Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача втрати від інфляції з суми боргу у розмір 11444,11 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 13.0.32011 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя по цивільній справі №0520/2959/2012 провадження №2/0520/515/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу з [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 20125,00 грн., три відсотка річних у розмірі 1509,00 грн., та судовий збір у розмірі 216,34 грн. Рішення набрало законної сили 23.03.2012 року. Судове рішення добровільно не виконано. Рішення суду також не виконано й через Жовтневий ВДВС Маріупольського управління юстиції. У звязку з неможливістю отримати власних коштів за рішенням суду призвело до втрати сну та душевного спокою. Також у 2013 році зайняла гроші у свого родича в розмір семи тисяч грн.. на один рік для оздоровлення дитини та себе, сподівалась, що за цей час державна служба допоможе отримати суму яка належить їй згідно рішення суду. У 2014 році повинна була віддати гроші взяті під розписку, тому довелось узяти кредит, з підписанням договору понесла додаткові витрати. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що в період, до початку повернення грошових коштів відповідачем, дуже хвилювалась, була безсоння та депресивний стан, тому що сама була повинна гроші, сподівання з приводу виконання судового рішення та повернення боргу в трок були марні, моральну шкоду отримала у розмір 6000 грн. Тільки у грудні 2014 року почала отримувати невеликі частини згідно рішення суду від 13.03.2012 по справі 0520/2959/2012 .Сума боргу, що залишається на цей час не виплаченою складає 15334,37 грн. та судового збору 216,34 грн. За весь час сума боргу значно знецінилась, тому має бути проіндексована. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що сума боргу у сумі 15334,37 грн. нею зазначена станом на час звернення до суду 28.08.2015 року, яку вона самостійно розрахувала, але погоджується із розміром заборгованості станом на 28.08.2015 року у сумі 14484 грн. наданого Жовтневим відділом Державної виконавчої служби від 23.12.2015 року, тому просить стягнути з відповідача втрату від інфляції із розрахунку від цією суми та моральну шкоду. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вона вже повернула борг позивачу, але у неї відсутні розписки, тому погодилася виплачувати борг за рішенням суду, яке не оскаржувала, із її зарплати щомісячно здійснюються відрахування та відповідно до довідки сума боргу складає 10890,98 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмір 20125 грн., три відсотка річних у розмір 1509 грн. та судовий збір у розмірі 216,34 грн. Рішення суду набрало законної сили 23.03.2012 року. Відповідно відповіді Жовтневого відділу Державної виконавчої служби від 23.12.2015 року, заборгованість за виконавчим листом №0520/2959 від 26.03.2012 виданим Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 21850,34 грн., заборгованість станом на 28.08.2015 року складає 14484 грн., борг станом на 23.12.2015 складає 14484 грн. За довідкою наданою відповідачем зазачено, що з відповідача на користь позивача стягнуті кошти у розмірі 10743,02 грн, залишок складає 10890,98 грн. Судом не приймається до уваги зазначені відомості, оскільки довідка видана 10.11.2015 року, а розрахунок позивача складається від заборгованості станом на 28.08.2015 року. Загальний індекс за період заборгованості з серпня 2012 року по серпень 2015 року складає 1.752%, тобто збитки від інфляції складають 10891,97 грн. (1.752% х14484 грн. = 10891,97 грн.) Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)\~\~зобов'язана\~\~вчинити\~\~на\~\~користь\~\~другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до\~\~звичаїв\~\~ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Вимогами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється\~\~від\~\~відповідальності\~\~ за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати інфляційних витрат, тому сам факт наявності незавершеного виконавчого провадження з виконання рішення суду від 13.03.2012 р. про стягнення з відповідача заборгованості за договором, вважається достатнім доказом того, що він свої грошові зобов'язання перед позивачем протягом тривалого часу не виконує. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат підлягають задоволенню у розмір 10891,97 грн. з суми боргу. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що останні не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,\~\~заподіяних\~\~фізичній\~\~чи\~\~юридичній\~\~особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач вказувала, що моральна шкода полягала в тому, що остання знаходилась у деприсивному стані, втратила душевний спокій, через відсутність дій відповідача по погашенню заборгованості, а грошові знецінюються, вимушена була оформлювати кредити. Із за цього позивач зазнала моральних страждань. Відносини між сторонами виникли із договору позики, законодавством передбачено відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, зокрема ст. 625 ЦК України , тому вимоги у частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 625 ЦК України,

Outcome: partial