Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та на своє утримання до досягнення дитиною трьох рків. В обґрунтування позову вказала, що з 18.02.2017 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем останнім часом не склалося. Між ними перестало існувати взаєморозуміння через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить їх інтересам. У зв'язку з цим сторони припинили між собою фактичні шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Вважає, що шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі. Майнових спорів не ініційовано, місце проживання дитини визначено разом з матірю. Зазначає, що дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Через те, що батько належним чином не дбає про дитину та не надає достатніх коштів на її утримання - є необхідність стягувати аліменти примусово. За таких обставин просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, стягнути аліменти на утримання дитини та на власне утримання до досягнення сином трирічного віку. Відповідач позов фактично визнав, просив задовольнити, направив до суду відзив, в якому вказав, що в цілому погоджується з позовними вимогами, але не згоден з обставинами на які посилається позивач у позові. Відповідач зазначив, що посилання позивача на те, що порядок та способи відвідування, виховання дитини обговорювались, не відповідають дійсності, так як розмов про порядок та способи відвідування та виховання дитини між ними не було. Вважає, що позивач постійно перешкоджає бачитись з дитиною, що позбавляє можливості виконувати свій батьківський обовязок по вихованню дитини. Також, відповідач зазначив, що купує продукти харчування, необхідні ліки, одяг та допоміжне обладнання, дає кошти дружині на її утримання та утримання сина. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги фактично визнав, але не згоден сплачувати аліменти на утримання дружини. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 18.02.2017 року у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 92, та видано свідоцтво про шлюб серія І-ОЛ №102852 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серія І-ОЛ № 212632 від 27.07.2017 року виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис про народження № 860, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечитиме інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних вище обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Статтею 183\~СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи сімейний та матеріальний стан відповідача, а також те, що допомоги на утримання інших дітей він не надає, має дохід, працює, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини та дружини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню у відшкодування судового збору на користь позивача в сумі 704, 80 грн. за вимогу про розірвання шлюбу, в дохід держави в сумі 704,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного і ст. ст. 112,\~180,\~181-183СК України,

Outcome: approved