Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся з цивільним позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві вказував, що відповідно до укладеного кредитного договору № 001-23040-040707 від 04.07.2007 року позивач відкриває картковий рахунок відповідачу № 26250900861111 в національній валюті – гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також пін – код до картки, здійснює обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься у додатку №1 до договору (п.1.2 договору). Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Банк самостійного один раз на може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п.1.5 кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб’єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов’язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Відповідно до п.2.1 моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору, держатель картки зобов’язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Відповідач не виконує належним чином зобов’язання. Станом на 22.10.2013 року має заборгованість – 13018 грн. 08 коп., яка складається з наступного: - 0 грн. – тіло кредиту; - 12794 грн. 88 коп. – прострочене тіло кредиту; - 223 грн. 20 коп. – заборгованість за відсотками; - 0 грн. - заборгованість за комісіями. Представник позивача в судове засідання не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з’явився, причин неявки суду не повідомив, ро час та місце розгляду справи повідомлений належним чном, у зв’язку з неявкою відповідача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії договору № 001-23040-040707 від 04.07.2007 вбачається, що сторони по справі уклали кредитний договір. Відповідно до п.1.2 договору банк відкриває картковий рахунок відповідачу № 26250900861111 в національній валюті – гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також пін – код до картки. Відповідно п.1.3 договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Банк самостійного один раз на може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п.1.5 кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб’єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов’язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Пунктом 2.3 передбачено, що держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься у додатку №1 до договору. У відповідності до п.2.5 договору, держатель картки зобов’язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітній місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач не виконує належним чином зобов’язання і станом на 22.10.2013 року має заборгованість – 13018 грн. 08 коп., яка складається з наступного: - 0 грн. – тіло кредиту; - 12794 грн. 88 коп. – прострочене тіло кредиту; - 223 грн. 20 коп. – заборгованість за відсотками; - 0 грн. - заборгованість за комісіями. Оскільки кредит надано позивачем на споживчі цілі, то правовідносини між сторонами регулюються також і нормами Закону України «Про захист прав споживачів» від 18.11.2003 № 1255. Відповідно до п.7 ч.13 ст.11 даного закону кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній раз відповідач здійснив оплату по договору 27.01.2009 року у сумі 500 грн. П.2.5 визначено строк погашення заборгованості - щомісяця. Оскільки з лютого 2009 року відповідач не виконує свої зобов’язання по договору, а позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 04.12.2013 року, суд вважає, що на час звернення до суду минув трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 Цивільного кодексу України. Згідно п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), тому на думку суду положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, позивачем подано позовну заяву з пропущенням строку позовної давності, тому це є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed