Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до Олександрійського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей, передачу дітей їй для вирішення службою у справах дітей виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області щодо встановлення опіки над ними та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що має доньку [PERSON], [INFO]., яка не перебуваючи в шлюбі, народила трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька вищевказаних дітей при реєстрації народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Відповідач та її троє неповнолітніх дітей зареєстровані за її місцем проживання, але фактично з 2007 року відповідач проживає окремо, адреса її проживання невідома, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої та не виконує батьківські обов'язки, а саме вихованням дітей не займається, не утримує їх матеріально, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не бере педагогічної або будь-якої іншої участі у вихованні своїх неповнолітніх дітей. Діти від народження проживають з позивачкою та її чоловіком [PERSON]. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються нею, без участі відповідача, діти знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до витягу з протоколу №01 засідання батьківського комітету ЗНЗ I-III ступенів №15 від 05 лютого 2018 року та витягу з протоколу №02 засідання педагогічної ради ЗНЗ I-III ступенів №15 від 13 лютого 2018 року, ухвалено порушити клопотання перед начальником служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], матері учениці 1-В класу [PERSON], [INFO] та учня 2-Б класу [PERSON], [INFO] та вирішення питання щодо встановлення опіки. Посилаючись на ст. 164, 165 СК України просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2018 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав вказаних у ньому пояснивши, що відповідач є її донькою. Не перебуваючи у шлюбі народила трьох дітей та зразу ж після народження дітей приходила до неї , будучи п'яною та дітей залишала на неділю або дві. Потім приходила та забирала їх. Такі обставини мали місце фактично з моменту народження діток. Відповідач неодноразово обіцяла , що виправиться, але все безрезультатно. Починаючи з початку серпня 2017 року діти відповідачки постійно проживають у неї, вона піклується ними та матеріально утримує. Будь - якої допомоги відповідач на утримання дітей не надає. З вересня 2017 року відповідачу було припинено виплату державної допомоги як одинокій матері. Деколи приходить до дітей, але перебуває у стані сп'яніння, вчиняє сварки, а тоді кудись іде. Відповідач не приходить до дітей на дні народження та на свята, фактично не цікавиться ними. Представник позивача підтримав позовні вимоги також, вважає, що всі обставини викладені в позові знайшли своє підтвердження. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність зазначивши, що позов визнала повністю та просить його задовольнити, так як її дітьми займається її мати. Представник служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області пояснив, що відповідач тривалий час перебувала у них на обліку як родина, яка потрапила у складні життєві обставини. Вона залишала дітей та постійно кудись уходила. З нею неодноразово проводилась профілактична робота, але позитивних зрушень це не дало. Відповідач приходила у службу у справах дітей, перебуваючи у нетверезому стані. Діти проживають з позивачкою та в подальшому будуть проживати з нею, та після набрання рішенням чинності, щодо них буде прийнято рішення про опіку. Опікуном може бути призначена позивач, яка є їх бабусею. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] являється дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). [PERSON] являється матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 12-14). Згідно Акту обстеження умов проживання №42 від 19.02.2018 року, умови проживання дітей добрі. Дітьми займаються бабуся та дідусь (а.с 17). Згідно висновку органу опіки та піклування Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 16 квітня 2018 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Висновок обґрунтовано тим, що мати не виконує батьківських обов'язків, а саме: вихованням дітей не займається, не утримує матеріально, не цікавиться їх життям та здоров'ям, діти тривалий час проживають з бабусею та дідусем. (а.с 19). Про відсутність у відповідача інтересу до життя та здоров'я дитини, свідчать витяг з протоколу №01 засідання батьківського комітету ЗНЗ I-III ступенів №15 від 05 лютого 2018 року та витяг з протоколу №02 засідання педагогічної ради ЗНЗ I-III ступенів №15 від 13 лютого 2018 року, де ухвалено порушити клопотання перед начальником служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], матері учениці 1-В класу [PERSON], [INFO] та учня 2-Б класу [PERSON], [INFO] та вирішення питання щодо встановлення опіки. З характеристики ЗНЗ I-III ступенів №15 вбачається, що [PERSON] навчається в 1-В класі, з початку навчального року ні мати, ні батько не спілкувались з учителем і практичним психологом закладу. Вихованням дитини займаються особи, що називають себе дідусем та бабусею. (а.с.23). З характеристики ЗНЗ I-III ступенів №15 вбачається, що [PERSON] навчається в 2-Б класі, з початку навчального року ні мати, ні батько не спілкувались з учителем і практичним психологом закладу. Вихованням дитини займаються особи, що називають себе дідусем та бабусею. (а.с. 24). Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків (абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як свідчать матеріали справи та встановлено судом з пояснень учасників справи [PERSON] з серпня 2017 року не проявляє батьківської турботи щодо дітей, не цікавиться ними, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, не утримує їх матеріально, чим самоусунулась від покладених на неї батьківських обов'язків. Відповідач також подала заяву про розгляд справи у її відсутність зазначивши, що позов визнала повністю та просить його задовольнити, так як її дітьми займається її мати. За таких обставин, є всі підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що сприятиме захисту життя, здоров'я та інтересів дітей, так як ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та свідоме нехтування ними підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, з відповідача на користь [PERSON], [INFO]., ідентифікаційний код відсутній, паспорт громадянина України серія [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 21.05.2018 року. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною, тобто [PERSON], ніхто не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, то в подальшому аліменти на утримання інших неповнолітніх дітей стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягне повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст.191 СК України) . Вимоги щодо передачі дітей позивачу задоволенню не підлягають, так як діти проживають з позивачем з серпні 2017 року, спору щодо цього не існує. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1409,60 грн.

Outcome: partial