Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] , зобов`язати органи РАЦС зняти з реєстрації місця проживання відповідачів; стягнути з них судові витрати, мотивуючи тим, що їй належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстровані відповідачі, які у спірному житловому приміщенні не проживають. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення в газеті Наддніпрянська Правда №4 (22892) від 19 січня 2018 року, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Квартира [ADDRESS] , належить на праві власності позивачеві [PERSON] , що підтверджено договором дарування від 06.11.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12427356 від 07.11.2006 р. Відповідно до Форми [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, \~спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі\~ ст. 71 ЖК України\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 9 ЖК України\~ визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п. 10\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня\~ 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України\~ судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мали об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач не чинила, майно та речі відповідачів в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідачів за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачами, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі, не мешкаючи в спірній квартирі, без поважних причин, втратили право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.\~ Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення\~ відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням\~ адреси\~ одного\~ житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної\~\~ установи,\~\~ закладу\~\~ соціального\~ обслуговування\~ та соціального\~ захисту, військової частини до визначених цим Законом документів\~\~ та\~\~ до\~ реєстраційного\~ обліку\~ центрального\~ органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб (далі - орган реєстрації). Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення на підставі заяви особи або її законного представника; судового\~ рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на житлове\~ приміщення\~ або\~ права користування житловим\~ приміщенням,\~ про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта\~ або\~ паспортного\~ документа,\~ що\~ надійшов з органу державної реєстрації\~ актів\~ цивільного\~ стану, або документа про смерть,\~\~ виданого\~ компетентним\~\~ органом\~\~ іноземної\~\~ держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав\~ для\~ перебування\~ на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав\~\~\~ для\~\~\~ проживання\~\~\~ або перебування\~\~ особи\~\~ у спеціалізованій\~\~\~ соціальній\~\~\~ установі,\~\~ закладі\~ соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому відповідачі додатковому визнанню такими, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку не підлягає, та в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 640грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору по 320,00 грн. з кожного пропорційно до задоволених позовних вимог. На\~ підставі викладеного,

Outcome: partial