Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 1988 року по 16 листопада 1995 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . 18.10.1991 року, під час шлюбу, за рахунок спільних коштів ними було придбано квартиру [ADDRESS] , де позивач була зареєстрована та постійно проживає. З часом спільне життя з [PERSON] не склалося та шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу позивач залишилась проживати в придбаній квартирі, а [PERSON] вдруге одружився та переїхав до своєї дружини, [PERSON] , за місцем її проживання: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємці першої черги - друга дружина та спільна донька позивача та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини. На підставі їх заяв була відкрита спадкова справа. Позивач, не будучи спадкоємицею звернулась до суду про визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , 19 квітня 2006 року рішенням Обухівського районного суду Київської області позовні вимоги були задоволені, та визнано за позивачем право власності на Ѕ частину квартири. 04.08.2016 року спільна з померлим донька [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину квартири, на іншу ј частину квартири свідоцтво про право на спадщину видане не було. Позивач вказує, що останні тринадцять років вона єдиною особою, яка володіє та утримує вказану ј частку квартири, тому звернулась з позов до суду та просить визнати за нею право власності, за набувальною давністю, на ј частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача Обухівської міської ради Київської області, в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, покладається на розгляд суду згідно з чинним законодавством. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань до суду не надали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис від 13.08.2005 року № 117 та 14.12.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції, Київської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.04.2006 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виділ частки майна подружжя задоволено, визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Судовим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.04.2006 року, яке набрало законної сили, встановлено що позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] з 1988 року по 16.11.1995 року. 18.10.1991 року за спільні кошти сторони придбали спірну квартиру. Як вбачається з копії спадкової справи № 772/2005 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцями за законом першої черги, донькою [PERSON] та дружиною [PERSON] були подані заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Ірпінської міської нотаріального контори Київської області, та кожному з них видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Згідно Договору дарування ј частки у праві власності на квартиру від 13.02.2019 року, [PERSON] подарувала [PERSON] ј частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як ознаки набувальної давності за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Судом встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності ѕ частини квартири [PERSON] та ј частини квартири [PERSON] . З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Обухівської міської ради, третя особи [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю слід відмовити повністю. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed