Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона народилася [INFO] від шлюбу її матері - [PERSON] та її батька - [PERSON]. 20.06.2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На протязі життя [PERSON] позивачку не відвідує, навіть не намагається спілкуватися з нею, не цікавився її здоров'ям, проходженням навчання, жодним чином не приймає участі у вихованні та розвитку позивачки. Відповідач відмовився брати участь в матеріальному забезпеченні життя позивачки, у зв'язку з чим мати позивачки [PERSON] вимушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] для стягнення грошових коштів на утримання дитини в примусовому порядку. Відповідач постійно різними шляхами намагався уникнути від сплати аліментів або їх зменшити. 05.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про виключення відомостей про нього, як батька з актового запису про народження позивачки [PERSON] В заяві [PERSON] стверджував, що [PERSON] не є його дитиною, те саме він навів в поданій апеляційній скарзі та стверджував неодноразово під час судового засідання. За результатами розгляду заяви про виключення відомостей про батька в актовому записі про народження дитини, 03.09.2015 р. Новоайдарським районним судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні вимог [PERSON], ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 21.10.2015 р. рішення Новоайдарського районного суду залишено без змін. Весь час позивачку самостійно виховує мати [PERSON], забезпечує її всім необхідним. Відповідач не виконує батьківських обов'язків щодо виховання неповнолітньої дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. На підставі викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Позивач [PERSON] та її законний представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що перебуваючи у законному шлюбі з [PERSON] народилася дитина, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини [PERSON] внесла без його дозволу, оскільки на той час вони мешкали окремо. З дитиною не спілкувався, оскільки у [PERSON] були інші чоловіки, він не хотів заважати. При намірі відповідачем подарувати дитині подарунки, [PERSON] відмовлялася їх прийняти. Представник третьої особи служби у справах дітей Новоайдарської РДА - Кригіна Т.М. у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Батьки дитини: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 20.06.2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На протязі життя [PERSON] позивачку не відвідує, навіть не намагається спілкуватися з нею, не цікавився її здоров'ям, проходженням навчання, жодним чином не приймав участі у вихованні та розвитку позивачки. Відповідач відмовився брати участь в матеріальному забезпеченні життя позивачки, у зв'язку з чим мати позивачки [PERSON] вимушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] для стягнення грошових коштів на утримання дитини в примусовому порядку. Відповідач постійно різними шляхами намагався уникнути від сплати аліментів або їх зменшити. 05.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про виключення відомостей про нього, як батька з актового запису про народження позивачки [PERSON], що підтверджується копією відповідної заяви (а.с. 11-12) В заяві [PERSON] стверджував, що [PERSON] не є його дитиною, те саме він навів в поданій апеляційній скарзі (а.с. 17-20). За результатами розгляду заяви про виключення відомостей про батька в актовому записі про народження дитини, 03.09.2015 р. Новоайдарським районним судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні вимог [PERSON], що підтверджується копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області №419/970/14-ц від 03.09.2015 р. (а.с. 13-16). Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 21.10.2015 р. рішення Новоайдарського районного суду залишено без змін, що підтверджується копією ухвали Апеляційного суду Луганської області №419/970/14-ц, провадження №22ц/782/572/15 від 21.10.2015 р. (а.с. 21). Весь час позивачку самостійно виховує мати [PERSON], забезпечує її всім необхідним. Відповідач не виконує батьківських обов'язків щодо виховання неповнолітньої дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. З акту, наданого депутатом Новоайдарської селищної ради вбачається, що [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS], разом з донькою [PERSON] Батько доньки [PERSON] з сім'єю не проживає. З дружиною [PERSON] шлюб розірвано з 2000 р. З донькою відносини не підтримує, участі у вихованні не приймає (а.с. 29). З характеристики, наданої учениці 9-В класу НВК Новоайдарська школа-гімназія [PERSON], вбачається, що мати [PERSON] приділяє дівчинці багато уваги, серйозно займається її вихованням. Батько в школу не приходив, з класним керівником не спілкувався (а.с. 81). Відповідач [PERSON] є платником аліментів, станом на 01.03.207 р. має заборгованість, яка складає 1013,54 грн., що підтверджується довідкою №861 про отримання аліментів, виданою 01.03.2017 р. Новоайдарським РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області (а.с. 82). Служба у справах дітей Новоайдарської РДА надала висновок № 13/2239, відповідно до якого 25.05.2016 року комісія з питань захисту прав дитини встановила, що [PERSON] не виконує батьківські обов'язки щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], незважаючи на те, що згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на спілкування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Вивчивши всі обставини, Новоайдарська райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає, що вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], доцільне за умови встановлення факту батьківства (а.с. 26-27). В частині зазначення умов щодо встановлення факту батьківства, суд ставиться критично до відповідного висновку, оскільки ані позивачка, ані її мати не є суб'єктами звернення щодо встановлення батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення про те, що вони є сусідами [PERSON] та її доньки [PERSON] Відповідача [PERSON] за місцем проживання [PERSON] та її доньки ніколи не бачили, разом їх не зустрічали. З дитиною він не спілкувався, вихованням її не займався. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками [PERSON] та [PERSON] Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджують і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач - [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав, як це передбачено ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі приписів ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом достовірно встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «батько» зазначено «[PERSON]» (а.с. 10). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям неповнолітньої доньки, не дбає про її здоров'я, культурний та духовний розвиток. Неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю та перебуває на її повному утриманні, відповідач проживає окремо, не займається вихованням доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, дані факти є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн., підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі, ст. ст. 150, 164, 166, 180, 181, 182, 183, 243, 244 СК України, ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved