Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач перебував у шлюбі з її донькою [PERSON] . У шлюбі [INFO] народилась [PERSON] . Починаючи з травня 2012 року відповідач не займався та до даного часу не займається вихованням дитини, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною. Також не сплачує аліменти на утримання дитини. [INFO] донька позивачки [PERSON] померла, після чого онука [PERSON] залишилася проживати у її сім`ї та знаходитись на її повному утриманні. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14.07.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і суду пояснила, що відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини, лише після накладення арешту відділом ДВС він замовив адвоката і просив забрати виконавчий лист. Прийшовши на похорон до її дочки, він навіть не поцікавився подальшою долею дитини і до теперішнього часу ніякого батьківського відношення до дитини не проявляє. На запитання позивач пояснила, що до служби у справах дітей вона ніколи не зверталась і ніяких письмових заяв не подавала з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем, її на засідання комісії не викликали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, пояснивши, що він із покійною дружиною проживав у Києві по серпень 2012 року, потім дружина поїхала від нього до с.Надлака, він ще до серпня 2015 року також продовжував проживати у Києві, а потім повернувся до с.Надлак на постійне місце проживання. Він весь час працює, всього один раз забрав дитину із дитячого садка, так як позивач налаштувала дитину проти нього, говорила разом зі своєю дочкою, що він їй не батько. Він сплачував кошти на утримання дитини, які позивач приймала, а від продуктів харчування відмовлялась. Коли він ще працював у м.Києві , то через кума передавав позивачу передачі, однак вона останнього відганяла від двору і не приймала передачі. Йому також забороняла позивач відвідувати дитину, мотивуючи це тим, що він не є батьком дитини. На запитання пояснив, що бажає, щоб дитина проживала біля нього, так як у дитини вже порушена психіка. На складання висновку до сільської ради його викликали лише 1 раз, на повторне засідання його не викликали. Представник третьої особи-органу опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області Шраменко Н.А. в судовому засіданні підтримала позицію сторони позивача і пояснила, що вона за усним проханням позивача приходила до відповідача та мала із ним розмову з приводу відвідування дитини. Відповідач постійно говорить про попередні образи, у нього немає жодних батьківських інстинктів по відношенню до дитини, у відповідача інша сім`я, ця дитина йому не потрібна. Звернень з приводу невиконання відповідачем батьківських обов`язків до органу опіки не було, вона лише за проханням позивача та на підставі поданих останньою довідок із ДВС, відібраними письмовими поясненнями сусідів, на комісію підготувала висновок, відповідно до якого було прийнято рішення не позбавляти батьківських прав відповідача, однак членами комісії були особи, які не розуміють суть даного спору і вона також була у комісії, хоча її особиста думка є такою, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав. На запитання суду пояснила, що орган опіки більше ніяких дій не вчиняв з приводу контролю та винесення попереджень відповідачу по спірних питаннях виконання батьківських обов`язків і вона в подальшому не бажає представляти інтереси органу опіки по даній справі, оскільки її особиста думка не співпадає із висновком про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Допитана в якості свідка малолітня [PERSON] в присутності практичного психолога Торговицького НВО Новоархангельської районної ради Кіровоградської області Суржко О.М. суду пояснила, що вона зараз проживає у с.Надлак із бабусею, до цього часу разом із ним проживали ще дідусь, тьотя та мама. Тата бачила лише один раз, однак він до неї не вітається, нічого не купує до шкоди, нічого не допомагає. Вона просилась до нього «у гості», однак він сказав, що йому немає коли і після цього вона перестала із татом спілкуватись. На запитання пояснила, що вона не хоче із ним проживати, він є для неї чужою людиною і не бажає, щоб у неї взагалі був тато, навіть після того, як він змінить своє відношення до неї. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює кухарем у Надлацькій школі і ніколи не бачила, щоб відповідач приходив до дитини, спілкувався із дитиною. На запитання суду свідок повідомила, що про неспілкування батька із дитиною їй відомо зі слів позивача. Про інші обставини по справі їй більше нічого не відомо. Заслухавши думку учасників розгляду , дослідивши матеріали справи в сукупності з іншими доказами, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2011 року і рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2013 року шлюб між останніми був розірваний. Відповідно до виконавчого листа виданого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області 13.02.2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] до повноліття останньої. Довідкою від 15.03.2021 року засвідчено, що до складу сім`ї позивача входять 6 осіб, в тому числі і онука [PERSON] [INFO] . Відповідно до характеристики за місцем проживання, [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно. За висновком лікарського закладу про стан здоров`я від 17.03.2021 року [PERSON] здорова. Довідкою Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 15.03.2021 року зазначено, що малолітня [PERSON] [INFO] знаходиться на повному і постійному утриманні своєї бабусі [PERSON] [INFO] . За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 19-20), враховуючи інтереси дитини та вимоги законодавства, орган опіки вважає, що недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . За іншим висновком, який поданий в судовому засідані позивачем 05.10.2021 року та складеним 04.10.2021 року з майже аналогічним текстом першочергового висновку, орган опіки вважає, що доцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Згідно зі ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно ч.ч.1-3, ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ч. 7 ст. 7 СК України закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного медичного догляду, лікування, захисту дитини від будь - яких нещасних випадків, не виявляють інтересу до фізичного та духовного стану дитини, її інтересів та переживань, не піклуються про неї та не здійснюють контроль за подіями, які чиняться з дитиною та коло неї. Як встановлено в судовому засіданні відповідач має перешкоди у спілкуванні із дитиною внаслідок супротиву позивача, однак не здійснює жодних активних дій щодо усунення цих перешкод, на даний час не цікавиться життям дитини, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, аліментні зобов`язання виконуються в примусовому порядку. Відповідачу не відомі інтереси та захоплення дитини, її рівень розвитку. Статтею 19 СК України визначено участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Так відповідно до вимог цієї статті при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З вищевказаних підстав суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини, оскільки другий висновок є недостатньо обгрунтованим, у ньому жодним чином не зазначено, яка була проведена робота органу опіки та піклування щодо належного виконання батьком своїх обов`язків, чи попереджувався останній з приводу його дій чи бездіяльності, які висновки зробив останній. Не зазначено також чи є ухилення від виконання батьківських обов`язків свідомим та чи є у діях відповідача винна поведінка. Крім того, другий висновок складений за день чергового судового засідання, без участі сторін, поданий позивачем, що свідчить про те, що дії органу опіки були направлені лише на захист інтересів позивача без повного та об`єктивного розгляду спірного питання. Також судом оцінюється критично пояснення дитини щодо небажання проживати із батьком, оскільки він є для неї чужою людиною і не бажає, щоб у неї взагалі був тато, навіть після того, як він змінить своє відношення до неї. Дані пояснення дитина дала завченими фразами, у її віці вона не може адекватно реагувати на поставлені запитання, і це дає суду підстави вважати, що дитина переживає за неправильність вираження своїх думок при розгляді даного спору зі сторони бабусі. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Враховуючи доводи учасників справи, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача, так як позивач не зверталась до відповідних служб з приводу попередження позивача з приводу невиконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, судом враховується та обставина, що на теперішній час відповідач бажає повною мірою займатись вихованням дитини, має намір виправити своє відношення до дитини. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки на даний час позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини буде суперечити інтересам останньої. При цьому суд відзначає, що рішення суду не позбавляє відповідача права проявляти турботу та любов до дитини, незалежно від того, з ким дитина на даний час проживає і для майбутнього, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, рішенням суду позивач не позбавляється права максимально докласти зусиль для встановлення контакту з дитиною, сприяти якнайкращому його забезпеченню, спілкуванні з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомленя та в повній мірі довести ту обставину, що у нього прокинулись батьківські почуття до дочки. Також суд наголошує, що у відповідності до вимог ст.3ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тобто за наявності спору. Оскільки регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин (ст.7 Сімейного Кодексу України) то, оцінивши всі обставини, суд встановив відсутність злісного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а також відсутність фактів, які б давали суду підстави зробити висновок про необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідача батьківських прав та судом також не встановлено обставин, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Разом з тим, встановивши, що пасивна поведінка батька призводить до того, що дитина позбавлена батьківської любові, опіки та захисту з боку біологічного батька, належного виховання, суд вважає за доцільне застосувати до відповідача заходи попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, а контроль за виконанням ним батьківських обов`язків покласти на орган опіки та піклування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed