Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, посилаючись на те, що 03 травня 2016 року вона купила у відповідача житловий будинок № 84, розташований по вул. 8 Березня, в смт. Володимирівка, Волноваського району, Донецької області, разом з господарськими будівлями та спорудами, та присадибну земельну ділянку загальною площею 0,1544 кв.м. Купівля-продаж було здійснено на підставі договору про наміри, відповідно до ч.4 ст.635 ЦК України. Усі суттєві умови договору виконані, вона сплатила відповідачу обумовлену вартість будинку та земельної ділянки, відповідач передала їй ключі від будинку, технічну документацію. В звязку з необхідністю оформлення відповідачем необхідних правовстановлюючих документів, вони домовилися, що нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу пізніше, до 01 червня 2016 року. Але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тому просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на домоволодіння та присадибну земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявилася, своєю письмовою заявою просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася, своєю письмовою заявою просить розглянути справу без її участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Згідно частині 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 3 статті 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно по положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено прийняття спадщини спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок № 84 по вул. 8 Березня, в смт.Володимирівка, Волноваського району, Донецької області, зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Володимирівською селищною радою 12.07.1993 року, реєстровий номер 385, та зареєстрований в КП «Волноваське БТІ» у книзі 8 за номером 1260 (а.с.4-7). Відповідно до копії державного акту на право власності на землю серія I-ДН № 137964, виданого Володимирівської селищною радою 13.12.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 443, [PERSON]К належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1544 га за адресою смт. Володимирівка, вул. 8 Березня, б.84, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,1500 га, ведення особистого підсобного 0,0044 га (а.с.11) З свідоцтва про смерть, виданного 05 листопада 2014 року виконкомом Володимирівської селищної ради, Волноваського району, вбачається, що [PERSON] померла 01 листопада 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 93 (а.с.14). Згідно до свідоцтва про народження та розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] ( а.с.12-13). Відповідно до довідки Володимирівської селищної ради № 804 від 08.06.2016 року, на час смерті [PERSON] проживала разом з відповідчем [PERSON] (а.с.12). Із договору про наміри від 03 травня 2016 року вбачається, що відповідачка продала позивачу будинок №84 по вул. 8 Березня, у смт. Володимирівка Волноваського району, Донецької області. Покупець заплатив продавцю визначену ними вартість майна, продавець передав покупцю усі документи на майно. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязалася в строк до 01 червня 2016 року оформити усі правовстановлюючі документи як спадкоємець та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу (а.с.8). Аналіз приведених доказів свідчить, що відповідач є спадкоємцем майна [PERSON], спадщину прийняла відповідно до діючого законодавства, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до статті 1218, 1268 ЦК України вона набула права на спадкове майно, яке продала позивачу за договором про наміри. Оскільки відповідач ухиляється від оформлення правовстановлюючих документів на майно та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, з цих підстав позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 11, ч.2 ст.220, ч.1 ст.328, 334 ч.3, 655, 657, 1218, 1268 ЦК України,

Outcome: approved