Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить : усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності та знаходиться по [ADDRESS], шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, а саме: знесенням самовільно побудованих споруд (парканів) за рахунок [PERSON], та зобов'язати [PERSON] звільнити та повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки, що належить [PERSON] на праві власності, кадастровий номер земельної ділянки 3210500000:11:048:0112 та знаходиться по [ADDRESS], шляхом відновлення зовнішніх меж даної земельної ділянки та знесення паркану [PERSON] відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки, зазначеного в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №023223 від 21.08.2012 року, стягнути на її користь судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка по [ADDRESS]. Межові знаки були їй встановлені ПП «Міра» та передані на зберігання 06.09.2011 року. Зазначена земельна ділянка межує точка від В до Г із земельною ділянкою відповідача [PERSON], що зазначено на бланку державного акту на право власності на земельну ділянку. У відсутність позивача власник земельної ділянки по [ADDRESS] огородив свою ділянку металевим парканом, при цьому було змінено межові знаки його ділянки, та стовпи кріплення паркану було встановлено так, що бетонна маса була залита на земельну ділянку позивача так, що зробила неможливим її використання. Позивач стверджує, що паркан навколо земельної ділянки відповідача встановлений ідеально рівно, не враховуючи наявний на плані кут повороту межових точок. Перед встановлення огорожі власної земельної ділянки позивач звернулась до ПП «Міра» з метою винесення меж земельної ділянки на місцевість та отримала відповідь, що одну межову точку земельної ділянки позивача встановити не вдалось, оскільки ця точка знаходиться за металевим парканом на земельній ділянці відповідача. В судове засідання позивач не з'явилась, в попередньому судовому засіданні, а також згідно з поданою до суду письмовою заявою свої позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи ПП «Міра», в судове засідання не з'явився, в попередньому судовому засіданні, а також згідно з поданою до суду письмовою заявою проти позову не заперечує, обставини, викладені в позовній заяві підтверджує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно з поданою до суду заявою від 12.09.2014 року, відповідач стверджує, що півроку назад придбала в [ADDRESS] дачний будинок, обнесений металевим парканом. Вона наголошує, що не порушувала майнових прав позивача, не встановлювала паркан, і не має не грошей ні здоров'я його руйнувати. Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0800 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS], кадастровий номер 3210500000:11:048:0112,що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №023223, виданим 15.08.2012 року та зареєстрованим 21.08.2012 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 321050001002048 (а.с.4). Згідно з описом меж до кадастрового плану земельної ділянки (а.с.4-зворот), від межової точки В до межової точки Г земельна ділянка позивача [PERSON] межує з земельною ділянкою [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON], виготовленого Приватним підприємством «Міра» в 2011 році (а.с.13-43) встановлено, що 06 вересня 2011 року за участі позивача та суміжних землекористувачів, в тому числі [PERSON] було складено Акт встановлення (відновлення) в натурі на місцевості меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків (а.с.38). Претензій при встановленні зовнішньої межі не виявлено. Межі погоджені, не викликають спірних питань. Межові знаки, якими закріплена земельна ділянка в кількості 9 штук показані представником ПП «Міра» на місцевості та передані на зберігання землевласнику (землекористувачу). Розміри та місцезнаходження земельної ділянки показані на абрисі на звороті даного акту, площа наданої земельної ділянки складає 0,0800га. Згідно з повідомленням ПП «Міра» від 26.03.2014 року №18 на звернення позивача щодо перенесення межових знаків земельної ділянки на місцевість по [ADDRESS], одну межову точку земельної ділянки виставити не вдалось, оскільки ця точка знаходиться за металевим парканом, який встановлено власником земельної ділянки по [ADDRESS], на відстані 0,70 м по праву сторону ділянки позивача (а.с.5). Порівнянням топографічного знімку, складеного ПП «Міра» (а.с.46), та кадастрового плану належної позивачу земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.4-зворот) встановлено, що частина земельної ділянки позивача та її межова точка «Г» знаходиться у фактичному користуванні власника суміжної земельної ділянки, що межує із земельною ділянкою позивача [PERSON] від межової точки В до межової точки Г, яким на момент складання державного акта позивача був [PERSON]. Дослідженням інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна №25365014 від 08.08.2014 року встановлено, що 01.11.2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом [PERSON] Київського міського нотаріального округу внесено дані щодо припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] в м.Борисполі Київської області, кадастровий номер 3210500000:11:048:0034 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, та внесено дані про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за відповідачем [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків:[NUMBER], адреса: [ADDRESS]. Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер:7518, виданий 01.11.2013 року, видавник: приватний нотаріус КМНО [PERSON] (а.с.63-68) Із вищенаведеної заяви відповідача [PERSON], поданої до канцелярії суду 12.09.2014 року, встановлено, що відповідач визнала ту обставину, що придбана нею земельна ділянка в [ADDRESS], обнесена металевим парканом. За змістом ч.1 та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Відповідно до вимог ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. За змістом ч.1 ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та що позивач [PERSON], як власник земельної ділянки, що розташована в м.Борисполі по [ADDRESS], має право вимагати від відповідача [PERSON], як власника суміжної земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні належною позивачу земельною ділянкою, шляхом відновлення зовнішніх меж даної земельної ділянки та знесення паркану, власником якого є відповідач [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved