Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 28.05.2015 року мотивуючи тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. З 06.06.2010 року в будинку були зареєстровані тимчасово її невістка [PERSON] та її малолітній син від першого шлюбу [PERSON]. Подружнє життя у її сина [PERSON] та відповідача не склалось і вони розлучились. Відповідач на даний час проживає в іншому регіоні України з іншим чоловіком та вагітна від нього, в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку не бажає. Відповідач в добровільному порядку разом із сином 01.02.2014 року виселилась з будинку, забрала все що їй належить, речі дитини та змінила місце проживання, отже втратила право на користування зазначеним будинком. Тому, позивач просить визнати [PERSON], [INFO] разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та зобов'язати Державну міграційну службу Білоцерківського районного відділу, зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], з будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та пояснила, що син одружився у 2010 році і вона зареєструвала місце проживання відповідач з її сином від першого шлюбу за вказаною адресою тимчасово на період з 03.06.2010 року по 02.06.2012 року, однак відповідач не знялась з реєстрації в добровільному порядку. Після розлучення з її сином, відповідач забрала усі свої речі та речі дитини і переїхала в село Бедриківці Городецького району Хмельницької області. З того часу спірним житлом не цікавиться, перешкод їй ніхто не чинив. Реєстрація відповідача та її дитини робить неможливим вирішити питання про призначення субсидії та вільно розпоряджатись житловим будинком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи належним чином повідомлена, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, заперечень проти позову до суду не надала. Представник третьої особи, Служби у справах дітей та сім'ї Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. В порядку ст.ст.224 - 226 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що житлове приміщення [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 03.07.1989 року та витягом про державну реєстрацію прав від 10.08.2015 року (а.с. 10, 41-42). Відповідач [PERSON], [INFO] та її малолітній син [PERSON], [INFO] були зареєстровані за вказаною адресою тимчасово з 03.06.2010 року по 02.06.2012 року, як член сім'ї власника квартири, що підтверджено довідкою Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 18.05.2015 року за № 1179 ( а.с.11). Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] та її малолітній син [PERSON], [INFO] за адресою: будинок [ADDRESS] не проживає більше року без поважних причин, даним житлом не цікавиться, проживає за іншою адресою, своїми діями перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися власним житлом, що підтверджено матеріалами справи, показами свідків та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надала до суду належних та допустимих доказів того, що вона відсутня за зареєстрованим місцем проживання з поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житловий будинок,квартира,інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає… ( ч.4 ст.29 ЦК України). Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції ( ст.3 цього Закону). Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, тому визнає [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1), однак просить залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved