Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нежитлове приміщення загальною площею 14,7 м.кв. в с.Свірж по вул..Свержик,1 «а» Перемишлянського району. Позов обґрунтовує тим, що у відповідності до Договору позивачки з відповідачем від 26.05.2015р. позивачка користується земельною ділянкою, площею 0,0039 га., яка розташована на території [PERSON] сільської ради.Вказану земельну ділянку, що є предметом Договору, позивачка використовує тривалий час ще задовго до укладення вищевказаного правочину і виключно для обслуговування нежитлових приміщень (торгівельного павільйону).17.03.2016р. [PERSON] сільською радою прийнято рішення за №12 «Про присвоєння номера на нежитлову будівлю в с. Свірж по вул. Свержик гр. [PERSON]. Пунктом 1 вказаного рішення позивачці надано право на присвоєння поштового номеру на нежитлову будівлю загальною площею 14,7 м.кв. в с.Свірж вул. Свержик №1 «а» Перемишлянського району Львівської області. На дане приміщення було виготовлено також технічний паспорт. Незважаючи на фактичне визнання відповідачем правомірності спорудження даного приміщення відповідач всіляко уникає узаконити вищезгадане нежитлове приміщення. Тому позивачка вимушена звертатись до суду для вирішення цього питання. Позивач [PERSON] до суду не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] сільська рада до суду не зявились. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задоволити з наступних підстав: Позивачкою в свій час було збудовано торгівельний павільйон на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності відповідача. Згодом, позивачка вирішила узаконити дану будівлю і звернулась до відповідача про надання земельної ділянки на якій розташована будівля їй у користування. 22.05.2015р. було складено акт на підставі якого позивачці було виділено в натурі земельну ділянку на якій знаходиться нежитлове приміщення. Договоромміж сторонами від 26.05.2015р. було оформленні правовідносини між сторонами з приводу користування цією земельною ділянкою та визначено розмір плати за таке користування. З технічної документації та довідки виданої Золочівським МБТІ дане приміщення знаходиться за адресою: с.Свірж,вул.Свержик,1 «а»; його площа складає 14,7 кв.м.; приміщення розміщене на залізо-бетонному фундаменті; самочинне будівництво, переобладнання, реконструкція даного приміщення власником не проводилась. і не відноситься до самочинно збудованих. Згідно рішення [PERSON] сільської ради №12 від 17.03.2016р. нежитловій будівлі загальною площею 14.7м.кв. в с.Свіржвул..Свержик , яка належить [PERSON] присвоєно номер 1 «а». Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, окрім іншого, є визнання права. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на майно (річ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Це право включає в себе володіння, користування та розпорядження майном (ст.317 ЦК України). Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 331 ЦК України передбачає, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У відповідності до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогувласника (користувача) земельноїділянки суд можевизнати за ним право власності на нерухомемайно, яке самочинно збудоване на ній, якщоце не порушує права іншихосіб. З Технічного паспорту та довідки вбачається, що спірне приміщення відповідає технічним нормам, не зареєстроване, самочинного будівництва не виявлено, іншого способу оформлення позивачем права власності на будівлю, окрім як в судовому порядку, немає, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірний обєкт нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved