити. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Outcome: partial