Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що вона є матір`ю [PERSON] , з 2000 року не працює через наявну інвалідність 2 групи, перебуває на обліку в психіатричній лікарні з діагнозом «шизофренія». Крім того, отримує пенсію в сумі 2100 грн., інших доходів вона не має, коштів на лікування, харчування та на оплату комунальних послуг їй не вистачає. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та довічно. 20.11.2020 судом на адресу відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради направлено запит щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] . 26.11.2020 до суду надійшла відповідь з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 25.11.2020 №017-99.02-05149, згідно з якою [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 10.06.2019. Ухвалою суду від 02.12.2020 відкрито провадження в порядку позовного (спрощеного) провадження та надано відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але від неї мається заява про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, згідно запису акту про народження №874 від 07.07.1993 [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] . Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 063798 [PERSON] встановлена 2 група інвалідності, причина: загальне захворювання, рекомендоване спостереження та лікування у психіатра. Згідно свідоцтва від 02.08.2019 серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою та може надавати їй матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на положення ст.ст. 202, 205 СК України та на те, що відповідач повинен піклуватися про неї та утримувати її. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи встановлено, що позивач є пенсіонером по інвалідності та отримує пенсію, що є єдиним її доходом, і яка не забезпечує її потреби на харчування та лікування, крім того, їй рекомендоване спостереження та лікування у психіатра. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує відповідно до ст. 205 СК України стан здоров`я позивача, що потребує додаткових витрат на її лікування, розмір пенсії, відсутність належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність постійного заробітку (доходу) відповідача, у зв`язку з чим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 2 000 грн. щомісячно. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а також роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Оскільки позивач при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: partial