Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона та відповідач являються власниками двох земельних ділянок - для обслуговування житлового будинку загальним розміром 0,10га, кадастровий номер [NUMBER], державний акт від 23.11.2009року серія [NUMBER], та земельної ділянки для ведення садівництва, загальним розміром 0,0965 га, кадастровий номер [NUMBER], державний акт на право власності на земельну ділянку від 13.01.2010 року серія [NUMBER] В зв'язку з тим, що між сторонами відсутня згода щодо розпорядження та користування вищевказаними земельними ділянками, позивач просить суд виділити їй в натурі по ? частини вказаних земельних ділянок, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Представник позивача уточнила позовні вимоги, про що подала заву, та просила суд ухвалити рішення, та виділити позивачу в натурі 42/100 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку розміром 0,10 га., кадастровий номер [NUMBER] , і визнати за [PERSON] право власності на 42/100 частки вищевказаною ділянки, як на самостійний об'єкт нерухомого майна, а [PERSON] виділити в натурі 58/100 частки вказаної земельної ділянки, та визнати за ним право власності на 58/100 частки цієї ділянки, як на самостійний об'єкт нерухомого майна. Також, просила суд виділити [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки для ведення садівництва, розміром 0,0965 га., кадастровий номер [NUMBER], та визнати за позивачем право власності на ? частку вищевказаної ділянки, як окремий об'єкт нерухомого майна, виділити в натурі відповідачу 1/2 частки земельної ділянки для ведення садівництва, розміром 0,0965 га., кадастровий номер [NUMBER], та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку вищевказаної ділянки, як окремий об'єкт нерухомого майна. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення представників сторін по даній справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонам на праві приватної спільної власності належать спірні земельні ділянки, а саме: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,10га, кадастровий номер [NUMBER], державний акт від 23.11.2009року серія [NUMBER], яка розташована за адресою [ADDRESS], та земельна ділянка для ведення садівництва, розміром 0,0965га, кадастровий номер [NUMBER], державний акт на право власності на земельну ділянку від 13.01.2010 року серія [NUMBER],яка розташована за адресою [ADDRESS] Встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що унеможливлюють розпорядження, та користування вищевказаними земельними ділянками. На підтвердження даного факту, подано висновок від 26.10.2017року затвердженим начальником відділення поліції №2 Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області по результатах розгляду звернення [PERSON] з приводу протиправних дій [PERSON], який створює нестерпні умови проживання та користування сумісною територією. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. За ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності /спільна часткова власність/ або без визначення часток учасників спільної власності / спільна сумісна власність/. Згідно ст.89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки , що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України / в редакції Закону від 05.11.2009 року/, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, як було встановлено судом, позивачу та відповідачу належить будинок [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, зокрема, позивач має у власності 42\\100 частин, а відповідач - 58\\100 частин цього будинку, а отже, згідно наведених вище правових норм, право на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку загальним розміром 0,10 га., (кадастровий номер [NUMBER]) слід визначати пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. А щодо іншої земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва, загальним розміром 0,0965 га,( кадастровий номер [NUMBER]), то частки сторін на дану земельну ділянку є рівними, оскільки інше не передбачено ні договором, ні правовстановлюючими документами на земельну ділянку, а тому можливим є виділення сторонам в натурі по 1\\2 частці вказаної земельної ділянки. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1240 грн. судових витрат.

Outcome: approved