Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у які згодом уточнивши вимоги через свого представника, просить суд визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди стосовно місця проживання дитини. Позивач вважає, що може створити всі необхідні умови для життя і розвитку дитини, тому вона наполягає на визначенні місця проживання дитини разом з нею. В той же час, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на дитину, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнений позов підтримав в інтересах [PERSON] та просив суд його задовольнити у повному обсязі. Вимоги щодо стягнення з відповідача судового збору просив не розглядати. Відповідач також надав заяву про проведення слухання справи у його відсутності, уточнений позов визнав, аліменти на сина сплачувати погодився та не заперечував проти проживання дитини з матір'ю. Крім того, представник третьої особи по довіреності Ратушна О.В. подала аналогічну зазначеним вище заяву у якій позов підтримала. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. У ході розгляду справи судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Я встановлено судом у ході розгляду даної справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 09 січня 2015 року (а.с.12-13). Мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.11), який згідно довідки Куп'янського міськвиконкому Харківської області від 01.06.2017 року уповноваженого виконкому Куп'янської міськради по квартальному комітету № 11 мешкає з позивачем у її родині за адресою: [ADDRESS] ( а.с.8,22). Цей будинок належить на праві власності матері позивача - [PERSON] ( а.с. 14-19). Під час проведення комісійного обстеження житлово-побутових умов проживання позивача за адресою: [ADDRESS], що засвідчено актом, складеним 21 серпня 2017 року, було з'ясовано, що позивач мешкає у приватному житловому будинку де є всі зручності. Дитина має окрему кімнату в будинку з обладнаним місцем для занять, ліжком та речами. Відвідує дитячий дошкільний заклад № 3 «Барвінок». У будинку також мешкають батьки позивача. У родині нормальні стосунку. Дитина гармонійно розвивається (а.с.55). [PERSON] працює неофіційно, має постійне місце мешкання, в якому створені належні умови для виховання дитини, що підтверджується наданими доказами. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, вік малолітньої дитини [PERSON], [INFO], психологоемоційний контакт дитини з матір'ю, що встановився, ставлення її до сина, суд приходить до висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог позивача в цій частині та визначення місця проживання дитини з матір'ю. Між сторонами в встановленому законом порядку нема домовленості щодо утримання сина. Враховуючи це, відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України відповідачем не виконуються зобов'язання по утриманню дитини до досягнення ним повноліття. Відносно особи відповідача по матеріалам справи судом було встановлено, що з 23 серпня 2017 року він перебуває на обліку у Куп'янському міськрайцентрі зайнятості як безробітний, інші стягнення по виконавчим листам відсутні, а також даних про незадовільний стан здоров'я відповідача немає. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За таких обставин порушуються права, свободи, та інтереси неповнолітньої дитини та позивача, у зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, які передбачають, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Зважаючи на те, що позивачем наданими суду письмовими доказами було доведена необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та ці обставини були визнані самим відповідачем і не спростовані ним жодним чином, а також беручи до уваги встановлений діючим законодавством обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає даний уточнений позов [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допускається до негайного виконання на підставі ст. 367 ч.1 ЦПК України.

Outcome: approved