Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадщину прийняла [PERSON], так як на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом з ним, але не оформила своїх спадкових прав, і [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина і позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], так як проживала разом з спадкодавцем до дня її смерті. Однак, їй в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача - Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в підготовче судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву № 192/02-24 від 16.10.2018, у якій вказав, що позов визнають, не заперечують проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 12). Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарських книг виконавчого комітету Підвербцівської сільської ради № 224 від 19.06.2018 року станом на 01.07.1990 року за адресою [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON] - голова двору та [PERSON] - дружина (а.с. 3). Згідно копії технічного паспорту від 26.01.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], побудовані у період з 1966 року по 1970 рік (а.с. 10-11). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки до дня його смерті була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою на відкриття та оформлення спадщини Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської № 654 від 13.12.2016 року (а.с. 4). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 618/01-16 від 09.10.2018 року, приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 591/01-16 від 30.08.2018 року та Дузінкевич С.М. № 01-16/808 від 03.09.2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією рішення, яке набрало законної сили, Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2017 року (а.с. 6). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 19/2017 від 21.02.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Водославською Н.В. Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Водославською Н.В. Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області №307/02-31 від 25.05.2018 (а.с. 9). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме: 437 грн. 93 коп. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved