Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], по 4 000 гривень щомісячно, та аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 3000 гривень. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 30 вересня 2006 р. перебуває з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилися діти - донька [PERSON], 2014 р.н., та син [PERSON], 2016 р.народження, які на даний час проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Сторони окремо проживають. У зв'язку з тим, що син не досяг трирічного віку, [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Вона хоч і є підприємцем, однак не може працювати повинй день, оскільки необхідно здійснювати догляд за дітьми. Протягом більш, ніж 6 місяців батько дітей не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання позивача, в зв'язку з чим остання просить стягнути аліменти в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на те, що батько дітей не надає регулярної допомоги на їх утримання, хоча має таку можливість, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку і позбавлена можливості забезпечити нормальний рівень їхнього життя самостійно. Відповідач та його представники в судовому засіданні поозовні вимоги [PERSON] визнали частково, однак, заперечили проти визначеного позивачем розміру аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання позивача. Крім того, [PERSON] заперечив проти викладених позивачем обставин, паосилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість. Останній, зокрема, зазначив, що [PERSON] позбавляє його можливості спідкуватися з дітьми, що порушує його права як батька. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 30 вересня 2006 р. сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 882. Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. На час розгляду судом справи діти проживають з матір»ю. Судом встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Має доходи від здійснення підприємницької діяльності, однак їх розмір не підтверджений належними у справі доказами. Відповідач, який проживає окремо, не надає регулярну допомогу на утримання дітей та дружини з моменту припинення шлюбних відносин, оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано. В силу положень ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує матеріальне становище позивача, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця, наявність у неї самостійних доходів, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, є суб»єктом підприємницької діяльності, і повинен нести обов»язок по утриманню дітей. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також, ст.84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини, якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд враховує матеріальне становище платника, який офіційно працює, не має інших аліментних зобов»язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Суд не може прийняти до уваги як докази на підтвердження матеріального становича платника аліментів наряди замовлення на виконання ремонтних робіт, надані позивачем, оскільки вони стосуються періоду діяльності 2016 року і не можуть достовірно стверджувати наявність у відповідача доходів в аналогічному розмірі в 2017 році. Одночасно, суд критично оцінює посилання відповідача та його представників на відсутність у [PERSON] цінного майна, на утримання якого ним здійснюються витрати, оскільки відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири[ADDRESS] і зазначена квартира передана йому у користування. Крім того, у власності відповідача знаходилось два транспортні засоби - «Хюндай» д.н. [NUMBER], та «Ауді А6» д.н. [NUMBER], які він зняв з реєстрації в серпні 2017 року, про що сам зазначив в судовому засіданні. Суд не може прийняти до уваги розрахунок розміру аліментів, наведений позивачем для визначення суми аліментів, що підлягає стягненню з відповідача не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки розмір доходів, за 2016 рік, не може братись за основу як постійні доходи відповідача. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 гривень щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір аліментів зможе забезпечити нормальний рівень життєдіяльності неповнолітніх, з врахуванням витрат, які несе безпосередньо позивач у справі на утримання дітей, а також аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона потребує такої допомоги, а відповідач може її надавати. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial