Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, посилалась на те, що на сьогоднішній день відповідач, яка зареєстрована за вище вказаною адресою, фактично за місцем своєї реєстрації не мешкає з жовтня 2017 року. В добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації та такі його дії порушують права позивача на володіння, користування та розпорядження належної їй власності, а також на оформлення субсидії, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, в окремо наданій до суду заяві просила розглянути справу у її відсутність, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив не подала, поважні причини неявки до суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] згідно акту про перевірку паспортного обліку від 03.07.2018 року, зареєстрована в [ADDRESS], однак фактично в ній не проживає з жовтня 2017 року (а.с.11). Крім цього, відповідач [PERSON] не здійснює оплату комунальних платежів, які нараховуються за місцем його реєстрації і добровільно знятись з реєстрації не бажає, в наслідок чого позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатись своєю квартирою та змушена протягом більше трьох років сплачувати комунальні послуги за відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійснення ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника жилого будинку (квартири), який не є його співвласником, на користування жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод з боку відповідача [PERSON] шляхом визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вище вказаною адресою підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved