Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру [ADDRESS], після померлих [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказала, [INFO] померла дружина брата [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина - на 1/2 частку двокімнатної квартири [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON] - рідний брат позивачки, якому також належало 1/2 частка вказаної квартири. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки був зареєстрований та мешкав в квартирі разом з дружиною. Проте, прийнявши спадщину, не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, [INFO] помер. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на успадковане ним після смерті своєї дружини майно, що складається з вищевказаної двокімнатної квартири. При зверненні позивача у встановленому законом порядку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, Свідоцтва про право на спадщину вона не одержала у зв'язку з тим, що право власності [PERSON] на спірну квартиру підлягало державній реєстрації, однак не було зареєстроване за ним у зв'язку зі смертю. У судове засідання позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача проти позову не заперечувала, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства, заперечень не направила. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причину не явки не повідомив, заперечень не надав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. До даного висновку суд прийшов з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], померлого [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження позивача (а.с. 10) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с. 53). Матеріалами справи підтверджено, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] За життя [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с. 8) та довідкою з місця проживання (а.с. 12). Матеріалами справи встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з двокімнатної квартири загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., розташованої на п'ятому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з якої 1/2 частина належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло № Ж-3841, виданого 28 грудня 1999 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів та 1/2 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.01.2001 р. Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою за номером в реєстрі 1-30 (а.с. 13). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання у встановлений законом шестимісячний строк заяви до Першої криворізької державної нотаріальної контори, що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 січня 2001 року (а.с. 14). Проте, прийнявши спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], її чоловік, брат позивачки - [PERSON], [INFO] помер, не встигши оформити право власності на своє ім'я. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на успадковане ним після смерті своє дружини майно, що складається з вищевказаної двокімнатної квартири загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., розташованої на п'ятому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, та і з боку матері. Отже, за відсутності заповіту померлого [PERSON] його єдиним спадкоємцем другої черги за законом є його сестра - позивач по справі. Відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином, право власності [PERSON] на спірну квартиру підлягало державній реєстрації, однак не було зареєстроване за ним у зв'язку зі смертю. Позивач звернувшись до нотаріату з заявою про прийняття спадщини, отримала Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.11.2013 за № 643/02-31, приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до якої, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], було відмовлено, оскільки відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР право власності підлягало реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, на той час у спеціально уповноваженій установі виконкому Криворізької міської ради - спадщину за законом не було зареєстроване спадкодавцем в Криворізькому бюро технічної інвентаризації. Враховуючи, що правовстановлюючий документ на квартиру за адресою: [ADDRESS], не був за життя спадкодавця зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно, тому спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано за визнанням права власності в порядку спадкування, звернутися до суду. Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд погоджується з доводами позивачів, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи, підтверджуються документально та не протирічать законодавству. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved