Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся із заявою, яку в судовому засіданні підтримав та просив суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] та МТСБ України 143 800, 98 гривень майнової шкоди та 10 000 гривень з [PERSON] моральної шкоди. Заявлений позов було обґрунтовано тим, що протиправними діями відповідача, фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було спричинено шкоди позивачеві. В ході розгляду справи за заявою представник позивача було залишено без розгляду вимоги позивача до МТСБ України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 2076 ЦПК України. Відповідач [PERSON] вимог не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Представник МТСБ України, перед залишенням позову без розгляду в частині, що стосується інтересів його довірителя, заперечував щодо задоволення позову. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2014 року провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.4) по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мало місце 29 березня 2014 року в м. Житомирі на перехресті вулиць Котовського - Мануїльського за участю водіїв фізичних осіб і сторін у даній справі. Позивач є інвалідом другої групи з 10 липня 2013 року з датою чергового огляду 12 серпня 2016 року і втратою працездатності на 65% (а.с.5 - 7). Відповідно до висновку експерта авто товарознавця № 308 від 6 серпня 2014 року вартість матеріального збитку заподіяного позивачеві становить 143 800, 98 гривень. За проведення такого дослідження позивач заплатив 600 гривень (а.с.8 - 27). Постановою прокуратури м. Житомира від 4 серпня 2014 року було скасовано постанову слідчого СВ Житомирського МВ від 28 травня 2014 року про закриття кримінального провадження за участю автомобілів [PERSON] та [PERSON] і справа направлена для продовження проведення розслідування (а.с.39). Інформацією від 14 травня 2015 року [PERSON] було повідомлено, що на день складення інформації проводиться досудове розслідування з приводу зіткнення автомобілів (а.с.). Позивач та його представники, як на підставу заявлених позовних вимог, крім норм матеріального права визначених статтями 1166, 1167, 1187 та 1188 ЦК України, посилались на правовий висновок Верховного Суду України у судовій справі № 6-183цс14 від 3 грудня 2014 року. Проаналізував досліджені фактичні обставини справи, норми матеріального закону та зазначений правовий висновок Верховного Суду України, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. ЦК України визначено загальний порядок (або загальні підстави) для відшкодування шкоди і про який йдеться в положеннях ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України. Одночасно, положеннями ст. 1187 ЦК України визначено спеціальний порядок для відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У випадку заподіяння шкоди дією джерела підвищеної небезпеки особа відповідає за шкоду, якщо воно не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Саме в даному випадку діє презумпція винуватості і суд погоджується із доводами представника позивача, що у такому випадку шкода відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки незалежно від вини. Правову позицію з приводу даних правовідносин, в свою чергу, висловлював Верховний Суд України у своїх неодноразових рішеннях у справі № 6-183цс14 від 3 грудня 2014 року так і в рішенні від 27 жовтня 2010 року номер в ЄДРСР 12059140. Однак, як в ході розгляду даної судової справи та вирішення конкретного і зазначеного вище випадку мова йде про зіткнення двох автомобілів, тобто шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки і в такому разі шкода відшкодовується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Загальні підставі визначені ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, за якими шкода відшкодовується за наявності вини особи у її заподіянні. В ході розгляду справи було об'єктивно встановлено та не спростовувалось сторонами, що на час розгляду даної справи і прийняття даного судового рішення вина відповідача у виникненні дорожньо-транспортної пригоди є не встановленою, що найменше на це не надано належних доказів. Рішення слідчого про закриття провадження у справі скасовано і триває розслідування справи. Рішення суду про закриття провадження у справі в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення констатувало те, що лише визначено в протоколі про адміністративне правопорушення та про сплив строків визначених ст. 38 КУпАП. Матеріальним законом як і судовою практикою визначено, що стягненню шкоди передує визначення наявності матеріального складу правопорушення, яке в свою чергу складається із його наступних складових: протиправної дії, наслідками і причинного зв'язку між протиправною дією та наслідками, що настали саме від таких дій. Як було зазначено, в судовому засіданні не було встановлено наявність протиправної дії відповідача, що і вимагає у задоволенні позову відмовити. Суд зазначає, що цивільний процес здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона на підставі власних доказів має довести перед судом свої доводи та їх переконливість (ст. ст. 10, 11 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed