Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 02 грудня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала від неї грошову суму в розмірі 200000,00 грн. строком на пять років, та склала відповідну розписку про отримання грошей. Умови позики відповідач порушила, грошові кошти нею повернені не були. У звязку з цим вона просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 253559,34 грн., з яких: 200000,00 грн. борг за договором позики; 14639,34 грн. сума 3% річних від суми боргу; 38920,00 грн. сума інфляції від суми боргу. А також просить стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач\~ в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про судові засіданні\~ повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Троїцького районного суду Луганської області. Судом\~ винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що 02 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошову суму в розмірі 200000,00 грн. строком на пять років, що підтверджено складеною [PERSON] розпискою про отримання грошей (а.с. 6). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).\~ Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, який може бути укладений\~ у письмовій\~ формі, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.\~ Укладений договір позики грошових коштів між позивачем та відповідачем\~ від 02 грудня 2011 року відповідає вимогам статті 1047 ЦК України. За таких обставин, суд\~ вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 200000,00 гривень, так як вона не виконала\~ своє зобовязання за договором позики від 02.12.2011, не повернула\~ в зазначений у цьому договорі строк\~ позивачу [PERSON] отримані у неї кошти. Розмір боргу в сумі 200000,00 гривень за вказаним договором позики\~ відповідачем [PERSON] не спростований. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу у розмірі 53559,34 гривень суд виходить з наступного. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір заборгованості з урахуванням індексу інфляції обчислюється за формулою, зазначеною у «Рекомендаціях відносно\~ порядку\~ застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» N 62-97р від 03.04.97 року (далі Рекомендації). Сума заборгованості за договором позики склала 200000,00 грн., період прострочення з 02.12.2016 року по 03.09.2018 року. Індекс інфляції у період заборгованості за договором, який розраховується за формулою, зазначеною в\~ Рекомендаціях, складає 118,864%. Сума інфляційного збільшення боргу за період з 02.12.2016 року по 03.09.2018 року обчислюється за формулою, зазначеною у «Рекомендаціях відносно\~ порядку\~ застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» N 62-97р від 03.04.97 року та становить 37728,02 грн. Водночас, суд не погоджується з різницею між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобовязання, зазначеної позивачем 893 дні. Так, позивач просить стягнути 3% річних за період з 02 грудня 2016 року по 03.09.2018 року, що становить 641 день. Тому, при підрахунку 3% річних від простроченої заборгованості за період з 02.12.2016 року по 03.09.2018 року сума процентів за договором складатиме 10536,99 грн., яка розрахована за формулою: 200000,00 грн. ? 3% річних / 100% / 365 ? 641, де 200000 грн. сума простроченого боргу; 3% річних процентна ставка; 641 різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобовязання. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики від 02.12.2011 року в сумі 248265,01 грн., в яку входить сума заборгованості 200000,00 грн., сума інфляції 37728,02 грн., 3% річних 10536,99 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката при розгляді вказаної справи, понесених позивачем у розмірі 2500,00 грн. суд вважає, що такі витрати є обґрунтованими, доведеними, згідно з Договором про надання юридичної (правової) допомоги в цивільній справі, а також згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 10 від 20.08.2018 про сплату коштів. А тому, такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з квитанцією від 03.09.2018 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2535,60 грн. Так як позовні вимоги задоволені частково на 97,91%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 2482,59 грн. (2535,59*0,9791%=2482,59 грн.) На підставі викладеного, ст. 625, 638, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: partial