overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 9 березня 2001 року сторони уклали шлюб, але з часом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що подальші сімейні відносини недоцільні, в звязку з чим просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Від шлюбу мають дочку: [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 9 березня 2005 року у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.6) та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с.7) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2012 р., примиритися не бажають, в звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбі. Задовольняючи позов, суд враховує, що сторони мають дочку [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON], які проживатимуть з позивачкою, майновий спір між ними відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивувала тим, що 02.11.1991 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Кілька років назад їх відносини ускладнились, вони перестали підтримувати подружні стосунки, досягти взаєморозуміння не вдалося, примирення та збереження сім?ї неможливе. Сторони в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять розірвати між ними шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони 02 листопада 1991 року уклали шлюб. Примирення між сторонами під час розгляду справи не відбулося, сторони наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству і не порушує права інших осіб, тому позов підлягає задоволенню. Задоволення позову відповідатиме інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивувала тим, що 24.11.2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Фактично шлюб розпався, з серпня 2017 року проживають окремо, причиною розірвання шлюбу стало те, що за час сумісного проживання вони втратили один до одного почуття любові, взаєморозуміння, поваги. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки на побутовому рівні та несумісність характерів через протилежні погляди на життя. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, пояснила суду, що примирення не можливе, причиною розірвання шлюбу стало те, що взаємовідносини погіршились через неналежну поведінку відповідача, який зловживав спиртним, сварився, фізично погрожував, на даний час у них у кожного своя сімя, відповідач не намагався примиритися. Рішення про розірвання шлюбу є обдуманим. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи без його участі, як передбачено ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони 24 листопада 2007 року уклали шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Примирення між сторонами під час розгляду справи не відбулося, позивач наполягала на розірванні шлюбу. З пояснень позивача вбачається, що сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають більш ніж півтора року окремо, причиною розлучення стало втрата один до одного почуття любові, взаєморозуміння, постійні сварки. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак, суд вважає, що подальше перебування в шлюбі позивача суперечитиме її інтересам, а тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 12.10.2007 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей від шлюбу не мають. Їх сімейні відносини фактично припинились з березня 2017 року. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач подав заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згоден, вважав, що примирення неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.10.2007 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15.08.2003 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем втратили відчуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю. Спільного побуту не ведуть. Збереження сім'ї неможливо. Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, вважала примирення неможливим. Відповідач подав заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згоден, вважав, що примирення неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.08.2003 року. Мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15.09.2007 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів. Спільне господарство не ведеться приблизно з 30.11.2017 року. Вважає, що подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення з відповідачем неможливе, суперечить її інтересам. Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач подав заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згоден, вважав, що примирення неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.09.2007 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.06.2011 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів. Спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач подав заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згоден, вважав, що примирення неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.06.2011 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28.12.2001 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей від шлюбу не мають. Протягом останніх декількох років їх стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповаг, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач подав заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згоден, вважав, що примирення неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.12.2001 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її подружнє життя з відповідачем не склалося. Від шлюбу мають дитину, 1998 р.н. Причиною розірвання шлюбу є конфлікти, психологічна несумісність, що є перешкодою для подальшого існування сім'ї. Шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. За таких обставин шлюб існує формально, сім'я фактично розпалася і зберегти її неможливо. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 вересня 1996 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва, а/з 1023. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, та їх дитини, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved