Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом , вказуючи, що у серпні 2015 року вона придбала квартиру у м. Краматорську по вул. Н. Курченко, 24/21, яку, разом із чоловіком [PERSON], облаштовувала побутовою технікою та меблями за кошти, що належали позивачці. Так, 16 жовтня 2015 року її чоловік за товарним чеком № ЭЛ032993 в магазині «Элма-Сервис», за договором купівлі-продажу, придбав холодильник «Атлант 6024-100» , вартістю 9674 грн. та в магазині «COMFY» сплатив кошти в сумі 7709,01 грн . за договором купівлі-продажу телевізора «PHILIPS плоскопанельний ТВ 37`-42`» 19 грудня 2015 року [PERSON], за дорученням позивачки, в магазині «Элма-Сервис» , за договором купівлі-продажу, придбав пральну машину «LG F 1096SD3» , вартістю 10099 грн., що підтверджено товарним чеком № ЭЛ042209. Позивачка наполягає, що з часу передачі майна за договорами купівлі-продажу вона набула право власності на вказану побутову техніку, відповідно до ст. 317 ЦК України, та отримала право володіння, користування та розпорядження зазначеним майном. Спірне майно було доставлено у квартиру позивачки та надано у користування синові [PERSON] та його дружині , відповідачці по справі, на час їх проживання в квартирі. 15 липня 2018 року позивачка навідалася у свою квартиру та виявила, що придбана нею побутова техніка пральна машина, холодильник та телевізор відсутні . Виявилось, що син вирішив розірвати шлюб із відповідачкою та запропонував їй звільнити квартиру, забравши свої речі. Відповідачка ж вивезла і утримує у себе побутову техніку позивачки. Позивачка зазначила, що даний факт відповідачкою не заперечуються та мотивований помстою за ініціювання процесу розірвання шлюбу. На підставі викладеного, позивачка просить зобовязати відповідачку повернути належну позивачці побутову техніку - холодильник «Атлант6024-100» , вартістю 9674 грн., телевізор «PHILIPS плоскопанельний ТВ 37`-42`», вартістю 7709,01 грн., пральну машину «LG F 1096SD3» , вартістю 10099 грн. Ухвалою Олександрівського районного суду від 3 вересня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. В установлений судом строк, відповідачка не надала відзив та не надала відповіді на питання, поставлені позивачкою у позові ,відповідно до вимог ст. 93 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Позивачка пояснила, що особисто не була присутня у магазині під час придбання побутової техніки, доручивши це чоловікові та сину. Разом із ними була присутня відповідачка, яка була, на той час, невісткою. Придбана техніка була доставлена в квартиру чоловіка позивачки, через ремонт, а документи на техніку зберігалися у позивачки. В подальшому техніка була надана в користування сину з дружиною на час їх проживання в квартирі.У 2018 році син вирішив розлучитися із відповідачкою, він виїхав із квартири, надавши останній можливість й час зібрати свої речі та виїхати з квартири. Але відповідачка скористалась нагодою, щоб вивезти з квартири придбану побутову техніку позивачки. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вважають, що позивачкою не доведено ні обставин придбання спірного майна , ні обставин привласнення та утримання його відповідачкою. Так, відповідачка пояснила, що дійсно у 2018 році вона з чоловіком [PERSON], який є сином позивачки, вирішили розлучитися. Чоловік став проживати разом із батьками, а вона залишилась на деякий час в квартирі позивачки в м. Краматорську. Вона зібрала свої речі та у липні 2018 року вивезла їх з квартири. Відповідачка заявила, що спірну побутову техніку вона залишила у квартирі та де вона знаходитися зараз їй невідомо. Крім того, відповідачка повідомила, що дійсно, вона з чоловіком проживала в квартирі позивачки в м. Краматорську, вул. Н. Курченко ,24/21. Кожен з них працював, тому мали змогу придбати в квартиру деякі меблі та побутову техніку для власного користування. Отже, відповідачка наполягала в судовому засіданні, що спірна побутова техніка придбана на спільні кошти її та чоловіка, тому вони особисто купували її в магазині. Батько чоловіка був присутній із ними , бо мав картку клієнта магазина , за якою можна було отримати знижку на покупку. Відповідачка пояснила, що на товарному чеку на придбання пральної машини стоїть її особистий підпис як покупця. Документи на техніку випадково опинились у позивачки, бо на той час вона з чоловіком робила в квартирі ремонт і техніка разом із документами на неї опинилися в квартирі батька чоловіка. Заслухавши пояснення сторін,опитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до такого. Судом встановлено та не заперечуються сторонами, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с 10). За товарним чеком № ЄЛ032993 від 16 жовтня 2015 року в магазині «Элма-Сервис» було придбано холодильник «Атлант 6024-100» , вартістю 9574 грн. з доставкою за адресою: [ADDRESS] ( а.с 11). За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] чоловік позивачки. ( а.с 124). Сторони заявили, що в квартирі, де проживала відповідачка з чоловіком, проводився ремонт, отже, тимчасово техніка була доставлена в іншу квартиру. За товарним чеком № ЭЛ042209 в магазині «Элма-Сервис» було придбано пральну машину «LG F 1096SD3», вартістю 10099 грн. ( а.с 11). Вказаний товар придбано на картку клієнта магазина [PERSON] ( а.с 123). Придбання телевізора\~«PHILIPS\~плоскопанельний ТВ\~37`-42`»,\~вартістю 7709,01\~грн.,\~підтверджено товарним\~чеком від , 16 жовтня 2015 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ а.с. 12 В судовому засіданні встановлено, що придбання спірної побутової техніки відбулось під час шлюбу відповідачки з сином позивачки та придбана побутова техніка знаходилось у фактичному користуванні цього подружжя на час їх проживання в квартирі, що належить позивачці. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Судом прийнято до уваги, що квитанції на придбання побутової техніки зберігалися у позивачки та надані саме нею на доказ придбання побутової техніки за її кошти. Крім того, побутова техніка була доставлена в квартири, що знаходяться у власності позивачки та її чоловіка. Як пояснив свідок [PERSON] чоловік позивачки, він та позивачка вирішили купити побутову техніку у квартири, що в м. Краматорську. Так, позивачка передала йому гроші на придбання спірної побутової техніки та він з сином і його дружиною відповідачкою по справі, придбали за ці кошти спірну техніку, яка була передана в користування сім`ї сину на час їх спільного проживання в квартирі позивачки. Влітку 2018 року відповідачка виїхала з квартири, бо подружжя розлучилося . Після того, як відповідачка залишила квартиру, виявилось, що зникло і спірне майно. Свідок [PERSON] , пояснив що вони з відповідачкою проживали в квартирі матері та у 2015 році , за кошти батьків, у квартиру була придбана побутова техніка : холодильник, телевізор, пральна машина, щоб обладнати квартиру. У 2018 року вони з відповідачкою вирішили розірвати шлюб. Для того, щоб надати можливість колишній дружині зібрати свої речі та виїхати з квартири у зручний для неї час, він поїхав тимчасово пожити до батьків. У липні 2018 року відповідачка повідомила, що вона виїхала з квартири. Одночасно, з квартири зникла побутова техніка. Свідок повідомив, що під час особистої бесіди з відповідачкою, остання визнала, що взяла спірну техніку, як остаточний розрахунок за продану машину, що була у їх спільній власності. Отже, суд вважає , що позивачка довела наданими нею письмовими доказами та поясненнями свідків наявне у неї право власності на спірне майно. Приймаючи рішення, суд враховує, що відповідачка, наполягаючи на тому, що спірне майно є спільною власністю колишнього подружжя, за її поясненнями ,залишила його в квартирі , не претендуючи на свою частку у ньому ні на час розірвання шлюбу та , ні пізніше, під час розгляду позову в суді. Вказані дії відповідачки не притаманні власнику майна у звичайній життєвій ситуації. Пояснення позивачки, що в товарних чеках наявні підписи від імені покупців особисто її та чоловіка, залишилися не спростованими відповідачкою, яка, хоча і заявила , що у товарному чеку на придбання пральної машини її підпис, а не позивачки, але не довела це в судовому засіданні та від проведення судової почеркознавчої експертизи відмовилась. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що був знайомий із відповідачкою та її колишнім чоловіком, підтримував з ними дружні стосунки. Відвідуючи їх помешкання, свідкові відомо було зі слів подружжя, що побутова техніка придбана батьками [PERSON] .Влітку 2018 року, він зустрівся з відповідачкою, яка повідомила про розлучення із чоловіком і що вивезла з квартири побутову техніку, бо побоювалася, що залишиться ні з чим . Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що був очевидцем того, як відповідачка влітку 2018 року виїздила з квартири по вул. Н Курченко, 24/21 м.Краматорська. Свідок пояснив, що він проживає в цьому ж будинку, знає відповідачку та її чоловіка. Того вечора він відпочивав біля підїзду , коли близько 22 - 23 години, в темну частину доби, підїхала вантажна машина та відповідачка з вантажниками виносила речі з квартири. [PERSON] них був холодильник, пральна машина та телевізор. Отже, суд вважає доведеним, що майно вибуло з володіння позивачки, як власника майна, не з її волі, а відповідачка заволоділа спірним майном без достатніх правових підстав. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно ч.1ст.321 ЦПК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Згідно ч. 1 ст. 397ЦК України ,володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. За ч. 1\~ст. 400 ЦК України,\~недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Згідно \~ст. 76 ЦПК України\~,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже,враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції: 704,8грн.+ 352,4 грн.= 1057,2 грн.

Outcome: approved