Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що з 19.03.1980р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 28.09.1984р. цей шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, з 1996 року [PERSON] продовжив проживати з позивачкою однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 2 земельних ділянок на території Дмитрівської сільської ради. Позивач вважає, що як особа, що проживала із спадкодавцем однією сім'єю на протязі більше 5 років до часу відкриття спадщини, вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] Однак при зверненні до нотаріальної контори вона довідалася, що заяву про прийняття спадщини вже подала мати спадкодавця - відповідач [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом. При цьому [PERSON] в останні роки свого життя хворів в результаті виробничої травми, знаходився в безпорадному стані, потребував постійного нагляду та грошових коштів на лікування, але відповідачка жодним чином не приймала у цьому участі, хоча мала таку можливість. Всі потреби спадкодавця щодо його догляду здійснювала позивачка. Тому в своєму позові вона просить встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] з 1996 по 2015 роки; усунути відповідача від права на спадкування за законом; визнати за позивачкою право на спадкування у першій черзі; визнати за нею право власності на земельні ділянки, що належать спадкодавцю [PERSON] та входять до складу спадкового майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідачка є людиною похилого віку, якій на час розгляду справи в суді виповнилося 82 роки, отримує доходи лише у вигляді пенсії, останній час хворіє онкологічним захворюванням, тому вона не мала можливості надавати допомогу своєму синові [PERSON] Крім того, її син [PERSON] не знаходився в безпорадному стані, міг сам себе повністю забезпечувати, отримував пенсію та орендну плату за оренду належних йому двох земельних ділянок, часто приїжджав до відповідачки та допомагав їй Тому просив в задоволенні позову відмовити. Треті особи - Бердянська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Бердянська держнотконтора надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу без участі її представника. Третя особа [PERSON] надіслав до суду письмові пояснення, в яких стверджував, що насправді спадкодавець [PERSON] ніколи не знаходився в безпорадному стані, а навіть допомагав матері, останній рік перед смертю фактично жив у неї, яка також йому допомагала, тому вважає позовні вимоги безпідставними. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є колишнім чоловіком сестри померлого [PERSON] - третьої особи [PERSON] підтвердив факт отримання спадкодавцем [PERSON] виробничої травми приблизно в 1994-1995рр. Після цього він перестав працювати, отримував пенсію та орендну плату за два земельних паї, проживав зі своєю колишньою дружиною - позивачем [PERSON], всім необхідним був забезпечений, до самої смерті міг забезпечувати себе самостійно. При цьому відповідач [PERSON] до нього в гості ніколи не ходила тому, що знаходилась з позивачкою в неприязних стосунках. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивачки, останні 10 років, що вона підтримує тісні відносини з позивачкою, з нею проживав [PERSON], вона за ним доглядала, тому він був повністю забезпечений всім необхідним. Але проблеми з грошима у них були, оскільки позивачка неодноразово брала гроші в борг у своїх знайомих. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є кумою позивачки, близько знайома з нею з 1980 року. Підтвердила, що приблизно з 1996 року позивачка почала проживати зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] При цьому він був після травми, доглядом був повністю забезпечений, але грошей не вистачало. Мати [PERSON] - відповідач [PERSON] позивачку не любила, тому практично не спілкувалась з нею, жодної допомоги не надавала, хоча іншим своїм дітям допомагала. Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] Згідно відповідних Державних актів на право власності на земельну ділянку, спадкодавець [PERSON] володів на праві власності двома земельними ділянками на території Дмитрівської сільської ради. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що відповідач [PERSON] є матір'ю спадкодавця і тому, у відповідності до ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги. Вказаний факт визнаний всіма учасниками судового розгляду. Позивач [PERSON], як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім'єю на протязі не менше 5 років до відкриття спадщини, претендує на визнання її спадкоємцем четвертої черги у відповідності до ст.1264 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… В даному випадку, виходячи із змісту позовних вимог, доведення обставин, на які посилається позивач та які б дали підстави зробити виняток із встановлених законодавством загальних правил, покладається на позивача. При цьому суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що спадкодавець [PERSON] до своєї смерті дійсно був інвалідом другої групи і тому непрацездатною особою, вказаний факт визнаний всіма учасниками судового розгляду. Але будь-яких переконливих доказів того, що [PERSON] перед своєю смертю знаходився в безпорадному стані до суду надано не було. Більш того, допитані в судовому засіданні свідки стверджували, що він міг вільно себе самостійно обслуговувати. Не надано до суду і будь-яких доказів того, що спадкодавець [PERSON] якийсь час перед своєю смертю нагально потребував додаткових грошових коштів, його загальний дохід є невідомим, клопотання про витребування інформації стосовно цього до суду не подавались. Крім того, у відповідності до ст.198 СК України, на яку посилається позивач, як на одну з підстав свого позову, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей лише у випадку, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. В даному випадку відповідач [PERSON] є людиною похилого віку (на час розгляду справи їй виповнилося 82 роки). Крім того, вона вже два роки хворіє онкологічним захворюванням, що визнано всіма учасниками судового розгляду. Будь-яких доказів її доходів до суду надано не було. За таких обставин суд вважає недоведеним, що відповідач взагалі мала можливість надавати своєму синові [PERSON] будь-яку практичну допомогу, в тому числі матеріальну. Крім того, виходячи із пояснень всіх учасників судового розгляду та свідчень свідків, допитаних в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] до своєї смерті був забезпечений всім необхідним. Будь-яких доказів того, що він потребував додаткової допомоги зі сторони інших осіб, в тому числі відповідача [PERSON], до суду надано не було. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що підстави для усунення відповідача від права на спадкування та зміни черговості спадкування відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. За таких обставин не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині встановлення факту проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] в період з 1996 по 2015 роки, оскільки виходячи із змісту ст.ст.234, 256 ЦПК України, це є по своїй суті встановленням факту, що має юридичне значення, і тому ці справи повинні розглядатись в порядку окремого провадження. Розгляд таких справ в одному провадження з розглядом цивільного позову та їх задоволення можливе лише у випадку, коли встановлення такого факту тягне за собою певні юридичні наслідки, заявлені в позовній заяві та задоволені судом. В даному випадку суд визнає наявність певних доказів факту проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] в період з 1996 по 2015 роки, наданих стороною позивача, в тому числі свідчення свідків, допитаних в судовому засіданні, при відсутності будь-яких доказів протилежного. Але за умови відмови в задоволенні інших позовних вимог, цей факт не має і не може мати будь-якого юридичного значення, тому в задоволенні позову і в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed