Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.08.1995 року Ківшарівською селищною Радою Харківської області, актовий запис № 156. Позивач вказує, що подружнє життя склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, шлюбні відносини з відповідачем припинені та з 2012 року проживають окремо. Спору про місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , не має, так як відповідач не являється її біологічним батьком. Майновий спір між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу просила залишити собі шлюбне прізвище. Відомостей про звернення позивачки до суду з аналогічною позовною заявою немає. 20.07.2019 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Після отримання відповіді 24.07.2019 року, провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 19.08.2019 року. Через неявку сторін, підготовче засідання було відкладено на 18.09.2019 року. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.09.2019 року справа була призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18.09.2019 р. У зв`язку з неявкою відповідача та заявою позивача про відкладення судового засідання для належного повідомлення відповідача, слухання справи відкладено на 18.10.2019 р. 18.10.2019 року позивач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну заяву підтримала, просила шлюб розірвати. Також зазначила, що майнового спору та спору про місце проживання дитини не має. Просила розглянути справу у заочному порядку. Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся за місцем мешкання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові конверти, які повернулися не врученими адресатові з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання» та «інші причини», а також підтверджується підписом відповідача у поштовому повідомленні про отримання судової повістки. Відповідач до суду не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи відзиву проти позову не надав. Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідач вважається повідомленою про судові засідання. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 29.08.1995 року Ківшарівською селищною Радою Харківської області, актовий запис № 156, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3), мають спільну неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст.105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не виявили бажань поновити стосунки і зберегти сім`ю та примиритися, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка у своєму позові вказала, що після розірвання шлюбу бажає залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Оскільки позивачка є людиною з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією довідки до акту МСЕК серії 12ААА № 983027від 10.04.2019 року, отже вона відповідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, тому витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави на підставі ст. ст. 81, 141 ЦПК України.

Outcome: approved