Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 12.09.2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 10.12.2018 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що син проживає з нею просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Відповідачем відзиву на позов не надано, у зв`язку з тим, що розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження, суд обмежується наданими позивачем доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 12.09.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2018 року. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний відповідач і що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 1924 від 08.07.2021 року, виданою КП «ЖЕО № 1 КМР». Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1089 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповіача підлягють стягненню аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття з дня звернення позивачем до суду, тобто з 08.07.2021 року. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного і ст.ст. 180, 181 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved