Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до Одеського національного медичного університету, [PERSON] про поновлення на посаді, визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 23.01.2019р. провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до Одеського національного медичного університету, [PERSON] про поновлення на посаді, визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрито, у звязку з відсутністю предмету спору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що позивач працював в Одеському національному медичному університеті на посаді проректора з науково-педагогічної роботи(питань гуманітарної совіти та виховання) з 17.03.2016р. 22.10.2018р. його ознайомили з наказом №688-л «Про звільнення [PERSON]О.» від 22.10.2018р. за одноразове грубе порушення трудових обовязків(п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України) у частині протидії корупції, що призвело до порушень організаційних засад функціонування системи запобігання корупції в Україні та підриву іміджу ОНМедУ. Крім того, позивачу стало відомо, що 18.10.2018р. виданий наказ №674-л «Про тимчасове виконання обовязків проректора з науково-педагогічної роботи(з питань гуманітарної освіти та виховання)». Згідно даного наказу, у звязку з відсутністю на робочому місці проректора з науково-педагогічної роботи(з питань гуманітарної освіти та виховання) [PERSON] та виробничою необхідністю тимчасово, на час відсутності [PERSON] покладено з 18.10.2018р. на [PERSON], за його згодою, виконання обовязків проректора з науково-педагогічної роботи(з питань гуманітарної освіти та виховання). Позивач вважає вищевказані накази неправомірними, а тому просить стягнути з ОНМедУ моральну шкоду в розмірі 50000,00грн. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги. Представник ОНМедУв судове засідання не зявився, надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в стягненні моральної шкоди за відсутності достатніх доказів її завдання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позов не подавала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивачем та представником ОНМедУ не заперечувалося, що [PERSON] працював в Одеському національному медичному університеті на посаді проректора з науково-педагогічної роботи(питань гуманітарної совіти та виховання) з 17.03.2016р. 22.10.2018р. позивача звільнено наказом №688-л «Про звільнення [PERSON]О.» від 22.10.2018р. за одноразове грубе порушення трудових обовязків(п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України) у частині протидії корупції, що призвело до порушень організаційних засад функціонування системи запобігання корупції в Україні та підриву іміджу ОНМедУ. 18.10.2018р. виданий наказ №674-л «Про тимчасове виконання обовязків проректора з науково-педагогічної роботи(з питань гуманітарної освіти та виховання)». Згідно даного наказу, у звязку з відсутністю на робочому місці проректора з науково-педагогічної роботи(з питань гуманітарної освіти та виховання) [PERSON] та виробничою необхідністю тимчасово, на час відсутності [PERSON] покладено з 18.10.2018р. на [PERSON], за його згодою, виконання обовязків проректора з науково-педагогічної роботи(з питань гуманітарної освіти та виховання). Дані накази були підписані т.в.о. ректора [PERSON] Як вбачається з витягу з наказу №844-л від 11.12.2018р. та копії наказу №4 від 10.12.2018р. ОНМедУ, вищевказані накази №688-л та 674-л скасовані, визнано дії [PERSON] неправомірними, наказано бухгалтерії виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, який вплачений згідно довідки(а.с.167). Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч.1,2,4 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Незважаючи на те, що ОНМедУ визнав та фактично виконав позовні вимоги в частині поновлення на посаді, визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул, тобто визнав порушення прав позивача, суд вважає, позивачу завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Враховуючи душевні страждання позивача, визнання позову представником ОНМедУ, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що моральна шкода підлягає стягненню в розмірі 10000,00грн. Щодо твердження представника ОНМедУ, що позивач не надав жодних доказів нанесення йому моральної шкоди, то суд виходить з презумпції спричинення позивачу моральної шкоди неправомірними діями відповідача та обовязку саме відповідача спростувати таку презумпцію. Дана правова позиція відповідає висновкам ВСУ в постанові № 6-1435цс17 від 27 вересня 2017 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з ОНМедУ на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,8грн.

Outcome: partial